ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1029/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №691/1287/16-ц Категорія: 304090000 Синиця Л. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя доповідач)

Суддів Карпенко О. В. , Василенко Л. І.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»;

відповідач ОСОБА_1 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1

розглянувши в м. Черкаси у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 23 березня 2021 року, постановленого під головуванням судді Синиці Л.П. у Городищенському районному суді Черкаської області 23.03.2021 року, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

25 листопада 2016 року позивач - АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що згідно до укладеного договору № б/н від 21.04.2006 року, ОСОБА_1 21.04.2006 року отримав кредит у розмірі 3000 дол. США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В позовній заяві представник банку зазначає, що при зміні кредитного ліміту банк керується п.3.2., п.3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, де вказується, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Представник позивача в позовній заяві посилається на те, що підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання кредитного ліміту. Відповідач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terrms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві.

Представником АТ КБ «ПриватБанк» у позовній заяві вказується, що банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terrms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5. «Правил користування платіжною карткою». Умовами та правилами надання банківських послуг, п.6.5., п.6.7., п.6.6., п.8.6., визначено інші умови невиконання зобов`язань за договором.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі встановленому договором, проте відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, має заборгованість, станом на 21.10.2016 року в розмірі 15057,64 дол. США, яка складається із: 2944,79 дол. США заборгованість за кредитом, 11272,14 дол. США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 840,71 дол. США заборгованість за пенею та комісією, за мінусом 7389,13 дол. США, які задоволені до стягнення за рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 08.02.2011 року з відповідача ОСОБА_1 .

Різниця становить 7668,51 дол. США, а також штрафів відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 19,46 дол. США - штраф (фіксована частина), 383,43 дол. США штраф (процентна складова).

Банк вважає, що до стягнення підлягає заборгованість в розмірі 8071,39 дол. США, що за курсом 25,70 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.10.2016 року складає 207434,74 грн. На даний час відповідач ОСОБА_1 продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням прав ПАТ КБ «Приватбанк», вказує позивач.

Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 8 071,39 дол. США, що за курсом 25,70 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.10.2016 року складає 207434,74грн. за кредитним договором б/н від 21.04.2006 року, та судові витрати.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 23 березня 2017 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», юридична адреса: вул. Набережна Перемоги, 50 м. Дніпро, код ЄДРПОУ 14360570, розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , МФО 305299, заборгованість за кредитним договором в розмірі 8071, 39 дол. США, що за курсом 25, 70 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.10. 2016 року складає 207 434 (двісті сім тисяч чотириста тридцять чотири) грн. 74 коп., та судові витрати в розмірі 3741 (три тисячі сімсот сорок одна) грн. 52 коп.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 18 березня 2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 , виправлено описку у рішенні Городищенського районного суду Черкаської області від 23 березня 2017 року, вирішено вважати правильним та читати в абзаці другому резолютивної частини судового рішення, « судові витрати в розмірі 3 111 ( три тисячі сто одинадцять ) грн. 52 коп.»

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 оскаржив рішення до суду апеляційної інстанції, подавши апеляційну скаргу 22.02.2021 року через суд першої інстанції Вх. № 750/21.

Скаржник ОСОБА_1 вказує в апеляційній скарзі, що про дане рішення суду він не знав, та не отримував жодних документів на свою адресу, так як судом надсилалися документи на іншу адресу, за якою відповідач не проживав та не був зареєстрований.

26.09.2020 року Городищенським РВ ДВС ЦМУ МЮ було відкрито виконавче провадження № 62821070 щодо виконання рішення суду в справі № 691/1287/16-ц, але жодних документів скаржник ОСОБА_1 також не отримував. Про існування відкритого виконавчого провадження дізнався випадково, перевіривши свої дані на сайті Єдиного реєстру боржників.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник ОСОБА_1 вказує, що з ухваленим рішенням суду не погоджується, та вважає рішення необґрунтованим, прийнятим із порушенням норм матеріального та процесуального права, тому рішення суду підлягає скасуванню.

У січні 2011 року Приватбанк подав до Городищенського районного суду Черкаської області позовну заяву про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 7 389, 13 доларів США.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 08. 02. 2011 року в справі 2-69/11 позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 заборгованість 7 389, 13 доларів США, з яких: 3000 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 3 626, 36 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом, 350, 71 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи: 63, 21 долари США штраф (фіксована частина); 348, 85 доларів США штраф ( відсоткова складова).

Скаржник вказує, що рішенням суду від 08. 02. 2011 року в справі № 2-69/11 позовні вимоги були задоволені, а із розрахунку заборгованості слідує, що заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2 944, 79 доларів США починається ще із 01.07. 2008 року і не змінюється до самого останнього запису, 21.10. 2016 року. Тому скаржником звертає увагу, що тіло кредиту не змінювалося, так як, починаючи із 01.06.2008 року, відповідач ОСОБА_1 не користувався карткою.

Відповідач ОСОБА_1 у скарзі посилається на те, що у наданій позивачем позовній заяві та додатках до неї, а саме: в розрахунку суми заборгованості, не міститься жодної інформації стосовно використання формули розрахунку заборгованості при встановленні відповідачу суми заборгованості, відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження наявності заборгованості взагалі за кредитом.

Скаржник зазначає в апеляційній скарзі, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором б/н від 21.04. 2006 року не є належним та допустимим доказом наявності цивільно - правових відносин між сторонами у справі. Відповідач ОСОБА_1 вважає, суд першої інстанції помилково задовольнив вимоги позивача щодо стягнення заборгованості на підставі вимог ст. 625 ЦК України, оскільки представником банку дані вимоги навіть не заявлялися.

Скаржник ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції направлялися судові повістки за іншою адресою, не за місцем його проживання, а тому районним судом було порушено конституційне право відповідача на участь в судовому засіданні. Також, відповідач ОСОБА_1 був позбавлений можливості надати суду докази та внести свої заперечення проти позовних вимог, чим було порушено право відповідача на справедливий судовий розгляд.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції мав винести заочне рішення, оскільки для цього були всі підстави, визначені ст. 224 ЦПК України ( в редакції, що діяла на час ухвалення рішення, але суд виніс лише рішенні на загальних підставах, хоча відповідач не був повідомлений належним чином про розгляд справи.

ОСОБА_1 посилається у скарзі також на ту обставину, що банк звернувся в суд із даним позовом лише у грудні 2016 року, тобто після спливу, передбаченого ст. 257 ЦК України строку позовної давності. Зокрема, скаржник вказує, що ним протягом періоду з червня 2008 року по час розгляду справи не вживалися спроби щодо сплати наявної заборгованості, що свідчить проте, що переривання строку позовної давності не відбулося. Таким чином, скаржник вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позовних вимог.

Скаржник ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить задовольнити апеляційну скаргу, прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог банку, судовий збір стягнути з позивача на користь відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду із ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідності призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц).

Враховуючи, характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування та зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що дану справу слід розглядати в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

За встановлених судом обставин, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про розгляд справи у порядку письмового провадження без участі сторін на підставі наявних у справі доказів згідно вимог цивільно процесуального закону.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість доводів скаржника, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення чи змінити його.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вищевказаним вимогам закону.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог банку про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач по справі зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконує, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості.

Районний суд послався на те, щоз моменту укладання кредитного договору - 21.04.2006 року ніхто з сторін не заявив наміру про припинення даного договору, а тому суд вважав, що строк дії картки, у тому числі і строк дії кредитного договору, пролонгувався з кожним роком і діє до 21.04.2017 року.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та вимогам закону, так як судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 21. 04.2006 року сторони по справі - ЗАТ КБ «Приватбанк» (ПАТ КБ «Приватбанк» правонаступник) та ОСОБА_1 , уклали договір № б/н на отримання кредиту в розмірі 3000,00 (Долар США) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terrms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві SAMD№ 388 від 21.04.2016 року (а. с. 8).

