Провадження № 2-о/686/456/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Бондарчука В.В.,

секретаря Слободян Л.В.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому справу за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису,

встановив:

09.12.2021 заявниця звернулася до суду з вищевказаною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис строком на 6 місяців із забороною ОСОБА_4 перебувати у місці спільного проживання із ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , заборонити наближатися до місця проживання заявниці по АДРЕСА_1 на відстань 500 м.; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу та її дітей, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися із нею та її дітьми; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою та її дітьми через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що перебуває із ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2009 року, однак 4 листопада 2021 року останній вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме нецензурно виражався та штовхав руками, у зв`язку із чим на заінтересовану особу було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 3 грудня 2021 року у справі №686/28337/21 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні вищезазначеного правопорушення. ОСОБА_1 також зазначила, що її чоловік ОСОБА_4 позбавив можливості користуватися належним їй на праві власності житловим будинком по АДРЕСА_1 , змінив замки, а тому заявниця разом із дітьми перебуває у Хмельницькому обласному центрі соціально-психологічної допомоги у місті Хмельницькому.

З огляду на наведені обставини, ОСОБА_1 відповідно до ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» просить її заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_4 подав до суду письмові пояснення, в яких у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису просив відмовити з тих підстав, що наявна у справі постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не є свідченням періодичності вчинення відносно неї домашнього насильства, інших доказів до заяви не долучено. На час звернення до суду із обмежувальним приписом постанова Хмельницького міськрайонного суду законної сили не набрала, а 20 грудня 2021 року ОСОБА_4 оскаржив вказану постанову до Хмельницького апеляційного суду. Заявник зазначив, що між ним та його дружиною виникла сімейна сварка, і для того, щоб не загострювати конфлікт, ОСОБА_4 залишив квартиру при цьому відштовхнув дружину, яка створювала для цього перешкоди. ОСОБА_4 не має змоги бачитися із своїми дітьми, як перебувають разом із матір`ю у невідомому місці. Будинок по АДРЕСА_1 є єдиним житлом ОСОБА_4 , доказів чинення домашнього насильства щодо дітей справа не містить, у зв`язку із чим він просить у задоволенні вимоги ОСОБА_1 відмовити.

В судовому засіданні заявниця та її представник подану заяву просили задовольнити, зазначили, що дійсно 4 листопада 2021 року мав місце конфлікт, під час якого за місцем проживання матері ОСОБА_4 до неї було застосовано як психологічне так і фізичне насильство, у зв`язку із чим саме вона залишила місце свого перебування та звернулася за допомогою до Хмельницького обласного центру соціально-психологічної допомоги, де перебуває і до цього часу. Хоча кримінальне провадження за фактом заподіяння легких тілесних ушкоджень і було закрито, про їх нанесення свідчить медична довідка з КП «Хмельницька міська лікарня», з приводу заміни замків у житловому будинку заявниця також зверталася відділення №1 Хмельницького районного управління Національної поліції в Хмельницькій області, однак перевірка була завершена із посиланням на існування цивільно-правових відносин між подружжям.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив, щодо задоволення поданої заяви, зазначив, що між ним та ОСОБА_1 виник конфлікт щодо майна, фізичного насильства до заявниці не застосовувалось. В подальшому ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заперечила, щодо задоволення поданої заяви, із посиланням на відсутність достатньої кількості доказів, які б давали можливість задовольнити вимоги ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 27 листопада 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають двох спільних дітей, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Місце проживання ОСОБА_1 у встановленому законом порядку зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 . Ѕ зазначеного будинку належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 31 серпня 2001 року, а інша Ѕ частина будинку на підставі договору довічного утримання від 14 липня 2009 року, право власності на зазначену частину було зареєстровано в той же день, тобто набуто заявницею до укладення шлюбу із заінтересованою особою.

4 листопада 2021 року приблизно о 14 год, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , вчинив відносно дружини ОСОБА_1 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали у виражаннях нецензурною лайкою та в тому, що ОСОБА_4 штовхнув руками ОСОБА_1 , внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здров`ю потерпілої ОСОБА_1 .

Вказані обставини, встановлені постановою Хмельницького міськрайонного суду від 3 грудня 2021 року у справі №686/28337/21, якою ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі заяви ОСОБА_1 05 листопада 2021 року було зареєстровано кримінальне провадження №001406 правова кваліфікація ч.1 ст.125 КК України, за фактом заподіяння тілесних ушкоджень.

Наявність тілесних ушкоджень зафіксовано довідкою від 05 листопада 2021 року №1092 виданою КП «Хмельницка міська лікарня» ХМР травмпункт, виданої ОСОБА_1 в якій у графі діагноз зазначено забій, підшкірна гематома верхньої третини стегна, забій м`яких тканин голови, забій лівого плечового суглобу, травма отримана в побуті, побив відомий чоловік 4 листопада 2021 року.

З 16 год. 30 хв. 4 листопада 2021 року ОСОБА_1 разом із дітьми перебувала Хмельницькому міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей і молоді, що підтверджується листом №329/01-22, та у «Хмельницькому обласному центрі соціально-психологічної допомоги», де перебуває до цього часу.

11 листопада 2021 року за заявою ОСОБА_1 подала заяву на закриття кримінального провадження з причини відсутності свідків. Як пояснила в судовому засіданні заявниця, це було зумовлено тим, що на переконання дізнавача, відсутні жодні перспективи для притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності саме внаслідок відсутності свідків злочину, оскільки єдиним свідком була матір ОСОБА_4 , яка відмовилася давати будь-які показання.

11 листопада 2021 року старшим дізнавачем СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із відмовою потерпілої підтримувати приватне обвинувачення. Однак примирення між подружжям не відбулося.

20 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до відділення поліції №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, про те, що не має доступу до будинку по АДРЕСА_1 для того, щоб забрати особисті речі, однак у зв`язку із заміною серцевин замків, потрапити до будинку не змогла, на що в цей же день отримала відповідь, про те, що у даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини.

У частинах першій, третій статті 100 ЦПК України передбачено, що електронними

доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема,на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі(в тому числі в мережі Інтернет).

В судовому засіданні заявницею було продемонстровано здійснений запис на належному їй мобільному телефоні, із явними погрозами життю та здоров`ю, які висловлював ОСОБА_4 , в тому числі і погрози щодо позбавлення життя дружини. На прохання залишити заявницю в спокої, ОСОБА_4 повідомив, що вона його отримає тільки коли буде на кладовищі, на попередження щодо кримінальної відповідальності та відбуття покарання за це, ОСОБА_4 відреагував, що він же відбував покарання і нічого в цьому страшного не має, і що там також можна нормально жити. Розмова супроводжувалася словесними приниженнями, а саме при зверненні до заявниці використовувалося тільки слово російською мовою « ОСОБА_7 » та підкріплювалося нецензурною лайкою.

Такі погрози не можуть не тримають заявницю у постійній напрузі, у зв`язку із чим вона разом із дітьми переховується від чоловіка.

Про існування неприязних відносин між подружжям, свідчать також і подана ОСОБА_1 позовна заява про розірвання шлюбу (справа №686/27804/21, тривале проживання у «Хмельницькому обласному центрі соціально-психологічної допомоги», наявність зафіксованих у травмпункті тілесних ушкоджень, які виникли саме 4 листопада 2021 року під час сварки із ОСОБА_4 , факт якої в судовому засіданні ним не заперечувався, неможливістю перебування за місцем свого постійного проживання по АДРЕСА_1 та користування цим нерухомим майном.

Суд приходить до висновку, що заінтересованою особою вчинялись і психологічне, і фізичне, і економічне насильство щодо заявниці.

Згідно п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до пунктів 8 та 9 частини 1 статті 1 цього Закону особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

В силу пункту 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі Закон 2229-VIII), психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

П.4 ч.1 ст.1 Закону 2229-VIII економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;

Згідно пункту 17 частини 1 статті 1 Закону 2229-VIII фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Частинами 1 та 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3) у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування. обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Долучені до справи докази, зокрема матеріали свідчать про те, що ОСОБА_4 чинилося фізичне, психологічне та економічне насильство щодо дружини, внаслідок чого вона зазнала значного звуження свої прав, була вимушена шукати захисту у органах влади, вимушено змінила місце перебування та переховується від чоловіка, побоюючись за свої фізичне та психологічне здоров`я та життя, реально сприймаючи висловлювані ОСОБА_4 погрози, не має можливості вільно користуватися житлом, власником якого є.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

З огляду на викладене, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суд, оцінюючи наявні ризики та вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, приходить до висновку, що події, які відбуваються свідчать про вчинення психічного, економічного та фізичного насильства відносно заявниці, і існує висока вірогідність повторювання таких дій кривдником щодо потерпілої від домашнього насильства побоюватися за своє життя, здоров`я та безпеку свого проживання, у зв`язку із чим вважає, що подану заяву слід задовольнити частково, зокрема щодо заборони перебувати та наближатися до місця проживання та перебування заявниці, наближатися до місця проживання на відстань ближче ніж 200 метрів, розшукувати особисто чи через третіх осіб, вести із нею листування, переговори, контактування строком на 6 місяців. В частині заборони ОСОБА_4 розшукувати дітей, спілкуватися із ними, вести листування та телефонні розмови із дітьми, контактувати із ними особисто слід відмовити, оскільки він як батько не тільки має право брати участь у їх вихованні, але й і зобов`язаний це робити, у справі не має доказів того, що існують ризики чинення будь-якого виду насильства щодо дітей.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

ухвалив:

Заяву задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 ) строком на шість місяців із забороною:

- перебування за місцем проживання (перебування) ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 по АДРЕСА_1 ;

- наближення на відстань ближче 200 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ;

- особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває в місці невідомому ОСОБА_4 , переслідувати її та в будь-які спосіб спілкуватися із нею;

- вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з дня виготовлення повного тесту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 28.12.2021 року.

Суддя: