Справа № 159/3490/20 Головуючий у 1 інстанції: Лесик В. О.
Провадження № 22-ц/802/1257/21 Категорія: 69 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Савчук Т. Ф.,

з участю:

представника позивача Сорокопуда М. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сорокопуда Миколи Олександровича на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 липня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Ковельського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання анулювати запис про розірвання шлюбу в актовому записі про шлюб.

Позов обґрунтувала тим, що 22 листопада 2002 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 , про що свідчить актовий запис про шлюб №548 від 22.11.2002 року.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області у справі №159/4123/16-ц від 01 грудня 2016 року шлюб було розірвано. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 29 червня 2017 року рішення суду першої інстанції від 01.12.2016 року залишено без змін. Таким чином рішення Ковельського міськрайонного суду набрало законної сили 29.06.2017 року.

07 квітня 2017 року її чоловік ОСОБА_3 трагічно загинув в автокатастрофі. На той момент відповідачем було здійснено актовий запис про розірвання шлюбу на підставі судового рішення, яке набуло законної сили після його смерті. Тому існує необхідність анулювати запис про розірвання шлюбу, внесений на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду, оскільки воно набуло законної сили 29.06.2017 року на підставі положень ст. 384 ЦПК України (після загибелі чоловіка).

21.02.2020 року вона направила лист до відповідача з вимогою анулювати відмітку про розірвання шлюбу у зв`язку з вищевказаними обставинами.

У відповіді на її звернення відповідач вказав, що відмітка про розірвання шлюбу була проставлена на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, та було надіслано судом для виконання. тому запис є законним, обґрунтованим, а відтак не підлягає анулюванню.

Вважає, що запис про розірвання шлюбу був здійснений передчасно, оскільки на момент його вчинення вона та ОСОБА_3 не були розлучені за рішенням суду у законний спосіб.

Оскільки відповідач відмовився вчиняти законні дії, вона вважає, що в даному випадку існує бездіяльність останнього, а тому змушена звертатись за судовим захистом і просить ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність Ковельського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, яка полягає у відмові в анулюванні запису про розірвання шлюбу у актовому записі про шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 протиправною і зобов`язати відповідача анулювати запис про розірвання шлюбу, який був вчинений на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду від 01.12.2016 року у справі №159/4123/16-ц.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 липня 2021 року у позові ОСОБА_1 до Ковельського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача адвокат Сорокопуд М. О. подав апеляційну скаргу, яку мотивував тим, що судом не повно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, висновки суду базуються на мотивах рішення апеляційного суду, фактично переоцінюючи обставини та докази, які були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, а не суті спору, обставинах справи та доводи сторін у справі. Також суд неправильно витлумачив і застосував поняття зловживання процесуальними правами позивача. Просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Ковельський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши представника позивача, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлені такі обставини.

Шлюб між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано у відділі РАГСУ Ковельського міського управління юстиції 22 листопада 2002 року.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 01 грудня 2016 року шлюб було розірвано. У вказаному рішенні суду, яке набрало законної сили, зазначено, що з позовом про розірвання шлюбу звернулась саме позивач ОСОБА_1 , при цьому вказала, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені. Сторони в судове засідання не з`явились, попередньо письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності. При цьому позивач наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечував.

На копії судового рішення є відмітка: «судове рішення не змінено та не скасовано. Набрало законної сили 23.01.2017 року».

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 трагічно загинув у віці 45 років на автодорозі Київ-Ковель-Ягодин, що підтверджено відповідним свідоцтвом про смерть від 11 квітня 2017 року серії НОМЕР_1 .

Отже, позивачем достовірно було відомо про смерть колишнього чоловіка вже 07.04.2017 року.

Однак, після його смерті ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції про розірвання шлюбу, у якій зазначила, що рішення є незаконним, ухваленим із порушенням норм процесуального права та просила його скасувати, а провадження по справі закрити.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 29 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було відхилено, а рішення Ковельського міськрайонного суду від 01 грудня 2016 року залишено без змін.

При цьому в ухвалі апеляційного суду зазначено, що як встановлено в судовому засіданні, відповідач 07.04.2017 року загинув, а тому, посилаючись на вказану обставину, позивач та її представник просили рішення суду першої інстанції скасувати та провадження у даній справі закрити у зв`язку зі смертю відповідача.

