ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 березня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 735/1029/20

Головуючий у першій інстанції Грушко О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/51/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

секретар: Шапко В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 03 вересня 2020 року у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження,

треті особи Ніжинський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, орган опіки і піклування Коропської селищної ради,

дата складання повного тексту: 04 вересня 2020 року, смт.Короп,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просив виключити запис про нього, як про батька з актового запису Ніжинського міськрайонного відділу ДРАЦС Головного ТУЮ Чернігівської області №586 від 07 листопада 2018 року про народження ОСОБА_3 .

Свої позовні вимоги мотивував тим, що він з відповідачкою перебував в зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2018 року до 22 травня 2020 року. 03 листопада 2018 року відповідач ОСОБА_1 народила дочку ОСОБА_3 . Позивач не вважає себе біологічним батьком дитини, так як на час укладення шлюбу відповідачка мала близькі стосунки з іншим чоловіком. Зазначив, що на це вказує поведінка відповідачки щодо нього після народження дитини.

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 03 вересня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено, зобов`язано Ніжинське міськрайонне відділення державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України виключити запис про ОСОБА_2 , як про батька з актового запису № 586 від 07 листопада 2018 року про народження ОСОБА_3 та вирішено питання про розподіл судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачка визнала позов, що у даному випадку не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачці не було роз`яснено наслідки вчинення нею відповідних процесуальних дій, зокрема визнання позову.

ОСОБА_1 вказує також, що судом не було з`ясовано чи не порушуються у даному випадку права, свободи чи інтереси інших осіб, зокрема малолітньої дитини, ОСОБА_3 , що є порушенням ст.206 ЦПК України.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу в якій просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. ОСОБА_4 не погоджувався з доводами відповідачки, вказував, що в неї було достатньо часу з моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі скористатися правовою допомогою та дізнатися про наслідки визнання позову.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року за клопотанням ОСОБА_1 було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу у справі, проведення якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року провадження у справі поновлено.

Від ОСОБА_4 01 березня 2021 року надійшло клопотання про скасування рішення суду першої інстанції та в якому позивач зазначив, що свої позовні вимоги не підтримує, оскільки за результатами молекулярно-генетичної експертизи він є біологічним батьком ОСОБА_3 .

Від представника відповідачки надійшло клопотання про розподіл судових витрат, зокрема судового збору, витрат на оплату судової експертизи та оплату правової допомоги адвоката.

ОСОБА_5 просив відмовити у стягненні з нього судових витрат, оскільки підставою для прийняття оскаржуваного рішення стало те, що відповідачка користуючись своїм процесуальним правом визнала позов, визнала обставини, що викладені ним у позові, а пізніше змінила свою думку та оскаржила рішення Коропського районного суду Чернігівської області. За клопотанням відповідачки було проведено експертизу та доведено батьківство ОСОБА_5 , тобто встановлено, що позиція ОСОБА_1 щодо заперечення його батьківства є неправдивою. Позивач вважає, що спір щодо оскарження в апеляційній інстанції рішення суду першої інстанції виник внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 , тому на підставі п.9 ст.141 ЦПК України слід покласти витрати саме на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 28 квітня 2018 року (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , батьками якої записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.12).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 травня 2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.13).

Згідно висновку експерта №103-307-2020 відділення судово-медичної генетичної ідентифікації судово-медичного лабораторного відділу Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 складає величину не менш ніж 99,99%, біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 практично доведено (а.с.112-115).

Статтею 51 Конституції України, частинами 2-3 статті 5 СК України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно ч.1 ст.126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч.ч.1, 2, 4 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ч.2 ст.128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Водночас, згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути лише висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

Тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогодні це єдиний метод точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорювання кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору цієї категорії справ.

Тож апеляційний суд приймає до уваги висновок експерта №103-307-2020 відділення судово-медичної генетичної ідентифікації судово-медичного лабораторного відділу Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, яким доведено батьківство ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3 .

Задовольняючи позову суд першої інстанції не в повній мірі встановив обставини справи та прийшов до передчасного висновку про задоволення позову ОСОБА_2 . Судом на перше місце мало бути поставлено «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Крім того, прослухавши судове засідання судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачці не було роз`яснено наслідки вчинення нею відповідних процесуальних дій, зокрема визнання позову, а попереджено лише про те, що вона не матиме права на стягнення аліментів з позивача. Тож доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та наявні у справі докази, не надав їм належну оцінку, не з`ясував належним чином фактичні обставини справи щодо заявлених вимог і дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог позивача.

З наведених підстав рішення суду, як ухвалене помилково, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову, як необґрунтовано заявленого.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи суд апеляційної інстанції вважає, що у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про покладення судових витрат на відповідачку слід відмовити, оскільки зловживання ОСОБА_2 своїми процесуальними правами не доведено. Зокрема, судове рішення скасовано зважаючи на те, що судом відповідачці не роз`яснені наслідки визнання позову. Саме позивач звернувся до суду з позовом про виключення відомостей про нього, як батька з актового запису про народження. З метою захисту інтересів дитини відповідачкою заявлено клопотання про призначення експертизи, яка спростувала доводи позовної заяви та якою доведено батьківство ОСОБА_2 . Тож, враховуючи, що у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, з нього на користь відповідачки підлягають стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1261 грн 20 коп. та витрати по оплаті судової експертизи в сумі 6620 грн 70 коп.

Разом з тим, суд вважає, що у стягненні витрат на правову допомогу слід відмовити, оскільки частинами 1 та 2 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

З огляду на те, що під час розгляду справи, зокрема при поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, відповідачкою не подано суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона очікує понести у зв`язку з розглядом справи, та що умовами договору про надання правової допомоги не визначено розмір оплати за її надання, Чернігівський апеляційний суд відмовляє у відшкодуванні таких судових витрат. Даний висновок узгоджується з висновками, викладеними в постанові ВП ВС від 12 листопада 2019 року у справі №904/4494/18 та постанові КГС ВС від 23 грудня 2020 року №903/664/19.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.4 ч.1 ст. 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 03 вересня 2020 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн 20 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи та витрати по оплаті судової молекулярно-генетичної експертизи в сумі 6620 (шість тисяч шістсот двадцять) грн 70 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 березня 2021 року.

Головуючий: Судді: