Справа № 456/2574/21
Провадження № 2/456/962/2021
РІШЕННЯ

іменем України

28 грудня 2021 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бораковського В. М. ,

секретар судового засідання Черевата С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, втраченого заробітку та моральної шкоди,-

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_3

встановив:

Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликалася на те, що вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 лютого 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі.Позивачем понесені значні витрати на лікування, хоча він не зберіг всі квитанції, які підтверджують витрати на лікування та медичне обладнання, а збережено лише частково на суму 1061 грн. 70 коп. Внаслідок перенесеної травми позивач знаходився на лікарняному з 23.07.2020 по 22.01.2021, тому не працював та не отримував виплат, а згодом був звільнений через тривале перебування на лікарняному.

Позивач провів розрахунок та зазначив, що згідно довідки про доходи, його середньомісячний дохід є значно меншим від п`ятикратного розміру заробітної плати, а тому розмір відшкодування повинен обчислюватись, згідно ч. 1 ст. 1197 ЦК України. Мінімальна заробітна плата в Україні з 01.01.2020 по 31.08.2020 становила 4723, 00 грн.; з 01.09.2020 по 31.12.2020 5000, 00 грн.; з 01.01.2021 по 30.11.2021 - 6000 грн. З 23.07.2020 по 31.07.2020: 4723:23 х 7 =1102, 00 грн. Відповідно втрачений заробіток за серпень 2020 року становить: 4723 х 5 = 23615 грн.; за вересень 2020 року: 5000 х 5 = 25000 грн.; за жовтень 2020 року: 5000 х 5 = 25000 грн.; за листопад 2020 року: 5000 х 5 = 25000 грн.; за грудень 2020 року: 5000 х 5 = 25000 грн.; за січень 2021 року: 6000 х 5 = 30000 грн., а разом: 155052,43 грн.

У зв`язку з вищенаведеним, позивач просить стягнути з відповідача 1061 грн. 70 коп. матеріальної шкоди, завданої протиправними діями відповідача, 155052 грн. 43 коп. втраченого заробітку (доходу), 30000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач зазначив, що внаслідок протиправних дій відповідача йому заподіяні тілесні ушкодження, відповідно він проходив лікування з 23.07.2020 по 22.01.2021. Після цього, його звільнили з роботи ТзОВ «Експосервіс». Просить позов задовольнити.

Представник позивача позов підтримав повністю, покликаючись на викладені в ньому обставини та просить суд його задовольнити.

Відповідач в судове засідання 28.12.2021 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву до суду не скористався.

Суд звертає увагу, що 07.07.2021 в судовому засіданні відповідач зазначив, що відносно нього 15 лютого 2021 року винесено вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області. Позов визнає частково, зокрема щодо витрат позивача на лікування. Звернув увагу, що позивач звільнився з роботи за власним бажанням. Зазначив, що він не має можливості сплатити відповідачу кошти, оскільки сплачує аліменти на дітей.

Заяви та клопотання учасників справи.

Представником позивача подано клопотання про проведення судового засідання 07.07.2021 у його відсутності (а.с. 27).

Представником позивача подано заяву про доручення документів до матеріалів справи (а.с. 499).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 10.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.14-15).

Ухвалою від 01.11.2021 позовну заяву в частині відшкодування втраченого заробітку залишено без руху (а.с.44).

01.11.2021, 28.12.2021 судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик відповідача у судове засідання (а.с.30, 31, 37).

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Як вбачається з копії витягу з наказу ТзОВ «Експосервіс» № 22-К від 30.08.2019, ОСОБА_1 вирішено зарахувати на посаду охоронника, з посадовим окладом, згідно штатного розкладу, з 02.09.2019 /а.с.6/.

Згідно копії листа ТОВ «Експосервіс» за вих. № 8 від 29.01.2021, ОСОБА_1 повідомлено, що у зв`язку із звільненням з роботи йому необхідно прибути на підприємство, для отримання трудової книжки та остаточного розрахунку /а.с.7/.

Відповідно до копії довідки про доходи ТзОВ «Експосервіс» від 24.12.2020 за вих. № 50, ОСОБА_1 працював на підприємстві охоронником, його заробітна плата за червень 2020 року становила 5010, 60 грн., за липень 2020 року 4973, 00 грн. Загальна сума доходу за період з 01.06.2020 по 30.11.2020 становить 9983, 60 грн. З серпня по грудень 2020 року заробітна плата ОСОБА_1 не нараховувалась, оскільки останнім подавались листки непрацездатності. ОСОБА_1 відмовлено у призначенні допомоги, зважаючи на протокол засідання комісії із соціального страхування /а.с.8/.

Як вбачається з копії листка непрацездатності, серії АДУ № 186842, ОСОБА_1 , починаючи з 23.07.2020 по 04.09.2020 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП Стрийської ЦРЛ, у зв`язку з невиробничою травмою /а.с.9/.

Згідно копії листка непрацездатності, серії АДХ № 881678, ОСОБА_1 , починаючи з 05.09.2020 по 02.10.2020 перебував на амбулаторному лікуванні в КНП Стрийської ЦРЛ, у зв`язку з невиробничою травмою /а.с.10/.

Як вбачається з копії листка непрацездатності, серії АЛВ № 044113, ОСОБА_1 , починаючи з 03.10.2020 по 09.11.2020 перебував на амбулаторному лікуванні в КНП Стрийської ЦРЛ, у зв`язку з невиробничою травмою /а.с.11/.

Згідно копії листка непрацездатності, серії АЛВ № 044774, ОСОБА_1 , починаючи з 10.11.2020 по 11.12.2020 перебував на амбулаторному лікуванні в КНП Стрийської ЦРЛ, у зв`язку з невиробничою травмою /а.с.12/.

Як вбачається з копії листка непрацездатності, серії АЛВ № 021269, ОСОБА_1 , починаючи з 12.12.2020 по 12.01.2021 перебував на амбулаторному лікуванні в КНП Стрийської ЦРЛ, у зв`язку з невиробничою травмою /а.с.13/.

Згідно копії листка непрацездатності, серії АЛБ № 715047, ОСОБА_1 , починаючи з 13.01.2021 по 22.01.2021 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП Стрийської ЦРЛ, у зв`язку з невиробничою травмою /а.с.14/.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на лікування долучено копії товарних чеків на суму 300, 00 грн., 205, 30 грн., 88, 30 грн., 53, 40 грн., 15, 00 грн. /а.с.15/.

Згідно копії довідки Управління соціального захисту населення Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області № 638 від 07.05.2021, ОСОБА_1 станом на 07.05.2021 не перебуває на обліку в управлінні, як одержувач будь-якого виду соціальної допомоги /а.с.16/.

Як вбачається з копії довідки Стрийського міськрайонного центру зайнятості №1026 від 07.05.2021, ОСОБА_1 , за період з 01.11.2020 по 30.04.2021 не зареєстрований в якості безробітного в Стрийському міськрайонному центрі зайнятості та інших центрах зайнятості України і допомогу по безробіттю не отримував /а.с.17/.

Відповідно до копії вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 лютого 2021 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі. Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки /а.с.18/.

Як вбачається з листа директора ТОВ «Експосервіс» за вих. № 31 від 03.06.2021, адвоката ОСОБА_3 повідомлено, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 23.07.2020 по 22.01.2021. Факт лікування підтверджують листки непрацездатності: серії АДУ № 186842, серії АДХ № 881678, серії АЛВ №044113, серії АЛВ № 044774, серії АЛВ №021269, серії АЛБ № 715047 /а.с. 28-34/.

Відповідно до копії трудової книжки, серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 02.09.2019, відповідно до наказу ТОВ «Експосервіс» № 22-К від 30.08.2019 зарахований на посаду охоронника /а.с.51-52/.

Як вбачається з копій відомостей за звітний 2021 рік, відносно ОСОБА_1 зараховано 5435, 64 грн. /а.с.53/.

Згідно листа Стрийського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Львівській області за вих. № 28.01-11/1251 від 08.11.2021, адвоката ОСОБА_3 повідомлено, що станом на 08.11.2021 до Стрийського відділення заяви-розрахунки щодо фінансування щодо фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів Фонду соціального страхування ОСОБА_1 , за період з 23.07.2021 по 22.01.2021 не надходили /а.с.54/.