На підтвердження вимог про стягнення заборгованості, представником банку був наданий розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором б/н станом на 21.10.2016 року, а саме: заборгованість в розмірі 15057,64 Долар США, яка складається з: 2944,79 Долар США заборгованість за кредитом, 11272,14 Долар США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 840,71 Долар США заборгованість за пенею та комісією, за мінусом 7389,13 Долар США, які задоволені до стягнення за рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 08.02.2011 року з відповідача, та різниця становить 7668,51 Долар США, а також штрафів відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 19,46 Долар США - штраф (фіксована частина), 383,43 Долар США штраф (процентна складова). До стягнення заборгованість становить 8071,39 Долар США, що за курсом 25,70 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.10.2016 року складає 207434,74 грн. (а. с. 5, 6 -7).

У відповідності до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти згідно частина 1статті 1048 ЦК України.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором, застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним згідно ст. 1055 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В позовній заяві представник банку зазначає, що у відповідача ОСОБА_1 наявна заборгованість окрім відсотків, ще й за тілом кредиту в розмірі 2 944,79 доларів США. Також, позивач у позовній заяві посилався на те, що від загальної суми заборгованості слід відняти ту суму, що вже задоволена згідно рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 08 лютого 2011 року справа № 2-69/11 від 08.02.2011 року.

В той же час, із розрахунку заборгованості, яка надана представником банку на підтвердження своїх вимог про стягнення заборгованості із відповідача ОСОБА_1 , колегією суддів встановлено, що заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2 944,79 доларів США починається із 01.06.2008 року, і не змінюється до самого останнього запису, датованого 21.10.2016 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості по відсоткам за користування кредитом; заборгованості за пенею та комісією.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що з моменту укладання кредитного договору, 21.04.2006 року ніхто з сторін не заявив наміру про припинення даного договору, а тому суд вважав, що строк дії картки, у тому числі і строк дії кредитного договору, пролонгувався з кожним роком і діє до 21.04.2017 року. Крім того, представник позивача не змінив предмет або підставу позову, як і не збільшив чи зменшив розмір заявлених вимог.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 08 лютого 2011 року з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість по кредиту (б/н від 21.04.2006) 7839,13 доларів США, що за курсом НБУ склало 58448,05 грн. та судові витрати в сумі 704,48 грн.

До складу стягнутої даним рішенням заборгованості увійшли: 3000 доларів США заборгованість за кредитом; 3626,36 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом; 350,71 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 63,21 долари США штраф (фіксована частина); 348,85 доларів США штраф (відсоткова складова).

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що після стягнення рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 08 лютого 2011 року на користь банку заборгованості за кредитним договором від 21 квітня 2006 року право кредитора стягнення заборгованості припинилися та кредитор мав право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, проте позивач про такі вимоги суду не заявляв.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо порушення позивачем строків позовної давності апеляційний суд виходить із наступного.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов?язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п?ята статті 261 ЦК України).

Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв?язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Відмова в позові у зв?язку з відсутністю порушеного права із зазначенням спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову не відповідає вимогам закону.

Висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 332/1820/16-ц (провадження № 61-32502св18).

У зв`язку з тим, що апеляційний суд відмовляє у задоволенні позовних вимог банку по суті основних вимог, строк позовної давності не застосовується.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині розгляду справи за відсутності відповідача внаслідок неналежного повідомлення його про дату, час і місце засідання суд, апеляційний суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України в редакції, що діяла на час розгляду справи, (23.03.2017) відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.

За змістом ч. 4 ст. 74 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було вжито всіх, передбачених діючим законодавством на час розгляду справи (ЦПК України в ред. 2004 року), заходів, і здійснено виклик у судове засідання відповідача належним чином, оскільки оголошення про дату, час і місце засідання було розміщено 18 березня 2017 року тобто не менше, ніж за три дні до судового засідання (а. с. 45).

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов?язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов?язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З врахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції, яке ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, неправильному застосуванні норм матеріального права скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог банку.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 задоволена, рішення суду першої інстанції скасовано у задоволенні позову відмовлено, то перерозподілу підлягають судові витрати. Отже, судові витрати за сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4667,30 грн. підлягають стягненню Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 23 березня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати, прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні позовних вимогАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4667, 30 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду протягом тридцяти днів, в порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законодавством.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді Л. І. Василенко

О. В. Карпенко