Справа № 591/8200/20
Провадження № 2/591/1111/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2021 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді Северинової А.С.,
з участю секретаря судового засідання Бабич В.В.,
представника позивача Вороненка Р.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми цивільну справу № 591/8200/20 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення боргу,
в с т а н о в и в:
У грудні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 27 грудня 2019 року між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір інвестування у бізнес, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 6000 доларів США на строк 90 робочих днів на розвиток бізнесу, а відповідач прийняв зобов`язання у разі отримання прибутку виплатити позивачу 1200 доларів США від отриманого прибутку. У разі неотримання відповідачем прибутку сторони обумовили, що передані грошові кошти вважатимуться позикою та на суму позики сплачуються проценти в розмірі 1 % за кожен місяць.
Позивач зазначає, що після отримання коштів відповідач почав уникати спілкування, про результати діяльності та отримання прибутку від використання коштів не повідомляв, на неодноразові вимоги повернення коштів обіцяв повернути кошти найближчим часом, проте до сьогоднішнього дня кошти так і не повернув, на вимоги та телефонні дзвінки не відповідає.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 6000 доларів США боргу, 256 доларів США відсотків та 113,61 доларів США три проценти річних.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 адвокат Вороненко Р.М. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив не подав.
Зі згоди представника позивача, висловленої в судовому засіданні, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши думку представника позивача про задоволення позову, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 27 грудня 2019 року між ОСОБА_5 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 був укладений договір інвестування в бізнес № 271219, відповідно до якого позивач передав у власність відповідача грошові кошти у сумі 6000 доларів США на розвиток бізнесу, а відповідач зобов`язався сплачувати позивачу грошові кошти в порядку та на умовах, визначених договором (а.с. 5-6).
Відповідно до п.п. 1.3, 1.4, 1.5 Договору сума прибутку становить 1200 доларів США та виплачується за наслідками договору в строк не пізніше 5 днів після отримання прибутку відповідачем.
Дата укладення договору 27 грудня 2019 року. Строк отримання прибутку складає 90 робочих днів з дня підписання договору.
У випадку якщо відповідачу не вдалося отримати прибуток від використання інвестиційних коштів отримані відповідачем кошти вважаються позикою та відповідач сплачує на цю суму позики проценти у розмірі 1 % на місяць.
На підтвердження факту отримання коштів у сумі 6000 доларів США сторони підписали акт приймання-передавання грошових коштів від 27 грудня 2019 року (а.с. 7).
Однак, відповідач в обумовлений договором строк взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка складається із: 6000 доларів США боргу, 256 доларів США процентів за 90 робочих днів, тобто за період з 27 грудня 2019 року до 04 травня 2020 року, а також 113,61 доларів США три проценти річних за період з 05 травня 2020 року по 21 грудня 2020 року, тобто, по дату звернення позивача до суду з даним позовом.
Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Аналіз викладених вище норм вказує, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
В силу частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання.
Згідно з частиною 2 статтею 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.
При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.
Отже, 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Тому, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Судом встановлено, що відповідач не виконав умови укладеного з позивачем договору інвестування у бізнес від 27 грудня 2019 року, який відповідно до правової природи вказаного договору вважається позикою, факт власноручного підписання якого та отримання спірної суми коштів відповідачем не спростовано.
Відповідач у визначений сторонами у договорі строк протягом 90 робочих днів кошти не повернув, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума основного боргу у валюті, визначеній договором у розмірі 6000 доларів США, 256 доларів США відсотків за період з 27 грудня 2019 року до 04 травня 2020 року, а також 113,61 доларів США три проценти річних, визначених частиною другою статті 625 ЦК України за період з 05 травня 2020 року по 21 грудня 2020 року, тобто, по дату звернення позивача до суду з даним позовом.
Суд, дослідивши здійснений позивачем розрахунок 3 % річних від простроченої суми з 05 травня 2020 року по 21 грудня 2020 року (дата виготовлення позовної заяви), що становить 113,61 доларів США, зазначає, що він здійснений відповідно до вимог чинного законодавства.
Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Судові витрати підлягають розподілу в порядку статті 141 ЦПК України.
Оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1771 грн 92 коп. за подачу позовної заяви та у сумі 420 грн 40 коп. за подання заяви про забезпечення позову, а всього у загальній сумі 2192 грн 32 коп. (1771,92 грн + 420,40 грн).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте Зарічним районним судом м. Суми за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Зарічного районного суду м. Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення суду безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_6 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 10 березня 2021 року.

Суддя А.С. Северинова