СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ун. № 759/7401/20

пр. № 2/759/921/21

04 жовтня 2021 року м.Київ
Святошинський районний суд м. Києва
під головування судді Сенька М.Ф.,
за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , секретаря судового засідання Щербини А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:
В провадженні Святошинського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа № 761/13179/19 за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою від 10 лютого 2020 року по справі №761/13179/19 суддею Миколаєць І.Ю. було постановлено роз`єднати позовні вимоги про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя у самостійні провадження у справі № 761/13179/19, продовжити розгляд справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу в провадженні № 761/13179/19, 2/759/845/20 та виділити в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та передати до цивільної канцелярії суду для присвоєння номеру справи автоматизованою системою документообігу суду.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва 06 липня 2020 року по справі № 761/13179/19 було вирішено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 30.07.1994 року Могилів -Подільським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області (актовий запис № 193) розірвати.

В зустрічній позовній заяві про поділ спільного майна подружжя, яку згодом збільшила відносно позовних вимог, яку потім виділили в окреме провадження (759/7401/20) позивач зазначає, що відповідач за роки спільного шлюбу та проживання з нею, відкривав у відділі різних банківських установ розрахункові рахунки на які сім`я спільно складала кошти, але скільки коштів було відкладено та в яких банківських установах Позивач не знала, так як весь час довіряла своєму чоловіку. Сім`я жила за рахунок дружини. 30 липня 1994 року, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було укладено шлюб, ще зареєстрований Могилів-Подільським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, про що зроблений відповідний актовий запис № 193.

В шлюбі народилося двоє спільних дітей, дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так як було зазначено Позивачем у позовній заяві про поділ спільного майне подружжя, за час перебування у шлюбі подружжям було накопичено грошову суму, яка перебуває на банківському рахунку Відповідача і є спільною сумісною власністю подружжя. Також Позивачем було наголошено на тому, що Відповів відкрив рахунок у ПАТ «Державний ощадний банк України». Рахунок був відкритий на ім`я ОСОБА_3 , але кошти, які він туди вносив це спільні кошти подружжя. ОСОБА_1 була змушена подати зустрічний позов хоча і не володіла точною інформацією, щодо розміру коштів на рахунку у банку.

На запит Святошинського районного суду, АТ «Ощадбанк» надав відомості, по рахунку відритому на ім`я ОСОБА_3 та виявилося, що за час шлюбу, подружжям спільно було накопичено суму в розмірі 692 300, грн. Коли стосунки почали розлагоджуватись, Відповідач приховуючи від позивачки і 29.12.2018 року зняв суму в розмірі 692 300,00 грн. та нічого їй не повідомив.

Вважає, що ці кошти є спільними коштами подружжя.

Просить, суд визнати кошти, які перебували на рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_3 в АТ «Ощадбанк» в розмірі 692 300,00 грн. спільним майном подружжя. Стягнути з ОСОБА_3 346 150, 00 грн. як 1/2 частина майна від спільного майна подружжя. Судовий збір стягнути з Відповідача.

Розпорядженням від 28.04.2021 року призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв`язку з відстороненням судді ОСОБА_7 , як судді Святошинського районного суду м.Києва.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2021 року дану справу передано до провадження судді Сенька М.Ф..

Ухвалою від 30.04.2021 року справу прийнято до провадження та призначено за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просива їх задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував та просив у задоволенні позову відмовити, надавши відзив на позовну заяву. В якому зазначає, що під час перебування у шлюбі їхніми спільними зусиллями дійсно акумулювалися певні кошти у сумі 402 300,00 грн., які відповідач зберігав на своєму рахунку, відкритому в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» та є частиною 692 300,00 грн., про які зазначає позивач.

У той же час, варто зазначити, що інша, значна, частина вищезгаданих коштів, а саме 290 000,00 грн. є виплатою, здійсненою особисто відповідачу Міністерством Оборони України в порядку постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», а саме у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, внаслідок якого 22.09.2016 році відповідача визнано інвалідом II групи.

Вищенаведене підтверджується доданими до даного відзиву копіями наказу Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 від 12.01.2017 № 13, платіжного доручення від 16.01.2017 № 1015 та довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 10.12.2020 № ВСЗ/6336, оригінали яких знаходяться у нього.

06.11.2018 року сім`єю було придбано трикімнатну квартиру в місті Києві, що підтверджується копіями доданого до даного відзиву договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області за реєстровим № 186 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оригінали яких знаходяться у відповідача.

Після цього, 29.12.2018 року відповідач дійсно зняв зі свого депозитного грошові кошти у сумі 692 300,00 грн., що були спрямовані на ремонт та оздоблення новопридбаної квартири.

Вислухавши пояснення представника позивача, позивача, відповідача, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, ознайомившись з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.ст.4 ЦПК).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи (ч. 1.ст.13 ЦПК).

Відповідно до ч. 1ст.81ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно до ст.76ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 2, 3 статті 77ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2ст. 78 ЦПК).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частини 1статті 80 ЦПК).

Статтями 60, 69, 70, 71СК України та статтями 368, 370, 392 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) передбачено, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності і їх частки є рівними.

Згідно із ч. 2 ст.60 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Як було зазначено вище, згідно ст.71СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ст.190ЦК України майном вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Згідно роз`яснень, що містяться в п.п. 22, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11від 21.12.2007«Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Так, судом встановлено, що з 30.07.1994 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Могилів-Подільським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької області, про що внесено актовий запис № 193.

Від шлюбу у них є двоє дітей, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва 06 липня 2020 року по справі № 761/13179/19 було вирішено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 30.07.1994 року Могилів -Подільським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області (актовий запис № 193) розірвати.

Під час перебування у шлюбі їхніми спільними зусиллями дійсно акумулювалися певні кошти у сумі 402 300,00 грн., які відповідач зберігав на своєму рахунку, відкритому в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» та є частиною 692 300,00 грн., про які зазначає позивач.

Судом зясовано, що інша, значна, частина вищезгаданих коштів, а саме 290 000,00 грн. є виплатою, здійсненою особисто відповідачу Міністерством Оборони України в порядку постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», а саме у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, внаслідок якого 22.09.2016 році відповідача визнано інвалідом II групи.

Вищенаведене підтверджується доданими до даного відзиву копіями наказу Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 від 12.01.2017 № 13, платіжного доручення від 16.01.2017 № 1015 та довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 10.12.2020 № ВСЗ/6336, оригінали яких знаходяться у відповідача є власністю відповідача і до поділу не відноситься.

06.11.2018 року сім`єю було придбано трикімнатну квартиру в місті Києві, що підтверджується копіями доданого до даного відзиву договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області за реєстровим № 186 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оригінали яких знаходяться у відповідача.

Статтею 57СК України встановлено, що особистою приватною власністю чоловіка, дружини є: майно, набуте кожним з них до шлюбу; майно, набуте ним, нею за час шлюбу але на підставі договору дарування або спадкування; майно, набуте ним, нею за час шлюбу, але за кошти, які належать їй, йому особисто; премії, винагороди, які він, вона одержав за особисті заслуги; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка належала чоловікові, дружині, а також як відшкодування, завданої їй, йому моральної шкоди; страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них.

Оскільки, як зазначалось вище, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, тобто, якщо майно було набуте за час шлюбу, передбачається (презумується), що воно є спільним. Протилежне, тобто належність майна до роздільного майна подружжя, потребує доведення. Якщо при поділі майна один з подружжя стверджує, що певна річ була набута за час шлюбу на власні кошти цієї особи, то такі факти потребують доведення в суді.

Ч. 1 ст.60СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 2 ст.60СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.63СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1ст. 70 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст.368ЦК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання) майна за час шлюбу, крім випадків встановлених законом або договором.

Таким чином, суд приходить до висновку, що частки спільно нажитого майна подружжя є рівними.

Стаття 321ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, було роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч. 3ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3ст.325ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у них на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Застосовуючи статтю 60СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя (правові позиції Верховного Суду України від 01 липня 2015 року, 25 листопада 2015 року, 12 жовтня 2016 року).

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, а саме: кошти в сумі 402 300, 00 грн., що були розміщені ОСОБА_3 в АТ «Ощадбанк» на умовах банківського вкладу № від 31.05.2017 року є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Тому суд вважає, що в порядку поділу вказаного майна стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 201 150, 00 грн., та 2011 грн. 50 коп. судового збору, а всього стягнути 203 161, 00 грн. набуті під час шлюбу, у відповідності до положень ст.60 СК України, які є об`єктом права спільної сумісної власності, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 141, 264, 265, 268 ЦПК України,

ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, задовольнити частково.
Визнати кошти в сумі 402300 (чотириста дві тисячі триста) грн., що були розміщені ОСОБА_3 в АТ «Ощадбанк» на умовах банківського вкладу № від 31.05.2017 року спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
В порядку поділу вказаного майна стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_2 ) 201150 грн., та 2011 грн. 50 коп. судового збору, а всього стягнути 203161 (двісті три тисячі сто шістдесят одну) грн.
В задоволенні решти вимог позову відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного рішення.
Можливість отримати інформацію щодо справи, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://sv.ki.court.gov.ua.

Головуючий Сенько М.Ф.