УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

10 грудня 2021 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Усатова І.А., ознайомившись з матеріалами заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальної послуги (спожиту електричну енергію,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальної послуги (спожиту електричну енергію.

Вивчивши подані матеріали, приходжу до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За приписами пункту третього частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Разом із тим, до заяви про видачу судового наказу додано договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання, та який не підписаний споживачем (боржником).

Згідно з п. 13 розділу ХVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» з метою забезпечення надійного та безперервного постачання електричної енергії побутовим та малим не побутовим споживачам відокремлення оператора системи розподілу, кількість приєднаних споживачів до системи розподілу якого перевищує 100 тисяч, здійснюється з урахуванням вимог цього пункту, а саме: … фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Аналіз даної норми свідчить про те, що фактом приєднання споживача до вказаного договору є саме вчинення декількох дій (надання письмової заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника та/або факт споживання електричної енергії), а не лише одної дії - факту споживання електричної енергії, як про це вказує заявник у заяві про видачу наказу. Крім того, конструкція даної норми свідчить про те, що надання підписаної заяви про приєднання є обов`язковою умовою для укладання цього договору, у той час як для оплати рахунку та факту споживання електроенергії наявна альтернатива (та/або).

Також, як передбачено пп. 3.2.1 п. 3.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, споживач перед укладенням договору про постачання електричної енергії споживачу має ознайомитись з умовами постачання електричної енергії, правами та обов`язками, обрати відповідну комерційну пропозицію та зазначити її у заяві-приєднані до умов договору. Обрана споживачем комерційна пропозиція є додатком до укладеного відповідним електропостачальником та споживачем договору.

Натомість, у заяві про видачу судового наказу стягувач зазначив посилання на п. 8 вказаної Постанови у редакції, що не є чинною.

Підсумовуючи викладене, доходжу висновку, що стягувачем не додано до судового наказу копії заяви-приєднання споживача (боржника) до умов договору, що свідчить про відсутність відповідного договору між сторонами та, як наслідок, недотримання стягувачем вимог п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України.

При цьому, судом не може бути враховано твердження стягувача у заяві про видачу судового наказу про укладання договору між ним та боржником шляхом фактичного споживання електричної енергії, оскільки вимога п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України передбачає надання саме копії письмового (електронного) договору.

Крім того слід звернути увагу, що до заяви не надано жодного документа, який підтверджує право власності чи право користування боржником квартирою за адресою, що зазначена у заяві. Крім того у заяві не зазначено де знаходиться майно та за якою адресою споживається електроенергія, та хто саме є споживачем цих послуг.

За таких обставин, оскільки заява про видачу судового наказу подана із порушенням п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, вважаю за необхідне згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України відмовити заявнику у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України , після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 161, 163-166 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальної послуги (спожиту електричну енергію.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.А. Усатова