печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Остапчук Т.В.,

при секретарі судових засідань - Пітей О.Д.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представника відповідача Салкова Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Київської міської прокуратури про відшкодування шкоди моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів досудового слідства, прокуратури і суду,-

Керуючись ст.268 ЦПК України, суд

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2019р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів досудового слідства, прокуратури і суду. В обґрунтування позову посилається, що 4.04.2006р. відносно нього було порушено кримінальну справу № 58-1172 за ознаками складу злочину передбаченого ч.2 ст.358 КК України, було затримано та поміщено в ізолятор тимчасового утримання та повідомлено про підозру. 14.04.2006р. було обрано запобіжний захід у винляді тримання під вартою. Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 25.07.2007р. кримінальна справа направлена прокурору Святошинського району м.Києва для проведення додаткового розслідування, а міру запобіжного заходу залишено без змін-тримання під вартою.24.04.2008р. запобіжний захід змінено на підписку про невиїзд. Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 27.05.2009р. кримінальна справа направлена прокурору Святошинського району м.Києва для проведення додаткового розслідування, в якій було зазначено , що органом досудового слідства не виконані вказівки суду викладені в постанові суду від 25.07.2007р. Після проведення додаткового розслідування кримінальна справа 7.06.2010р. була направлена до суду для розгляду по суті. Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 5.11.2012р. кримінальна справа направлена прокурору Святошинського району м.Києва для проведення додаткового розслідування, а міру запобіжного заходу залишено без змін- підписку про невиїзд. Номер кримінальної справи був змінений на кримінальне провадження № 0003521 і ці дані внесені до ЄРДР. Постановою слідчого СВ Святошинського РУГУ МВС України в м.Києві Пардус А.А. від 9.04.2013р. кримінальне провадження закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Таким чином кримінальне переслідування відносно нього тривало 84 місяці та 5 днів. Просить стягнути моральну шкоду в розмірі 27 000 000 грн. В судовому засіданні позивач, представники позивача позов підтримали, просили задовольнити.

Представник відповідача Київської міської прокуратури надав відзив, в судовому засіданні просив відмовити в позові.

Представник відповідача Державної казначейської служби України надав відзив, в судове засідання не з`явився.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 19.12.2019р. відкрито провадження в порядку загального.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 21.05.2020р. залучено в якості співвідповідача Прокуратуру м.Києва.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 23.09.2020р. призначено до судового розгляду.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін , дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Цивільним законодавством України, зокрема положеннями ст. 1176 ЦК України, встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

У відповідності до ст. 1 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. При цьому завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування такої шкоди виникає зокрема у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати (ст. 2 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду").

Статтею 3 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" встановлено, що у вказаних вище випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 5) моральна шкода.

4.04.2006р. відносно ОСОБА_1 було порушено кримінальну справу № 58-1172 за ознаками складу злочину передбаченого ч.2 ст.358 КК України, було затримано та поміщено в ізолятор тимчасового утримання та повідомлено про підозру. 14.04.2006р. було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 25.07.2007р. кримінальна справа направлена прокурору Святошинського району м.Києва для проведення додаткового розслідування, а міру запобіжного заходу залишено без змін-тримання під вартою.

24.04.2008р. запобіжний захід змінено на підписку про невиїзд. Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 27.05.2009р. кримінальна справа направлена прокурору Святошинського району м.Києва для проведення додаткового розслідування, в якій було зазначено , що органом досудового слідства не виконані вказівки суду викладені в постанові суду від 25.07.2007р.

Після проведення додаткового розслідування кримінальна справа 7.06.2010р. була направлена до суду для розгляду по суті. Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 5.11.2012р. кримінальна справа направлена прокурору Святошинського району м.Києва для проведення додаткового розслідування, а міру запобіжного заходу залишено без змін- підписку про невиїзд.

Номер кримінальної справи був змінений на кримінальне провадження № 0003521 і ці дані внесені до ЄРДР. Постановою слідчого СВ Святошинського РУГУ МВС України в м.Києві Пардус А.А. від 9.04.2013р. кримінальне провадження № 0003521 від 3.03.2013р. закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

За результатами розгляду справи в результаті аналізу представлених позивачем доказів судом було встановлено наявність обставин, які відповідно до наведених норм дають позивачу право на відшкодування спричиненої йому незаконним притягненням до кримінальної відповідальності моральної шкоди. Не заперечували наявності таких обставин й відповідачі по справі.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Щодо вирішення позовної вимоги про відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди суд зважає на наступне:

Кримінальне переслідування відносно позивача тривало 84 місяці та 5 днів.

Представники відповідачів вказували , що згідно положень ст. 13 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" та п. 3 розділу ІІ Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 17774-VIII від 06.12.2016 року відшкодування моральної шкоди позивачу не може бути вищим від суми, що визначається шляхом множення кількості місяців перебування особи під слідством на мінімальну заробітну плату у розмірі 1600,00 грн.

Дана позиція не може бути прийнята судом. По-перше, положення ст. 13 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" встановлюють виключно обмеження мінімального розміру відшкодування моральної шкоди в такого роду випадках та не містять жодного обмеження його максимального розміру.

По-друге, як зазначено в тексті самого п. 3 розділу ІІ закону № 17774-VIII, ним встановлені обмеження щодо використання мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення встановлених посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. З аналізу вказаної норми та положень зазначеного закону в цілому вбачається, що вказані обмеження застосовуються лише при визначенні розміру оплати праці та інших трудових виплат працівникам, які законодавчо визначені у відповідній кількості мінімальних заробітних плат. Таким чином у випадках, не пов`язаних з трудовими правовідносинами, а також у випадках, коли розмір таких виплат працівникам прямо не визначається кількістю мінімальних заробітних плат, встановлені вищевказаною нормою обмеження на не можуть бути застосовані. При цьому і в інших частинах закону № 17774-VIII не міститься жодного посилання на розповсюдження його дії на визначення розміру моральної шкоди як такої, так і відшкодування шкоди, спричиненої незаконним притягненням особи до відповідальності. За таких умов жодних підстав для застосування положень такого нормативного документу в даному випадку немає, відтак доводи відповідачів суд вважає безпідставними. В той же час не може погодитися й з розміром відшкодування моральної шкоди, заявленим позивачем.

При вирішенні даного питання суд бере до уваги той факт, що позивач без відповідної правової підстави більше 84 місяці перебував під кримінальним переслідуванням. При цьому він утримувався під вартою, внаслідок чого був ізольований від суспільства, що є надзвичайною мірою впливу на особу та кардинальним чином впливає на його життя. Після цього позивач також був обмежений у вільному виборі місця знаходження та поведінки, оскільки відносно нього було застосовано особисте зобов`язання. При цьому постанова про закриття кримінального провадження відносно нього свідчать про безпідставність не тільки утримання під вартою але і взагалі кримінального переслідування .

Суд вважає обґрунтованим та доведеним той факт, що у зв`язку з таким переслідуванням з боку правоохоронних органів, які згодом закрили кримінальні провадження відносно позивача, останній зазнав душевних переживань, втратив авторитет серед оточення, зазнав надзвичайного впливу, що призвів до глобальної зміни його життєвого укладу та завдав йому значних страждань. При цьому наявність такої шкоди, як вже зазначалося вище, визнається та не заперечується й відповідачами, які фактично заперечували лише щодо розміру її відшкодування.

При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди позивачу суд бере до уваги представлені позивачем докази з цього приводу, що містяться в матеріалах справи.

Зважаючи на усі обставини справи, представлені сторонами докази, аналізуючи ступінь негативного впливу на життя та свідомість позивача як факту безпідставного кримінального переслідування в цілому, так і факту його тривалого безпідставного утримання під вартою зокрема, значні порушення життєвого укладу та моральні страждання, які поніс позивач через неможливість тривалого відновлення своїх прав, суд вважає, що належний розміром відшкодування моральної шкоди в даному випадку складає 504000 грн. (84х 6000грн.), що відповідає принципу розумності та справедливості.

При таких обставинах позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.16 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Київської міської прокуратури про відшкодування шкоди моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів досудового слідства, прокуратури і суду задовольнити частково.

Стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 504000 грн. на відшкодування моральної шкоди шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Дата складання повного тексту рішення 9.03.2021р.

Суддя Остапчук Т.В.