Справа № 369/8093/21
Провадження № 2/369/4479/21
07.12.2021 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Ковальчук Л.М.,
за участю: секретаря судового засідання Колеснік О.О.,
розглянувши в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво- Святошинського районного суду Київської області з позовом до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна, накладеного постановою № АА 300758 від 25.10.2004 р., відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, в травні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся із зверненням до Києво-Святошинський районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області для надання йому інформації стосовно накладеного арешту на його майно, а саме житловий будинок загальною площею 111,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 . Проте отримав відповідь від Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження. Нормами визначеними ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначений перелік підстав для зняття арешту з майна боржника. Оскільки, у відділі відсутня інформація про підстави арешту на майно, відповідно до постанови від 14.11.2003 року, та матеріали даного виконаного провадження передані до архіву, то це не дає можливості вчинення виконавчих дій зі звільнення майна з-під арешту.
У зв`язку з цим, в позасудовому порядку зняти арешт з майна боржника не можливо.
В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.
Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.
Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4 ст. 41 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. (ст. 319 ЦК України) Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 55 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, що діяла на час винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) зазначено, що арешт застосовується державним виконавцем для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, що діяла на час винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження): прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту; сплата боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника; якщо під час розгляду відповідної скарги боржника виявлено порушення встановленого цим Законом порядку накладення арешту; наявність письмового висновку експерта щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або коли витрати, пов`язані із зверненням на нього стягнення, перевищать грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, майно боржника. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, що діяла на час винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, що діяла на час винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) У разі закінчення виконавчого провадження згідно зі ст. 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно зі ст. 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із ст. 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у ч. 2 цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна. Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, даний житловий будинок належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності від 04.09.2006 року. Також відповідно до даного Витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно існує обтяження, зокрема на даний житловий будинок накладено арешт Постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 300758 від 25.10.2004 року ВДВС Києво-Святошинського району Київської області.
08.10.2003 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист № 2-2107 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 49 870,25 грн.
14.11.2003року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції було відкрите виконавче провадження, про що було ухвалено Постанову № 1239/3-А. Даною постановою про відкриття виконавчого провадження № 1239/3-А було також накладено арешт на майно позивача ОСОБА_1 вартістю 54 857,28 грн. з метою забезпечення виконання рішення.
10.12.2003року Постановою про стягнення з боржника виконавчого збору було ухвалено стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір в розмірі 4092,98 грн. 04.12.2003 року позивач ОСОБА_1 подав заяву до відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, якою згоден передати в рахунок погашення боргу по виконавчому листу № 2-2107 від 08.10.2003 року виданого Києво- Святошинським районним судом Київської області на користь ОСОБА_2 своє особисте майно, а саме: автомобіль ЗІЛ-13О вартістю 8 477,08 грн. та автопричеп МАЗ-8414 1987 року випуску вартістю 463,41 грн.
Актом державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції від 08.12.2003 року було встановлено, що боржником ОСОБА_1 передано стягувачеві ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу автомобіль ЗІЛ-1ЗО вартістю 8 477,08 грн. д.н. НОМЕР_1 , рік випуску 1983, № двигуна НОМЕР_2 , технічний паспорт НОМЕР_3 від 31.01.1996 року.
Також 08.12.2003 року ОСОБА_2 склала та написала власноруч письмову розписку про те, що дійсно отримала від позивача ОСОБА_1 автопричеп МАЗ-8414 1987 року випуску вартістю 463,41 грн, д.н. НОМЕР_4 та технічний паспорт відповідно. Передача документів відбулась в присутності старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, про що зазначено у даній розписці.
Таким чином, позивач в рахунок погашення боргу передав особисте майно на загальну суму - 8 940,49 грн.
18.12.2004позивач ОСОБА_1 виплатив, а ОСОБА_2 отримала в свою чергу кошти в розмірі 40 484,93 грн. в рахунок погашення боргу по виконавчому листу № 2-2107 від 08.10.2003 року виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області. Даний факт підтверджується письмовою розпискою від 18.12.2004 року, яка була складена на написана власноруч ОСОБА_2 в присутності головного державного виконавця Мамій Є.О. та двох понятих - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Станом на 18.12.2004 р. позивач сплатив на користь стягувача грошові кошти в розмірі - 49 425 грн. 42 коп.
У зв`язку з тим, що позивач отримує пенсію, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р., 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 , залишок заборгованості - 4537 грн. 81 коп. позивачем було сплачено шляхом щомісячних нарахувань з його пенсійних виплат. 17.05.2021 року був направлений адвокатський запит № 17052021/1 (вх..№ 4079/8 від 24.05.2021 року) до Пенсійного фонду України, в якому була запитана інформація щодо проведених щомісячних відрахувань з позивача.
25.5.2021року надійшла відповідь на даний адвокатський запит, якою було повідомлено, що даний адвокатський запит направляється до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області. 04.10.2021р. позивач в судовому засіданні надав відповідь на адвокатський запит з ПФ України для огляду суду. Звертаючись до суду із позовом, позивачка ставить перед судом вимоги про зняття арешту із майна, що належать їй на праві власності, оскільки накладення арешту на майно порушує її права, як власника, захист якого передбачено ст. 319, 321, 391 ЦК України. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обставини, на які посилається позивачка, як на підставу своїх вимог про те, що наявність арешту майна порушує її право власності на це майно, ґрунтуються на вимогах ст. 321 ЦК України, підтверджено належними доказами, а тому позов є обґрунтований та доведений, в зв`язку з чим він підлягає задоволенню. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст.2 ЦПК України) Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. ( ст. 89 ЦПК України) Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна, є обґрунтований та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 16, 321, 328, 317, 319 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-82, 89, 206, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд, - Керуючись ст. ст. 2-5, 10-13, 19, 81-82, 89, 200, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна - задовольнити.
Скасувати арешт майна з житлового будинку під номером АДРЕСА_1 ,який належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ), (реєстраційний номер обтяження 1431525 від 02.11.2004 року), який накладений постановою № АА 300758 від 25.10.2004 року відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.М. Ковальчук