Справа № 467/167/21
Провадження № 4-с/486/3/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого-судді - Волкової О.І.

при секретарі - Новік Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дерій М.А., -

ВСТАНОВИВ:

22.12.2021 року скаржник ОСОБА_1 звернувся із заявою про відвід головуючої-судді Волкової О.І. у цивільній справі за скаргою на дії державного виконавця Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дерій М.А. Заяву про відвід головуючого-судді обґрунтовує тим, що суд не забезпечив виконання ухвали щодо витребування з відділу державної виконавчої служби виконавчого провадження, для огляду його в судовому засіданні, та не забезпечив явку державного виконавця в судове засідання. Тому з цих підстав просить головуючу-суддю відвести від розгляду його скарги.

Суд враховує тривалість часу протягом якого справа перебуває на розгляді головуючого-судді у зв`язку з хворобою, а також поведінку скаржника, який є боржником як сторона виконавчого провадження, дії якого направлені на затягування розгляду справи.

В судове засідання скаржник не з`явивя, хоча про дату, час та місце розгляду справи, був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Верховний Суд у постанові від 1 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності скаржника.

Отже, оскільки поважність причин неявки відповідача суду не повідомлена, зважаючи на межі розгляду справи, а також належне повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за вістутності скаржника.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Крім того, відвід головуючій-судді, заявлений скаржником (боржником) є надуманими, що підтверджується технічним записом судового засідання від 22.12.2021 року, в якому суд неодноразово робив зауваження з приводу поведінки скаржника.

Разом з тим, суд враховує правову свідомість скаржника, приймаючи рішення про самовідвід головуюча-суддя бере до уваги та враховує свої процесуальні рішення ухвале судом на місці 06.09.2021 року на яке посилаються сторона виконавчого провадження у заявах про відвід. Дані обставини, а саме невиконання відділом ДВС фактично може у скаржника може викликати сумніви, а також суд враховує його побоювання щодо об`єктивності розгляду скарги, тому з метою недопущення в подальшому затягування розгляду справи та подання нових заяв про відвід головуючому-судді, а також, беручи до уваги категорію справи та особу скаржника, який звернувся за захистом свого права та недовіру до судді Волкової О.І. суд вважає за необхідне задовольнити заяву про самовідвід.

Головуюча - суддя приймаючи рішення про заявлення самовідводу у цій справі звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватись навіть гіпотетичної можливості впливу на Європейський суд іноді визнається достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду (рішення у справах Белілос проти Швейцарії, Очолан проти Турції. Європейський суд застерігає, що навіть самі лише сумніви розсудливого спостерігача в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд (рішення у справах Ферантелі та Сантанджело проти Італії, Хаусчілдт проти Данії, Веттштайн проти Швейцарії.

Відповідно до ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37, 38 ЦПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід (ч. 1 ст. 33 ЦПК України).

Частинами 1-2 ст. 40 ЦПК України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з частиною 9 статті 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Обставини, викладені в заяві про самовідвід, дійсно можуть викликати сумніви в неупередженості та об`єктивності судді в цій справі, відтак заявлений самовідвід є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду (справи «Бєлілос проти Швейцарії» та «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд (справи «Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії» та «Веттштайн проти Швейцарії»).

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановлені судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана. П. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів передбачає, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Суддя проаналізувала, обдумала, оцінила варіанти, визначила наслідки, розгляду справи під її головуванням, з застосуванням тесту на підзвітність суспільному контролю на незалежний суд і заявила самовідвід з власної ініціативи.

Зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, як домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідним для гарантування рівності сторін перед судом (п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 КМ РЄ.

З огляду на те, вважає, що сторони у справі мають право знати, чому справу передано іншому судді, це право допомагає уникнути свавільного перерозподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 126 Конституцією Українии ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 36,39,40,41 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви скаржника ОСОБА_1 про відвід головуючої-судді Волкової О.І. - відмовити.

Задовольнити заявлений самовідвід судді Волкової О.І. у цивільній справі №467/167/21 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дерій М.А.

Цивільну справу №467/167/21 передати до секретаріату Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, для проведення її перерозподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Волкова