Таке клопотання апеляційним судом було відхилено, при цьому зазначено, що відповідно до вимог частини 2 ст.310 ЦПК України, якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи чи припинення юридичної особи сторони у спірних правовідносинах після ухвалення рішення, що не допускає правонаступництва, не може бути підставою для скасування рішення в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишення заяви без розгляду з підстав визначених ст.ст.205, 207 ЦПК України.

В ході досліджених матеріалів цивільної справи №159 /4323/16-ц (позов про розірвання шлюбу) ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про отримання копії рішення лише 25.05.2017 року і його отримала 06.06.2017 року, про що свідчить відповідні розписка та заява.

В апеляційній скарзі, яка подана через Ковельський міськрайонний суд 12 червня 2017 року на рішення від 01.12.2016 року, ОСОБА_1 не зазначила про загибель свого колишнього чоловіка, ствердивши лише, що рішення суду ухвалено без урахування всіх обставин, а саме того, що вони проживали з відповідачем тривалий час і мали на утриманні малолітнього сина.

Із матеріалів указаної справи слідує, що апеляційному суду після відкриття провадження та закінчення підготовки і призначення справи до розгляду не було відомо про смерть відповідача, що підтверджено відповідною ухвалою та повідомленням сторін про виклик в судове засідання.

Про даний факт апеляційному суду стало відомо із листа ОСОБА_2 від 27.06.2017 року, в якому останній вказав, що він як єдиним спадкоємцем після смерті брата, 11.05.2017 року звернувся до Ковельської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Однак ОСОБА_1 розпочала незаконно розпродавати майно, що належало братові, та подала з пропущенням строку безпідставну апеляційну скаргу на рішення суду про розірвання шлюбу.

У відповідності до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ч.2 ст.115 Сімейного кодексу рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відомості пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесення до них змін, їх поновленням і анулюванням регулюється Законом України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану» , наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року затверджено «Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання». Згідно п.4 .4 Розділу 4 вказаних Правил актовий запис цивільного стану може бути анульовано за рішенням суду.

Заперечуючи позовні вимоги, відповідач вказує, що його дії є правомірними, оскільки вчинено відмітку про розірвання шлюбу відповідно до вказаних Правил Державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду яке мало відмітку про набрання законної сили. Відповідачем зазначено, що інших рішень ними отримано не було.

У відповідності до частини 1 статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтю 43 ЦПК України визначено права та обов`язки учасників справи і зокрема надавати суду повні і достовірні пояснення та докази, не приховуючи їх, а також неприпустимо зловживання процесуальними правами (ст.44 ЦПК України).

Незмінним конституційним правом людини і громадянина є право на судовий захист. У статті 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 рік) зловживання правом визнаються як діяльність або дії, спрямовані на скасування прав та свобод визнаних у Конвенції, або їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено.

На думку суду механізм зловживання процесуальними правами зводиться до того, що особа, яка прагне до досягнення певних правових наслідків, здійснює процесуальні дії зовні схожі на юридичні факти, з якими закон пов`язує настання певних наслідків, не зважаючи на те, що такі дії мають повністю «штучний» характер, тобто не підкріплені фактами об`єктивної дійсності, проте переслідують правові наслідки, які вигідні особі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , подаючи апеляційну скаргу на рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, достовірно знаючи, що ОСОБА_3 загинув, замовчуючи цей факт в апеляційній скарзі, переслідувала єдину мету: набути статусу спадкоємця на майно колишнього чоловіка.

Крім того, встановлено, що 2 лютого 2017 року Ковельським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області за вхідним номером №15/02-7.05.03-03 було отримано для виконання рішення Ковельського міськрайонного суду у справі №159/4123/16-ц про розірвання шлюбу, укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , з відповідним штампом, у якому зазначено, що судове рішення набрало законної сили 23.01.2017 року, на підставі чого спеціалістом відділу було внесено відомості про розірвання шлюбу до актового запису про шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 7 ст. 15 Розділу ІІІ Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року про державну реєстрацію розірвання шлюбу та про розірвання шлюбу, здійснене в судовому порядку, робиться відмітка в актовому записі про шлюб.

Отже, дії Ковельського міськрайонного відділу ДРАЦС є правомірними, оскільки відмітку про розірвання шлюбу вчинено відповідно по вимог чинного законодавства, будь-які підстави для анулювання запису відсутні, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції і суд у рішенні дав їм вірну правову оцінку. Рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, будь-які підстави для зміни чи скасування рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сорокопуда Миколи Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 липня 2021 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді :