Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/3364/20
Провадження № 2/191/1161/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03.03.2021 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Твердохліб А.В
за участю секретаря - Яришевої Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
09.11.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії НВО №877458, виданого 11 лютого 2017 року державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж., належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 є донькою позивача ОСОБА_1 . З 2004 року відповідач припинила проживати за адресою: АДРЕСА_1 . Спілкування та зв`язку із нею позивач не має. Посилаючись на ст. 391 ЦК України, ОСОБА_1 просить суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні житловим будинком шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
До початку проведення судового засідання позивач ОСОБА_1 надала суду заяву про підтримання позовних вимог, відсутність заперечень проти заочного розгляду справи та розгляд справи без її присутності.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи без її присутності, відзиву на позов не надала, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання.
Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення.
Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного.
З наданої суду копії Свідоцтва про право на спадщину від 11 лютого 2017 року, посвідченого державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж., встановлено належність ОСОБА_1 будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).
У вищевказаному будинку зареєстровані : позивач ОСОБА_1 , її сини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується копією довідки, виданої виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 02.11.2020 р. за № 2871 (а.с.10).
ОСОБА_2 з 2004 року припинила проживання за вказаною адресою, шо підтверджено копією довідки, виданої виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 25.09.2020 року за № 2657(а.с.10).
З огляду на викладене, заявлений позов підлягає розгляду в порядку статті 391 ЦК України, в якій закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Вказана норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відповідно до ст.7 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 №1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду, яке набрало законної сили виключно про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України зміст права власності становить належність власнику права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, судом встановлено, що позивач є власником зазначеного вище будинку, реєстрація відповідача в ньому створює позивачу перешкоди у користуванні ним, відповідач протягом більше одного року в будинку не проживає, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 391ЦК України, Законом України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 10-13, 76-80, 189, 198, 200, 206, 259, 263-268, 280-284, 289 ЦПК України суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: А. В. Твердохліб