Як вбачається з листа директора ТОВ «Експосервіс» за вих. № 52 від 04.11.2021, адвоката ОСОБА_3 повідомлено, що ОСОБА_1 працював на підприємстві на посаді охоронника з 02.09.2019. З 29.01.2021 він звільнений з роботи за власним бажанням. Трудова книжка НОМЕР_1 , відправлена ОСОБА_1 по Укрпошті цінним листом з описом та повідомленням про вручення. 10.07.2021 ОСОБА_1 її отримав. У зв`язку з тим, що на всіх листках непрацездатності, які надав ОСОБА_1 стоїть відмітка про алкогольне сп`яніння, відповідно допомога у зв`язку з непрацездатністю, за період часу з 23.07.2020 по 22.01.2021 не надавалась /а.с.55/.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із відшкодуванням позивачу матеріальної шкоди, втраченого заробітку та моральної шкоди, внаслідок вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Такими даними можуть бути показання свідків.

Згідно із ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу, про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Так, відповідно до частини 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до абз. 1 п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (із наступними змінами) та абз. 1 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, розмір моральної (немайнової) шкоди, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Частина 1 та 2 ст. 1166 ЦК України передбачають, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно з вимогами статті 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Верховний Суд під час розгляду цивільної справи № 200/21325/15-ц (постанова від 07.11.2018) сформулював правову позицію, згідно якої вказав на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України), а також зазначив, що потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Суд погоджується з аргументами позивача та його представника, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми.

Так, судом встановлено, що вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 лютого 2021 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі. Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Як вбачається з даного вироку ОСОБА_2 , 23.07.2020 близько 12.00 год., знаходячись в будинку, АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_1 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень, штовхнув руками ОСОБА_1 , внаслідок чого той впав на підлогу. Після цього ОСОБА_2 схопив своїми руками за праву ногу ОСОБА_1 , коли він лежав на підлозі, і силою викрутив її в сторону, тим самим спричинив ОСОБА_4 тілесне ушкодження, у вигляді закритого гвинтоподібного перелому нижньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

В судовому засіданні беззеперечно встановлено, що ОСОБА_1 внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, про що ухвалено вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 лютого 2021 року.

Окрім цього встановлено, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні, починаючи з 23.07.2020 по 22.01.2021. Факт лікування підтверджують листки непрацездатності: серії АДУ № 186842, серії АДХ № 881678, серії АЛВ №044113, серії АЛВ № 044774, серії АЛВ №021269, серії АЛБ № 715047.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на лікування долучено копії товарних чеків на суму 300, 00 грн., 205, 30 грн., 88, 30 грн., 53, 40 грн., 15, 00 грн. та 400, 00 грн. за рентгенівські знімки, однак він зазначив, що всіх чеків не зберіг.

У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди, завданої протиправними діями відповідача, в сумі 1061 грн. 70 коп. слід задовольнити.

Суд звертає увагу, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тобто будь-які витрати, які стягуються на користь потерпілого на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я.

При визначенні розміру заробітку (доходу), який втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, важливу роль відіграє той факт, чи знаходиться особа у трудових відносинах. Так, якщо каліцтво чи інше ушкодження здоров`я було завдане особі, яка працювала за трудовим договором, то розмір втраченого заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності загальної працездатності.

Слід зазначити, що фактором, який впливає на розмір втраченого заробітку (доходу), є ступінь втрати професійної працездатності, а за її відсутності загальної працездатності. При цьому слід зауважити, що втрата працездатності може бути тимчасова або стійка (тривала). Коли мова йде про тимчасову втрату працездатності, то вона повинна посвідчуватись листком тимчасової непрацездатності (лікарняним листком), який видається відповідним лікувальним закладом. Умови та порядок відшкодування такої шкоди встановлюються спеціальними законами ( з січня 2001 року до 01 січня 2015 року Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», з 01 січня 2015 року по теперішній час Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Законодавство вирізняє професійну та загальну працездатність. Професійна працездатність передбачає здатність працівника до роботи за конкретним фахом і на певній посаді, у той час як загальна працездатність це здатність до виконання будь-якої роботи у звичайних умовах праці.

В судовому засіданні встановлено, що наказом ТзОВ «Експосервіс» № 22-К від 30.08.2019, ОСОБА_1 зараховано на посаду охоронника, з посадовим окладом, згідно штатного розкладу, з 02.09.2019.

Слід зазначити, що з 29.01.2021 ОСОБА_1 звільнений з роботи за власним бажанням.

Також в судовому засіданні встановлено, що внаслідок перенесеної травми позивач знаходився на лікарняному з 23.07.2020 по 22.01.2021, тому не працював та не отримував заробітної плати, про що свідчать листки непрацездатності.

У зв`язку з наведеним встановлено, що на момент отримання травми позивач перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Експосервіс».

Тимчасова втрата працездатності позивача підтверджується листками непрацездатності : серії АДУ № 186842, серії АДХ № 881678, серії АЛВ №044113, серії АЛВ № 044774, серії АЛВ №021269, серії АЛБ № 715047, з яких вбачається, що позивач перебував на лікуванні в КНП Стрийська ЦРЛ, внаслідок невиробничої травми.

Суд звертає увагу, що внаслідок тимчасової втрати працездатності позивач був позбавлений можливості працювати та отримувати заробітну плату, натомість ніс витрати на лікування.

З метою відшкодування втраченого заробітку позивач провів розрахунок та зазначив, що згідно довідки про доходи, його середньомісячний дохід є значно меншим від п`ятикратного розміру заробітної плати, а тому розмір відшкодування повинен обчислюватись, згідно ч. 1 ст. 1197 ЦК України.

Також позивач звернув увагу, що мінімальна заробітна плата в Україні з 01.01.2020 по 31.08.2020 становила 4723, 00 грн.; з 01.09.2020 по 31.12.2020 5000, 00 грн.; з 01.01.2021 по 30.11.2021 - 6000 грн. З 23.07.2020 по 31.07.2020: 4723:23 х 7 =1102, 00 грн. Відповідно втрачений заробіток за серпень 2020 року становить: 4723 х 5 = 23615 грн.; за вересень 2020 року: 5000 х 5 = 25000 грн.; за жовтень 2020 року: 5000 х 5 = 25000 грн.; за листопад 2020 року: 5000 х 5 = 25000 грн.; за грудень 2020 року: 5000 х 5 = 25000 грн.; за січень 2021 року: 6000 х 5 = 30000 грн., а разом: 155052,43 грн.

Водночас суд звертає увагу, що відповідач правом на подання відзиву до суду не скористався, проведений позивачем розрахунок не спростував.

Натомість суд не бере до увагу, твердження відповідача, про те що він не завдавав тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , відповідно позов не визнає, оскільки відповідно до вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 лютого 2021 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі.

Суд звертає увагу, що вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу.

У зв`язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 155052 грн. 43 коп. втраченого заробітку (доходу).

Окрім цього, в судовому засіданні встановлено, що спричиненням тілесних ушкоджень позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у самому факті спричинення фізичного болю, душевних стражданнях, погіршенні стану здоров`я, порушенні звичнийного способу життя, оскільки він тимчасово втратив працездатність.

Суд звертає увагу, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (п. 64, заява N 40450/04, від 15 жовтня 2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Визначаючи розмір моральної шкоди слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням вказаних позивачем і встановлених судом обставин справи та характеру спірних правовідносин, тривалості моральних страждань у зв`язку з необхідністю докладання додаткових зусиль для доведення своїх вимог щодо розгляду звернення, глибини та ступеню моральних страждань, яких зазнав позивач, враховуючи ступінь вини відповідача.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, враховує глибину та ступінь моральних і фізичних страждань позивача, яких він зазнав внаслідок отриманої травми, їх тривалість, та приходить до висновку, про стягнення з відповідача в користь позивача моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. і цей розмір суд вважає таким, що відповідає глибині і ступеню моральних і фізичних страждань потерпілого.

У зв`язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судового збору, згідно ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 в рахунок держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. за кожну з позовних вимог, а разом 1816 00 грн.

На підставі статтей 1195, 1197 ЦК України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної шкоди, втраченого заробітку та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) 1061 /одну тисячу шістдесят одну/ грн. 70 коп. матеріальної шкоди, завданої протиправними діями відповідача, 155052 /сто п`ятдесят п`ять тисяч п`ятдесят дві/ грн. 43 коп. втраченого заробітку (доходу), 20 000 /двадцать тисяч/ грн. 00 коп. моральної шкоди, а всього у розмірі 176 114 /сто сімдесят шість тисяч сто чотирнадцять/ 13 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) 00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на п`ять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 30 грудня 2021 року.

Головуючий суддя В. М. Бораковський