РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2517/21

31 грудня 2021 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Грипіч Л.А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про заміну способу стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про заміну способу стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 31.07.2017 у справі №564/1127/17. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 31.07.2017 у справі №564/1128/17 стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що дитина находиться на утриманні позивача. З часу визначення аліментів у розмірі 800 грн. на місяць зросли ціни на продукти харчування, одяг. Вказує, що дитина пішла до школи, що додало витрат на шкільну форму, канцелярські прилади, харчування в школі. Позивачем було придбано дитяче ліжко, письмовий стіл для дитини. Також дитина потребує відвідування гуртків для загального розвитку. Крім того дитина потребує оздоровлення та організації дозвілля на канікулах, чим позивач займається самостійно, а саме: організовує відвідування розважальних закладів для дітей, їздила із сином на море, де дитина оздоровлювалась. Відповідач не виявляє бажання побачити сина та провести з ним час, приїжджає до дитини приблизно один раз в три місяці, з дитиною час не проводить не бере участі у вихованні, утриманні, розвитку здібностей та забезпечення дитини всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Коштів, якi сплачує відповідач не вистачає на утримання сина та не забезпечує дитині належний рівень існування. Вказує, що додаткові витрати на дитину, а саме: відвідування стоматолога, оплата лікаря при захворюванні дитини -ГРз і ГРві, дитяче дозвілля, повністю лежать на позивачу. Також вказує, що позивачу стало відомо про те, що з 2019 року відповідач офіційно працює поліцейським у відділені конвойної служби у ГУНП в Рівненській області, загальний од відповідача за 2019 рік становить 68623 грн., за 2020 рiк-149382 грн. вважає, що за наведених обставин та з урахуванням судової практики є підстави змінити розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина та стягувати їх у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 21.09.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив.

01.12.2021 року відповідачем подано пояснення, у яких останній позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, оскільки вони є необґрунтованими та надуманими. Зазначив, що позивачем не доведено належними доказами, що ініційована нею зміна способу присудження (стягнення) аліментів немає під собою зміну розміру їх стягнення і не призведе до їх збільшення. Позивач намагається таким чином збільшити розмір стягнення аліментів. Крім того, позивачем не надано будь-яких доказів покращення матеріального становища або принаймні суттєвої зміни майнового матеріального стану у період після визначення розміру аліментів за рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 31.07.2017 року і до звернення одержувача аліментів до суду з відповідною позовною вимогою. Також вказує, що у позовній заяві не наведено жодного доводу щодо наявності підстав для зміни способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Також вказує, що щомісяця, хоча і у мінімальному розмірі, який визначено законом, але сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , остання сплата аліментів проведена у сумі 1300 грн. Зазначає, що відсутні підстави для зміни способу стягнення аліментів та просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачем подано відповідь на відзив, який мотивовано тим, що матеріальний стан відповідача з 2019 року покращився, він працевлаштувався, має постійний заробіток, є працездатною особою, доказів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини у зміненому розмiрi не надав. Вважає, що зміна розміру аліментів не призведе до порушення прав та інтересів відповідача. Просить задоволити позов.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 16.12.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис про народження №471.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 31 липня 2017 року у цивільній справі №564/1128/17 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 800 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02.06.2017.

Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрований разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Костопільське будинкоуправління» від 13.09.2021 №4504, довідкою виконавчого комітету Костопільської міської ради про реєстрацію місця проживання особи від 13.09.2021 №3006/09-06 та актом Комунального підприємства «Управляюча компанія «Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство» Костопільської міської ради від 06.12.2021 №14.

Із довідки Костопільського ліцею №5 Костопільської міської ради №103/01-66 від 06.12.2021 вбачається, що ОСОБА_3 навчається у 1-Б класі Костопільського ліцею №5.

Із довідки Костопільського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області від 03.12.2021 №21857 та виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 від 03.12.2021 вбачається, що за період з червня 2021 по грудень 2021 відповідачем перераховано позивачу ОСОБА_1 аліменти, а саме: червень 2021 року 800 грн., липень 2021 року 800 грн., серпень 2021 року 800 грн., вересень 2021 року 800 грн., жовтень 2021 року 800 грн., листопад 2021 року 2100 грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

З аналізу вказаної норми вбачається, що звернутись з позовом про зміну способу стягнення аліментів є виключним право позивача.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Разом з тим, частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, статті 182, 183 СК України).

Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 10.09.2018 у справі №486/466/18.

Поставивши перед судом питання про зміну способу стягнення раніше присуджених аліментів з твердої грошової суми на частку від видів заробітку (доходу) платника, позивачу належало довести передусім наявність у платника відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів як частки відповідного доходу.

Обґрунтовуючи даний позов, позивач фактично посилається на те, що аліментів, які на даний час підлягають стягненню з відповідача вкрай мало для задоволення потреб дитини, а також на підвищення цін, наявність витрат у зв`язку із тим, що дитина пішла до школи. Тобто, як вбачається з аналізу обґрунтування позову, позивач фактично вказує на необхідність збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, позивачу належало довести й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, частиною 1 статті 182 СК України.

Разом з тим, посилаючись на такі обставини, позивач не надає жодних доказів на їх підтвердження.

Крім того, позивач не довела, що розмір отримуваного відповідачем доходу значно покращив його матеріальне становище з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів та надає йому можливість сплачувати аліменти у новому, більшому розмірі. Також позивач не надала доказів, що свідчать про погіршення її матеріального стану та/або погіршення здоров`я. Більше того, збільшення витрат позивача на утримання дитини не є обставиною у розумінні ст.192 СК України, яка сама по собі надає право вимагати збільшення розміру аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Предметом доказування у справах про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я одержувача або платника аліментів. З урахуванням вимог ст.76 ЦПК України такі обставини можуть бути доведені, серед іншого, письмовими доказами, на підставі яких можливо встановити обставини, визначені ч.1 ст.192 СК України.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Відтак, суд не приймає до уваги доводи позивача про наявність доходу у відповідача та офіційного заробітку, оскільки вказані обставини жодним чином не підтверджені і суд не може на них покликатись, оскільки у такому випадку рішення суду гуртуватиметься на припущеннях, що недопустимо.

Суд також не приймає до уваги надані позивачем квитанції на оплату батьківських внесків за 2018-2021 рік за відвідування дитиною ДНЗ №5, чек на придбання одягу, доводи щодо необхідності харчування дитини в школі, оскільки такі витрати охоплюються аліментами.

Щодо доводів позивача про витрати на лікування та оздоровлення, то такі витрати відповідно до ст.185 СК України є додатковими і позивач не позбавлена права пред`явити позов про їх стягнення. Позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину в межах даної справи позивачем не заявлялось.

При цьому, суд також враховує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Таким чином, питання визначення мінімального розміру аліментів, що мають стягуватись з боржника, віднесені до повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довела належними та допустимими доказами обставини, визначені ст.192 СК України, а відтак у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 275, 279, 354 ЦПК України, ст.ст.180, 181, 182, 183, 192 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про заміну способу стягнення аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_1 ), паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 12.10.2013 року Рівненським МВ УДМС України в Рівненській області, РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач:

ОСОБА_2 (житель АДРЕСА_2 ), РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повне рішення складено

31 грудня 2021 року

СуддяЛ. А. Грипіч