233 № 233/4340/21
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
23 грудня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартишева Т. О.
секретаря Кюсєвої Т.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідачів -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору емфітевзису та припинення державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису),-
Позивач ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» звернувся до суду з позовом до відповідачів по справі, в якому зазначив, що 21 серпня 2012 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної частки (паю), зареєстрований 21 серпня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 1104. Відповідно до укладеного договору позивачу по справі в оренду була передана земельна частка (пай) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серія РН № 122139. Пунктом 2.3 вказаного договору встановлений строк його дії - 20 років, який станом на теперішній час не сплив. З моменту укладення договору та до теперішнього часу ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» використовує земельну ділянку та сумлінно виконує зобов`язання в частині сплати орендної плати.
Заочне рішення суду набрало законної сили.
Проте, незважаючи на ухвалене рішення суду, позивач не має змоги його виконати та внести відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки позивачу стало відомо про наявність договору емфітевзису, речове право за яким зареєстроване 02 червня 2021 року виконавчим комітетом Дружківської міської ради.
При цьому, зазначена земельна ділянка з 21 серпня 2012 року з користування позивача не вибувала.
- вирішити питання про судові витрати.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Різниченко О.О., підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про час і місце його проведення були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надали.
За таких обставин зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що 21 серпня 2012 року між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної частки (паю) відповідно до п.1.1, 2.2, 2.3 якого орендодавець передав орендарю у володіння та користування земельну частку (пай) (рілля) розміром 4,78 умовних кадастрових га строком на 20 років (а.с. 10-13).
Пунктом 2.2 договору передбачено обов`язок орендаря сплачувати щороку орендну плату в розмірі 4823 гривні 53 копійки.
Відповідно до п.2.3 договору у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), договір оренди землі переукладається відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Договір оренди землі переукладається сторонами за цим договором не пізніше ніж в строк до двох місяців з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. Припинення дії договору оренди допускається у випадках, визначених цим договором та чинним законодавством України.
Пунктом 4 договору оренди земельної частки (паю) від 21 серпня 2012 року передбачено, що він набуває чинності з моменту його реєстрації в Миколайпільській селищній раді.
Як вбачається з відмітки на договорі оренди земельної частки (паю) від 21 серпня 2012 року, він зареєстрований 21 серпня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 1104 (а.с. 12), що відповідає Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2000 року № 119.
21 серпня 2012 року ПрАТ «АПК-ІНВЕСТст» та ОСОБА_2 підписали акт приймання-передачі земельної частки (паю) розміром 4,78 умовних кадастрових га відповідно до договору оренди від 21 серпня 2012 року (а.с. 14).
На підтвердження виконання своїх зобов`язань щодо сплати орендної плати на користь орендодавця ОСОБА_2 позивачем надано копії видаткових касових ордерів та платіжних доручень за період часу 2012-2019 р.р. (а.с. 17-36), що досліджені судом.
Відповідно до бухгалтерських довідок ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» від 16 вересня 2021 року №№ 1512, 1513 та розшифровок нарахування (а.с. 37-40) ОСОБА_2 здає позивачу по справі в оренду земельну ділянку за укладеним договором від 21 серпня 2012 року та від 19 листопада 2020 року. Згідно даних бухгалтерського обліку розмір нарахованої ОСОБА_2 орендної плати за період з 21 серпня 2012 року по 31 січня 2021 року становить 57 700 грн 66 коп., за період часу з 01 лютого 2021 ркоу по 31 серпня 2021 року 5100 грн 35 коп.
Заочне рішення суду набрало законної сили 22 грудня 2020 року (а.с. 42-44).
Згідно ч.1 ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно із частиною 2 ст. 95 ЗК України, ст. 27 Закону України "Про оренду землі" орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.
Відповідно до частин 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання угоди недійсною.
Аналогічні положення містить і частина 2 ст. 16 ЦК України, згідно якої одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.
Відповідно до частини 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до частини 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно частини 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Згідно частини 1 ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову позивача ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» у повному обсязі.
Відповідно до ст.141 ЦПК України витрати, пов`язані зі сплатою судового збору слід віднести на відповідачів по справі (а.с. 5, 6).
Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, -
Припинити речове право, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виконавчим комітетом Дружківської міської ради 02 червня 2021 року за № 42361828, яке виникло на підставі договору емфітевзису, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок, з кожного.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 23 грудня 2021 року. Повний текст рішення по справі виготовлений 30 грудня 2021 року.

Суддя :