ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/5033/21 Головуючий суддя І інстанції Семенова Я. Ю.
Провадження № 22-ц/818/6099/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: визнання права власності
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Котелевець А.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ястребової Євгенії Богданівни на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2021 року, постановлену у складі головуючого судді Семенова Я.Ю., по справі № 643/5033/21, за заявою представника позивача-адвоката Ястребової Євгенії Богданівни про забезпечення позову у справі за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Ястребової Євгенії Богданівни до Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

встановив :

22 березня 2021 року позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ястребової Є.Б. звернулася до суду з позовом, в якому просить суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1992 року по 2017 рік ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 , а також просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 19 квітня 2021 року у справі відкрито провадження.

30 серпня 2021 року представник позивача адвокат Ястребова Є.Б., діючи в інтересах позивача, звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборони відчуження спірного майна.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 07 вересня 2021 року заява про забезпечення позову повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі адвокат Ястребова Є.Б. просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання щодо забезпечення позову.

Вказала, що суд не оцінив обґрунтованість доводів та доказів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не оцінив важливість заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, пославшись лише на загальні норми процесуального права.

Вважає, що суд помилково вважав, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам, встановленим ст. 151 ЦПК України, внаслідок чого безпідставно вказав, що у порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та що до заяви про забезпечення позову не додані документи на підтвердження належності спірного майна станом на час розгляду заяви про забезпечення позову, що позбавляє суд пересвідчитися при розгляді заяви про забезпечення позову щодо не порушення прав інших осіб на це майно.

Зазначила, що подана до суду заява про забезпечення позову містить найменування суду, всі необхідні дані учасників справи, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову із зазначенням відповідних заходів, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Послалася на наступні правові висновки, які були висловлені судами апеляційних інстанцій у справах №№ 664/832/21, 766/11360/21, 708/364/21, 638/14113/19, 636/22295/19 про те, що саме по собі зустрічне забезпечення у даному випадку не є обов`язковим, а тому посилання суду на відсутність пропозиції зустрічного забезпечення не може бути підставою для повернення заяви. Відсутність у заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, не позбавляє права обтяженої сторони звернутись з клопотанням про таке зустрічне забезпечення окремо у встановленому законом порядку.

Також зазначила, що суд у даному випадку проявив надмірний юридичний формалізм, оскільки усі питання, які виникли у суду, у даному випадку мають вирішуватися згідно з ч. 3, 4 ст. 153 ЦПК України у судовому засіданні, з викликом сторін та особи, яка подала заяву про забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. Заява містила достатню інформацію щодо предмета забезпечення, як того вимагає стаття 151 ЦПК України.

Відзив на скаргу не надійшов.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, без повідомлення учасників справи.

Повертаючи заяву про забезпечення позову відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що вона подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, а саме: не надано актуальних на день розгляду заяви документів щодо належності рухомого майна, правовстановлюючих документів, відсутні пропозиції щодо зустрічного забезпечення, яке покликане забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (ст. 154 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, а доводи скарги знайшли своє підтвердження.

Нормою ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У статті 151 ЦПК України визначені наступні вимоги до форми та змісту заяви про забезпечення позову:

1. Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

…

6. До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно із ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.04.2021 року було відкрито провадження № 2/643/3329/21 у справі № 643/5033/21 за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Ястребової Євгенії Богданівни до Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Заява про забезпечення позову від 30 серпня 2021 відповідає зазначеним вимогам ст. 151 ЦПК України, серед яких відсутні положення про наявність певних документів на підтвердження доводів заяви (а.с. 21-24).

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

У матеріалах справи відсутні відомості про наявність передбачених у згаданій нормі ч. 3 ст. 154 ЦПК України підстав для обов`язкового застосування судом зустрічного забезпечення позову.

Відсутність документів на підтвердження доводів зави про забезпечення позову, або відсутність пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, якщо воно не є обов`язковим згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України, не є підставою для повернення заяви про забезпечення позову, оскільки ці питання суд першої інстанції з`ясовує у передбаченому ст. 153 ЦПК України порядку.

Наведені в оскаржуваній ухвалі суду в якості підстав для повернення заяви про забезпечення позову мотиви, недостатність документів, обґрунтування тощо, має значення для розгляду заяви про забезпечення по суті, що свідчить про порушення у даному випадку судом процесуального порядку розгляду цієї заяви.

Так, за змістом норм ч.3,4 ст.153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Таким чином, заява про забезпечення позову містила достатню інформацію щодо предмета забезпечення, як того вимагає стаття 151 ЦПК України, а тому питання щодо недостатності інформації могло бути вирішене судом шляхом виклику заявника для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Виходячи з наведеного колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції формально підійшов до перевірки відповідності зазначеної заяви вимогам частини першої статті 151 ЦПК України, що не відповідає визначеній у ст. 2 ЦПК України меті цивільного судочинства та принципам верховенства права та пропорційності, ст.ст. 10, 11 цього ж Кодексу.

За таких обставин вказана заява про забезпечення позову підлягала вирішенню по суті без застосування наслідків, передбачених ч. 9 ст. 153 ЦПК України, оскільки заява не містить недоліків, при яких суд повинен її повернути заявнику.

Виходячи із вищевикладеного, оскаржену ухвалу суду першої інстанції від 07 вересня 2021 року не можна вважати законною та обґрунтованою, висновки суду першої інстанції про невідповідність заяви про забезпечення позову вимогам ст. 151 ЦПК України є помилковими і не ґрунтуються на вимогах згаданих вище норм цивільного процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням питання на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, оскільки вона була постановлена із порушенням норм процесуального права, що призвело до порушення порядку розгляду заяви про забезпечення позову.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ястребової Євгенії Богданівни - задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 07 вересня 2021 року - скасувати.

Справу за заявою представника позивача-адвоката Ястребової Євгенії Богданівни про забезпечення позову у справі № 643/5033/21 за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Ястребової Євгенії Богданівни - повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 30 грудня 2021 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

А.В.Котелевець.