03.11.2021 Єдиний унікальний номер 205/9183/20
Єдиний унікальний номер судової справи 205/9183/20
Номер провадження 2/205/275/21
РІШЕННЯ

іменем України

03 листопада 2021 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу №205/9183/20 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС», товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про захист прав споживачів, визнання договору позики нікчемним, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС», товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про захист прав споживачів, визнання договору позики нікчемним, зобов`язання вчинити певні дії

В обґрунтування позову, з урахуванням уточнень від 21 липня 2021 року, зазначив, що невідомі особи від імені ОСОБА_1 користуючись прогалинами в телекомунікаційній системи мобільного оператора « ІНФОРМАЦІЯ_1 » уклали в електронній формі договір позики з відповідачем ТОВ «ІНСТАФІНАНС».

ТОВ «Українське бюро кредитних історій» повідомило, що в Бюро міститься інформація про відкритий кредитний договір, а саме: договір позики № IU5338788 від 17.10.2020 року на суму 20999 грн., укладений з ТОВ «ІНСТАФІНАНС» прострочена заборгованість по якому, станом на 25.10.2020 року складає 0 грн.

Оскільки зазначений кредитний договір позивач не укладала, просить суд визнати нікчемним договір позики № IU5338788 від 17.10.2020 року на суму 20999 грн., укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ТОВ «ІНСТАФІНАНС» (), а також зобов`язати ТОВ «Українське Бюро Кредитних історій» (ЄДРПОУ 33546706) вилучити із своєї бази всі відомості про: договір позики № IU5338788 від 17.10.2020 року на суму 20999,00 грн., укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ТОВ "ІНСТАФІНАНС ().

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2021 року витребувано у товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС» договір позики № IU5338788 від 17 жовтня 2020 року на суму 20 999 гривень, укладеного між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС» зі всіма додатками та розрахунками.

29 березня 2021 року від ТОВ «Українське бюро кредитних історій» (далі - ТОВ «УБКІ»)надійшов відзив, в якому представник ОСОБА_2 заперечувала проти позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначила, що відповідно до обставин справи та наданих позивачем доказів правових підстав для вилучення інформації з кредитної історії ОСОБА_1 відсутні, доказів, що договір є недійсним, нікчемним, таким, що укладено шляхом шахрайських дій не надано.

02 квітня 2021 року від представника ТОВ «ІНСТАФІНАНС» Сєдова Г.Ю. надійшов відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позову, оскільки між позивачем ніколи не укладався договір позики № IU5338788 від 17.10.2020 року, позивач не зверталася до товариства з приводу укладання договору позики, грошових коштів на банківську картку не отримувала. Так, провівши внутрішню перевірку, відповідачем виявлено факт шахрайства, а саме, що невстановлена особа, використовуючи персональні дані та фінансовий номер позивача, отриманий через недосконалість системи захисту мобільного оператора, уклала договір з відповідачем в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», та отримала грошові кошти на рахунок, який не належить позивачу. Після виявлення факту шахрайства, оспорюваних договір занесено в Реєстр шахрайства товариства та вилучено з роботи управління стягнення боргів ТОВ «ІНСТАФІНАНС».

Також представник ТОВ «ІНСТАФІНАНС» зазначив, що надати на виконання ухвали суду про витребування доказів договір позики, укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС», не може, оскільки зазначений договір не укладався (а.с.42).

У судове засідання засідання сторони не з`явилися.

Від представника позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача, позов підтримав, просив задовольнити.

Представник ТОВ «ІНСТАФІНАНС» письмово просив розгляд справи проводити за його відсутності, у задоволенні позову відмовити.

Представник ТОВ «УБКІ» сповіщений про час, дату та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

В ході судового розгляду встановлено, що за інформацією ТОВ «УБКІ» в кредитній історії на ім`я ОСОБА_1 міститься інформація про укладення останньою договору позики № IU5338788 від 17.10.2020 року на суму 20 999 грн. (а.с.12).

Судом встановлено, що відповідно до позову та відзиву ТОВ «ІНСТАФІНАНС» вказаний договір між ОСОБА_1 та не укладався.

Згідно з частиною другою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19), від 05 жовтня 2021 року у справі № 910/18647/19 (провадження № 12-88гс20).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) та від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) сформульовано висновок, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Отже, зважаючи на викладене, визнання вказаного правочину нікчемним не є належним способом захисту прав, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону, тому вимога щодо визнання договору позики № IU5338788 від 17.10.2020 року нікчемним задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом, у кредитній історії на ім`я ОСОБА_1 міститься інформація про укладення останньою договору позики № IU5338788 від 17.10.2020 року на суму 20 999 грн.

Частиною 5 ст. 216 ЦК України передбачено, що вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна із сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Враховуючи, що договір позики № IU5338788 від 17.10.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ не укладався «ІНСТАФІНАНС», договір позики № IU5338788 від 17.10.2020 року укладено шахрайським шляхом, таким чином, такий правочин спрямований на незаконне заволодіння майном фізичної особи, тому є нікчемним, оскільки порушує публічний порядок.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» формування та доступ до інформації, яка складає кредитну історію, повинно здійснюватися із забезпеченням конституційних прав і свобод суб`єктів кредитних історій, достовірності такої інформації, а також обов`язкової наявності згоди суб`єкта кредитної історії на бір і надання інформації, що складає кредитну історію.

Відповідно до ст.10 вказаного Закону бюро вилучає з кредитної історії:

1) інформацію, що передбачена п.2 ч.1 ст.7 у разі відсутності кредитного правочину, договору або визнання їх недійсними;

2) всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього;

3) інформацію, яка передбачена п.2-4 ч.1 ст.7 у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії.

Враховуючи викладене, а також те, що договір позики № IU5338788 від 17.10.2020 року є нікчемним, то на підставі ст.10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», підлягають частковому задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача - ТОВ «УБКІ» вилучити з кредитної історії ОСОБА_1 відомості про договір позики № IU5338788 від 17.10.2020 року на суму 20 999 грн., укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "ІНСТАФІНАНС.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «УБКІ» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 202, 203, 215, 216 ЦК України, ст. 4, 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», ст. ст. 5, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС», товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про захист прав споживачів, визнання договору позики нікчемним, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Українське Бюро Кредитних історій» (ЄДРПОУ 33546706) вилучити кредитної історії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відомості про договір позики № IU5338788 від 17.10.2020 року на суму 20999,00 грн. укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС» ().

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г. Остапенко