ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 644/183/21

провадження №22-ц/818/5302/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміна О.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 липня 2021 року, постановлене у складі судді Попової В.О.

установив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення відповідача аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків для дитини відповідного віку з дня подачі заяви і до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

В обґрунтування позову зазначила, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час ОСОБА_4 навчається на І курсі Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва за контрактом, форма навчання - денна, закінчує навчання 30.06.2024. ОСОБА_4 не має ніякого джерела доходу, повністю перебуває на її утриманні, тому потребує постійної матеріальної допомоги. Вважає, що батько має змогу надавати сину матеріальну допомогу, проте добровільно її не надає.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 15.01.2021 року та до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років.

Рішення суду мотивовано тим що, на утриманні відповідача знаходиться дружина ОСОБА_5 , разом з тим суд не бере до уваги доводи відповідача щодо стану його здоров`я, з огляду на те, що відомості, які містять матеріали справи , а саме виписка з медичної карти відповідача, консультації спеціаліста, не свідчать проте, що відповідач має протипоказання до працевлаштування за станом свого здоров`я. Також суду не надано відомості щодо перебування відповідача на диспансерних обліках у зв`язку з наявністю в нього хронічних захворювань. З довідки про доходи відповідача вбачається, що він працює в ТОВ « Укравтотранс плюс » водієм автотранспортного засобу категорії «D». Тому суд дійшов до висновку, що аліменти на утримання повнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід визначити у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно, що є достатнім для забезпечення матеріальних потреб повнолітнього сина, який продовжує навчання, тобто наявні підстави для часткового задоволення позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить, скасувати рішення суду першої інстанції на ухвалити нове, в якому відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим що, суд неповно з`ясував всі обставини справи, рішення винесено з порушенням вимог процесуального законодавства. Відповідач вказує, що він не має можливості надання матеріальної допомоги повнолітньому сину. Ним було надано довідки з місця роботи та медичні довідки, які спростовують твердження позивачки про наявну у нього можливість утримувати себе, непрацездатну дружину, та повнолітнього сина. Зазначає що він не має можливості мешкати у квартирі в якій зареєстрований, через те що позивачка та інші особи які проживають за адресою АДРЕСА_1 чинять опір та не пускають його, через що він вимушений орендувати квартиру, отже несе додаткові витрати. Позивачка не надала жодних доказів, які б свідчили про наявність у повнолітнього сина потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням, що є підставою для відмови у позові.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 05.09.2002 ( а.с. 11).

Згідно даних довідки про склад сім`ї від 13.01.2021, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (12).

Даними копії довідки № 69 від 07.10.2020 підтверджується, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається на І курсі Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва на підставі контракту ЗВО IV рівня акредитації, на денній форми навчання, термін навчання 4 року до 30.06.2024.

Відповідно до довідки про доходи, позивач працює касиром в ФО-П ОСОБА_6 , та за період з 01.06.2020 по 31.05.2021 отримала дохід 30600 грн. ( а.с. 58).

З довідки про доходи відповідача вбачається, що він працює в ТОВ « Укравтотранс плюс » водієм автотранспортного засобу категорії «D», та з 01.08.2020 по 31.01.2021 отримав дохід 8337, 60 грн. ( а.с. 31).

Згідно договору подружжя про надання утримання від 15.02.2021, який укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , останній зобов`язаний сплачувати аліменти ОСОБА_5 в розмірі 2 500 грн. щомісячно протягом трьох років ( а.с. 32).

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.03.2021, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , володіють на праві приватної власності квартирою АДРЕСА_2 ( а.с. 49).

Згідно виписки із медичної картки ОСОБА_2 від 15.02.21, він має діагноз хронічний вірусний гепатит С, активна стадія, фіброз ІІ ступеня ( а.с. 28).

Відповідно консультації спеціаліста, відділення інсектологія від 15.02.2021 ОСОБА_2 має діагноз хронічний вірусний гепатит С, активна стадія, фіброз ІІ ступеня, генотип 3, з призначенням медикаментів на софосбувир та велпатасвтир ( а.с. 29).

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У справі, яка переглядається, судом установлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є сином ОСОБА_2 , на день звернення до суду не досяг 23 років, продовжував денну форму навчання.

Таким чином, навчання на денній формі позбавляє ОСОБА_4 можливості працевлаштуватися та одержування певного доходу, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги.

Також у відповідача є дружина ОСОБА_10 , яка знаходиться на його утриманні, відповідно до договору подружжя про надання утримання від 15.02.2021.

Згідно п.6 вищезазначеного договору , відповідач зобов`язаний щомісячно сплачувати дружині ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 2 500 грн. протягом трьох років з дня укладення цього договору.

Відповідач є працездатним, працевлаштованим, отримує невеликий дохід, що досліджено судом першої інстанції.

Згідно з довідкою про доходи від 11.02.2021, відповідач працює в ТОВ « Укравтотранс плюс » водієм автотранспортного засобу категорії «D», в період з 01.08.2020 по 31.01.2021 отримав дохід 8337, 60 грн.

Суд першої інстанції, установивши, що син відповідача ОСОБА_4 продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітнього сина, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання до досягнення нею 23-річного віку.

Судова колегія погоджується з висновком суду про відхилення доводів відповідача, щодо неможливості надання матеріальної допомоги повнолітньому сину, у зв`язку зі станом здоров`я, оскільки надані відповідачем медичні довідки не свідчать про те, що відповідач має протипоказання до працевлаштування за станом здоров`я, разом з тим не підтверджують факту щодо постійної необхідності відповідача у перебуванні на стаціонарному лікуванні або придбанні ліків. Також не надано доказів факту саме придбання відповідачем ліків, зазначених консультаційному висновку та їх вартості. Таким чином суду не надано належних доказів, що свідчили б про важкий матеріальний стан відповідача, у зв`язку зі станом його здоров`я.

До апеляційної скарги ОСОБА_2 надав довідку про доходи від 21.07.2021, отриману ним після постановлення рішення першої інстанції 01.07.2021, судова колегія не бере її до уваги, оскільки відповідач не обґрунтував неможливість подання зазначеної довідки до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України .

З огляду на вищевикладене, з урахуванням матеріального стану обох сторін, того, що відповідач є достатньо молодою, працездатною людиною, має на утриманні дружину, позивач теж працює та має постійний дохід, також враховуючи потребу повнолітнього ОСОБА_4 в навчанні, та неможливості отримування ним самостійного доходу, судова колегія, уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до незгоди апелянта з висновками суду стосовно встановлення обставин справи та стосуються переоцінки доказів.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги залишено без задоволення, судові витрати, у відповідності до вимог статей 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук