Справа № 461/4527/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2701/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Ванівського О.М., Крайник Н.П.,

при секретарі Ждан К.О.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 06 квітня 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м.Київ, вул.Автозаводська,54/9, ) до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у якому, із урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути солідарно із відповідачів на користь банку заборгованість у розмірі 115 868 доларів США, з яких: 7 983,53 долари США прострочена заборгованість по сумі кредиту, 95 658,67 доларів США сума дострокового стягнення кредиту, 11 600,66 доларів США відсотки, 625,90 доларів США підвищені відсотки. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між банком та ОСОБА_2 17.10.2007 р. укладено кредитний договір № 7-1/191к-07 на загальну суму 130 000,00 доларів США. Також, 18.05.2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду б/н до Кредитного договору №7-1/191к-07 від 17.10.2007 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між позивачем-Банком та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки від 17.10.2007 р., за яким останній взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням за кредитним договором відповідача ОСОБА_2 . У зв`язку із невиконанням зобов`язань за кредитним договором із сторони ОСОБА_2 виникла заборгованість. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Також, 18.05.2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду б/н до Договору поруки від 18.05.2009 року.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 06 квітня 2021 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м.Київ, вул.Автозаводська,54/9, код ЄДРПОУ 21133352) до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м.Київ, вул.Автозаводська,54/9, код ЄДРПОУ 21133352) заборгованість за кредитним договором № 7-1/191к-07 від 17.10.2007 р. в сумі 115868,76 доларів США.Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м.Київ, вул.Автозаводська,54/9, ) витрати на оплату судового збору в розмірі 3654 грн., в рівних частках, тобто по 1827 грн. з кожного.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 .

Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вважає, що судом не враховано те, що сума боргу є не підтверджена наявними та допустимими доказами. Також зазначає про необгрунтовану відмову в задоволенні клопотання відповідачки про призначення експертизи та недоведеність факту отримання відповідачкою кредитних коштів.

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Галицького районного суду міста Львова від 06 квітня 2021 року та ухвалити нове яким в задоволенні позову відмовити. Судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу скаржник просить покласти на позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

18 жовтня 2021 року від ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про закриття провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості на підставі п.2 ч.1 ст.255 та ст.ст.374, 377 ЦПК України у зв`язку з відсутність предмета спору.

Відповідно до ч.1 ст.7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи, що згідно з ч.1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи окрім направлення повідомлень, також і шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явились.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про обов`язкову участь учасників справи для надання пояснень у справі, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 23 грудня 2021 року, є дата складення повного судового рішення 29 грудня 2021 року.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також вимог про закриття провадження у справі та підстав такої, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

На підставі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, такий допустив заборгованість 115868,76 доларів США, в зв`язку з чим наявні підстави для стягнення такої заборгованості як з позичальника так і поручителя.

З таким висновком колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 7-1/191к-07 на загальну суму 130 000,00 доларів США з терміном повернення кредиту до 16.10.2014 року, із процентною ставкою 12,75% річних. Також, 18.05.2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору № 7-1/191к-07 від 17.10.2007 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між позивачем-Банком та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір поруки від 17.10.2007 р., за яким останній взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням за кредитним договором відповідача ОСОБА_2 . У зв`язку із невиконанням зобов`язань за кредитним договором із сторони ОСОБА_2 виникла заборгованість. Також, 18.05.2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду б/н до Договору поруки від 18.05.2009 року. Банк взяті на себе зобов`язання виконав та надав ОСОБА_2 кредитні грошові кошти відповідно до умов кредитного договору. Оскільки, на даний час, кредитний договір №7-1/191к-07 від 17.10.2007 р. є дійсним, відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання не виконала у повному обсязі, внаслідок чого і утворилась заборгованість. Згідно поданого позивачем розрахунку, заборгованість боржника за кредитним договором №7-1/191к-07 від 17.10.2007 р. становить 115 868,76 доларів США, з яких: 7 983,53 доларів США прострочена заборгованість по сумі кредиту; 95 658,67 доларів США сума дострокового стягнення кредиту; 11 600,66 доларів США відсотки; 625,90 доларів США підвищені відсотки. Таким чином, заборгованість за кредитним договором № 7-1/191к-07 від 17.10.2007р. становить 115 868 доларів 76 центів США, а тому таку слід стягнути із відповідачів.

Згідно п.10.3 кредитного договору банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів, комісії та штрафних санкцій, що передбачені даним договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов даного договору, а позичальник зобов`язаний повернути банку всю суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісію та штрафи, а також відшкодувати збитки, завдані банку. Пунктом 9.1 даного договору визначено, що при порушені строків погашення кредиту або сплати процентів, комісій за користування кредитними коштами позичальник додатково сплачує пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу за весь час прострочення.

Відповідно до п.10.1 договору, договір діє з дня його підписання і до повного виконання сторонами зобов`язань по даному договору.

Також, 18.05.2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору № 7-1/191к-07 від 17.10.2007 року про наступне:

1. Сторони домовились внести зміни до Договору, виклавши текст Договору у наступній редакції:

«базова процентна ставка-це 12,95% річних.

«базова підвищена процентна ставка» - це 20,95% річних.

1.1.Кредитор надав Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 130000 доларів США, а Позичальник, прийнявши, зобов`язується належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в наступному порядку:

1.1.1. з 18.05.2009 року та до 19.04.2010 року включно, Позичальник зобов`язується сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі:

- за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку (або термінів) погашення кредиту (його частини) нараховується процентна ставка у розмірі вищевказаної базової процентної ставки в порядку, на умовах та встроки, визначені цим Договором;

- за користування кредитними коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі базової підвищеної процентної ставки.

1.1.2. з 20 квітня 2010 року та до 19 квітня 2015 року включно, Позичальник зобов`язується сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі:

- за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку (або термінів) погашення кредиту (його частини) нараховується процентна ставка у розмірі вищевказаної базової процентної ставки в порядку, на умовах та встроки, визначені цим Договором;

- за користування кредитними коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі базової підвищеної процентної ставки в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

1.1.3. а починаючи з 20 квітня 2015 року Позичальник зобов`язується сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі:

- за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку (або термінів) погашення кредиту (його частини) нараховується процентна ставка у розмірі вищевказаної базової процентної ставки в порядку, на умовах та встроки, визначені цим Договором;

- за користування кредитними коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі базової підвищеної процентної ставки в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

В якості забезпечення виконання позичальником ОСОБА_2 своїх зобов`язань між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки від 17 жовтня 2007 року, згідно якого поручитель зобов`язався солідарно відповідати за невиконання позичальником ОСОБА_2 у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором. Також, 18 травня 2009 року між Позивачем та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду б/н до Договору поруки від 18.05.2009 року.

Як вбачається із матеріалів справи, банк взяті на себе зобов`язання виконав та надав ОСОБА_2 кредитні грошові кошти відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується, зокрема, заявою на видачу готівки №926.

Оскільки, на момент звернення до суду з даним позовом кредитний договір №7-1/191к-07 від 17.10.2007 р. був дійсним, відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання не виконала у повному обсязі, внаслідок чого і утворилась заборгованість.

Згідно поданого позивачем розрахунку, заборгованість боржника за кредитним договором №7-1/191к-07 від 17.10.2007 р. становить 115 868,76 доларів США, з яких: 7 983,53 доларів США прострочена заборгованість по сумі кредиту; 95 658,67 доларів США сума дострокового стягнення кредиту; 11 600,66 доларів США відсотки; 625,90 доларів США підвищені відсотки.

Факт отримання кредиту підтверджується і виписками з кредитного рахунку позичальника.

Позивачем доведено заборгованість відповідача ОСОБА_2 перед Банком, виходячи з такого.

Відповідно до п.п.1.10, 4.1 - 4.3 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України №254 від 18.06.2003 року (далі за текстом - Положення), операційна діяльність банку - це сукупність технологічних процесів, пов`язаних з документуванням інформації за операціями банку (далі - операції), проведенням їх реєстрації у відповідних регістрах, перевірянням, вивірянням та здійсненням контролю за операційними ризиками. Операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи, які мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі. Первинний документ - документ, який містить відомості про операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до п.п. 5.1 - 5.5 Положення інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку, які ведуться на паперових носіях або в електронній формі.

Відповідно до п.1.4 Постанови Правління НБУ №254 від 18.06.2003 року (чинної на момент проведення операції) Банки самостійно визначають систему організації операційної діяльності залежно від їх структури, обсягів та видів банківських операцій, кількості працюючих, розвитку інформаційних технологій тощо. Оброблення інформації про операції та її зберігання мають виконуватися на серверах та/або іншій комп`ютерній техніці, які/яка повинні/а фізично розташовуватися на території України, за винятком збереження резервних копій, захищених із використанням відповідних засобів технічного та/або криптографічного захисту.

Відповідно до п.4.7 постанови Правління НБУ № 254 від 18.06.2003 року(чинної на момент проведення операції) внутрішньобанківські операції оформляються меморіальними ордерами та іншими документами, що складаються банком відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку і внутрішніх процедур банку. Операції, що відображаються за позабалансовими рахунками, також оформляються меморіальними ордерами.

Відповідно до п.п. 1.10., 4.1-4.3 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України №254 від 18.06.2003 року ( далі за текстом Положення) операційна діяльність банку - це сукупність технологічних процесів, пов`язаних з документуванням інформації за операціями банку, проведення їх реєстрації у відповідних регістрах, перевірянням, вивірянням та здійсненням контролю за операційними ризиками.

Операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи, які мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі. Первинний документ, який містить відомості про операцію та підтверджує її здійснення.

Так, зокрема, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня; їх форма затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції( відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

Згідно з п.п.5.6, 5.8 Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам, уповноваженим власниками рахунків особам та державним органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України.

Тобто, усі проплати та нарахування, які зазначені у розрахунку заборгованості за кредитним договором , також відображені та співпадають з виписками по кредитним рахункам ОСОБА_2 згідно кредитного договору 7-1/191к-07, які Банком Були долучені на підставі ухвали суду від 16.12.2020 року про витребування доказів.

Окрім цього, відповідач по справі на спростування розрахунків банку щодо розміру заборгованості не надала своїх розрахунків щодо розміру заборгованості.

Відповідно до п.10.1. Кредитного договору, договір діє з дня його підписання і до повного виконання сторонами зобов`язань по даному Договору.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання із зміною строку зобов`язання. Грошові зобов`язання боржника не припинилися, оскільки боржник кредит не повернув, а Кредитний договір діє до повного виконання зобов`язання за договором. Отже нараховані позивачем відсотків за користування кредитом після скерування вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором є підставними.

Частиною 2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

Із змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Із вимог ст.1048 ЦК України вбачається, що позичальник зобов`язаний сплачувати відсотки від суми займу щомісячно до дня повернення позики, при відсутності іншої домовленості.

Статтею 1050 ЦК України визначено, що банк має право вимагати дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник вчасно не повернув черговий обов`язковий платіж.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Щодо поданого клопотання про закриття провадженняз підстав передбачених п.2 ч.1 ст.255 та ст.ст.374, 377 ЦПК України, а саме у зв`язку з відсутність предмета спору, колегія суддів, вважає таке безпідставним з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.255 ЦПК України передбачені наступні підстави для закриття провадження у справі:

1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

2) відсутній предмет спору;

3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами;

4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом;

5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом;

6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу;

7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Згідно із ст.49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Сторони самостійно розпоряджаються своїми процесуальними правами, позивач розпоряджається своїми правами щодо предмету спору.

Якщо в процесі розгляду справи позивач повідомив про відсутність предмету спору, то суд згідно із ст.255 ЦПК України має вирішити питання про закриття провадження у справі на відповідній правовій підставі.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що позивач не подавав до суду заяву про закриття провадження у справі за відсутності предмету спору.

Відповідно до ст.255 ЦПК України відсутність предмету спору та відмова від позову, яка прийнята судом, є окремими підставами для закриття провадження у справі із різними правовими наслідками.

Оскільки судом апеляційної інстанції установлено, що позивач не відмовлявся від позову, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження.

Враховуючи встановлені обставини справи, на момент ухвалення судового рішення судом першої інстанції не було підстав вважати, що позовні вимоги є безпідставними чи такими, які виконані відповідачами в добровільному порядку і погашено заборгованість перед відповідачем поністю.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 06 квітня 2021 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 06 квітня 2021 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2021 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник