Справа № 314/4262/21
Провадження № 2/314/1277/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08.12.2021 м. Вільнянськ

Справа № 314/4262/21;

провадження № 2/314/1277/2021;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Румянцева А.М.,

учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 ;

-позивач ОСОБА_2 ;

-відповідач ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

стислий виклад позицій сторін.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_2 звернулися до суду 23.09.2021 з позовом до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 05.02.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 114 та посвідченого приватним нотаріусом Вільнянського нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С., є власниками житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 4 договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 05.02.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 114 та посвідченого приватним нотаріусом Вільнянського нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С., продавець ОСОБА_4 зобов`язалася зняти з реєстраційного обліку всіх осіб, які зареєстровані у житловому будинку в строк до 05.03.2021.

Разом з тим, станом на дату звернення до суду з даним позовом, із моменту укладення угоди минуло 7 місяців, а з 05.03.2021 6 місяців, але відповідач по справі ОСОБА_3 залишається зареєстрованим в будинку та не проживає в ньому понад 2 роки та мешкає в м. Києві, особистих речей в будинку не має.

Наявність зазначеної реєстрації відповідача в будинку створює позивачам перешкоди у вільному користуванні та розпоряджанні своїм житлом на власний розсуд, додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. У зв`язку з чим, позивачі змушені звернутись до суду з вказаним позовом.

Позивачі надали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Відповідач про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, заяв та клопотань до суду не надала.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 07.10.2021 відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання в приміщенні Вільнянського районного суду Запорізької області.

Ухвалою суду від 11.11.2021 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд, вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив

позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 05.02.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 114 та посвідченого приватним нотаріусом Вільнянського нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С., є власниками житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 4 договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 05.02.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 114 та посвідченого приватним нотаріусом Вільнянського нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С., продавець ОСОБА_4 зобов`язалася зняти з реєстраційного обліку всіх осіб, які зареєстровані у житловому будинку в строк до 05.03.2021.

Разом з тим, станом на дату звернення до суду з даним позовом, із моменту укладення угоди минуло 7 місяців, а з 05.03.2021 6 місяців, але відповідач по справі ОСОБА_3 залишається зареєстрованим в будинку та не проживає в ньому понад 2 роки та мешкає в м. Києві, особистих речей в будинку не має.

Наявність зазначеної реєстрації відповідача в будинку створює позивачам перешкоди у вільному користуванні та розпоряджанні своїм житлом на власний розсуд, додаткові витрати по сплаті комунальних послуг.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, позивачі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Обраним позивачем предметом спору у даній справі і способом захисту права, передбаченим ст. 16 ЦК України, є визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Встановлюючи фактичні обставини та визначаючи зміст спірних правовідносин, суд виходив з того, що можливість пред`явлення до суду позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ст.ст. 386, ст. 391 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом припинення дії, яка порушує право. У зв`язку з чим позивачі, які мають намір визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням вважають, що в них є всі законні на це підстави, мають право звернутись до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ст. 30, ст. 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319, ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 383 ЦК України власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усік суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Крім того, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 05.02.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 114 та посвідченого приватним нотаріусом Вільнянського нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С., є власниками житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 4 договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 05.02.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 114 та посвідченого приватним нотаріусом Вільнянського нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С., продавець ОСОБА_4 зобов`язалася зняти з реєстраційного обліку всіх осіб, які зареєстровані у житловому будинку в строк до 05.03.2021.

Разом з тим, станом на дату звернення до суду з даним позовом, із моменту укладення угоди минуло 7 місяців, а з 05.03.2021 6 місяців, але відповідач по справі ОСОБА_3 залишається зареєстрованим в будинку та не проживає в ньому понад 2 роки та мешкає в м. Києві, особистих речей в будинку не має.

Наявність зазначеної реєстрації відповідача в будинку створює позивачам перешкоди у вільному користуванні та розпоряджанні своїм житлом на власний розсуд, додаткові витрати по сплаті комунальних послуг.

В матеріалах цивільної справи достатньо доказів, які підтверджують те, що Сенів ОСОБА_3 не є власником спірного житлового будинку, не несе обов`язків, що випливають з договору найму житлового приміщення, але залишається зареєстрованим, що спричиняє позивачам перешкоди у користуванні належним їм будинком та порушує їх права як власників, що має істотне значення.

Враховуючи фактичні обставини справи, іншого способу захисту прав позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , окрім судового, немає.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що розглядаючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме житловим приміщенням, слід звертати увагу, що реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, питання про зняття з реєстрації колишніх членів сім`ї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється нормамиЖК УРСР та ЦК (статтями71,72,156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК).

Як зазначено у рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12. 2014 року у справі № 6-35436 св14 за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.

Враховуючи викладене вище, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивачів визнавши ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Підстав для відмови у задоволенні таких вимог суд не вбачає.

Судові витрати.

Судові витрати у справі складаються із судового збору в сумі 908,00 грн., вони понесені та сплачені позивачем і в силуст. 141 ЦПК України підлягають зарахуванню на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 30, ст. 41, 68 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, ст. 15, ст. 16, ст. 319, ст. 321, ст. 383, ст. 386, ст. 391, п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України, ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4, ст. 13,ст. 141, 258,259,263-265,268,273,280-284, п. 1 ч. 1 ст. 346, 354 ЦПК України, ст.ст. 71, 72, 150 ЖК України, суд, -

вирішив:

1.Позов задовольнити.

2.Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду, протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 14.12.2021.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

14.12.2021