Справа № 503/946/21
Провадження № 2/503/423/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Калашнікової Т.О.,

при секретарі судового засідання Поліковській О.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кодимської міської ради Одеської області про визнання в порядку спадкування права власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , вказуючи, що будинок належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 був її син ОСОБА_3 , який спадщину прийняв, але не оформив належним чином. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Позивач являється спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 та прийняв спадщину однак оформити в позасудовому порядку не може, оскільки на будинок відсутні правовстановлюючі документи (будинок побудований в 60-х роках минулого століття). В зв`язку з цим позивач просив визнати за ним право власності на спадкове майно.

В підготовче засідання позивач не з`явився, заявивши в позовній заяві клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Представник Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в підготовче засідання також не з`явився, надавши до суду заяву, в якій визнав позов та просив розглянути цивільну справу у його відсутність.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.8).

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 належав житловий будинок АДРЕСА_1 , збудований в 60-х роках минулого століття.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року п. 1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Як встановлено судом, спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року.

Положеннями частин 1 та 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Стаття 548 ЦК УРСР (1963 р.) передбачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , вступивши в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області №753 від 10.07.2020 року (а.с.22).

Відповідно до ст.560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 не отримав і ІНФОРМАЦІЯ_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 27.11.2019 року (а.с.9).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1269 цього ж Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Крім того, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що за час свого життя ОСОБА_3 склав заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після його смерті спадкування здійснювалось за законом.

Позивач ОСОБА_1 є сином спадкодавця ОСОБА_3 та спадкоємцем першої черги за законом. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 28.09.1972 року (а.с.6).

Зі змісту листа державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №756/02-14 від 10.09.2021 року встановлено, що ОСОБА_1 подав до нотаріальної контори заяву про прийняття ним спадщини та заведена спадкова справа №68/2020. Ця обставина вказує на те, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_3 у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Із зазначеного вище листа державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори встановлено також, що 12.09.2020 року ОСОБА_1 видано свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за №1105 та №1106 на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_2 та на земельну ділянку згідно державного акта серії І-ОД №072716, які належали ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 . У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 та був успадкований ОСОБА_3 було відмовлено в зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів. Ця обставина підтверджується листом №766/02-14 від 09.09.2020 року (а.с.13).

Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії - відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину.

Із матеріалів справи встановлено, що будинок АДРЕСА_1 , який ввійшов до складу спадкового майна, було збудовано в 60-х роках минулого століття. Отже, право власності на будинок набуто до 01 січня 2004 року у визначеному Цивільним кодексом УРСР порядку.

Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22.09.2021 року, у справі №227/3750/19 також вказав, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа має право звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, способом захисту прав спадкоємця є визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку, оскільки існують перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальному порядку.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в інформаційному листі від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що у разі спадкування жилого будинку, побудованого до 2004 року та щодо якого відсутні правовстановлюючі документи, за рішенням суду може бути визнано право власності в порядку спадкування при наявності виписки з погосподарської книги, технічного паспорту на будинок.

Таким чином, при відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно, позивач ОСОБА_1 позбавлений можливості оформити своє право на прийняту спадщину шляхом одержання в нотаріальній конторі відповідного свідоцтва про право на спадщину, тому належним способом захисту його порушеного спадкового права є визнання за ним в судовому порядку права власності на будинок.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню. Крім того, відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що з урахуванням положень ч.4 ст.206 ЦПК України, надає суду підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 та був успадкований ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду складено 18 листопада 2021 року.

Суддя Т.О. Калашнікова