гСправа № 358/1368/21 Провадження № 2-н/358/160/21
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у видачі судового наказу

29 грудня 2021 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Тітов М.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

03 грудня 2021 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня подання заяви до суду і досягнення дитиною повноліття.

Суддя, розглянувши заяву та додані до неї матеріали, прийшов до наступних висновків.

Згідно положень ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

На виконання положень ч. 5 ст. 165 ЦПК України, суд 23 грудня 2021 року отримав інформацію від Центру надання адміністративних послуг Богуславської міської ради про місце реєстрації боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Натомість, при поданні до суду заяви про видачу судового наказу заявник ОСОБА_1 додала до своєї заяви «копію податкового коду боржника» п. 2 додатків, однак із наявної копії документу, який приєднаний до заяви вбачається, що наявна копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_4 , який не є боржником по справі, тому заявниці ОСОБА_1 необхідно до заяви про видачу судового наказу надати копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера боржника ОСОБА_2 (за його наявності), або копію паспорта.

Крім того, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Так, у заяві ОСОБА_1 зазначено, що «наш син проживає зі мною, знаходиться на повному моєму утриманні», однак доказів на підтвердження того, що син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю ОСОБА_1 та перебуває саме на її утриманні, як підставу стягнення аліментів з боржника, до заяви не додала.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у праві пред`явити той з батьків, з ким проживає дитина (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, заявником ОСОБА_1 в порушення вимог п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви не додано належних доказів, які безспірно підтверджують факт постійного проживання дитини разом із матір`ю та перебування сина ОСОБА_3 на утриманні останньої, зокрема, довідки про склад сім`ї.

Таким чином, із поданої ОСОБА_1 заяви не вбачається, що у заявника виникло право вимоги до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки відсутні докази на підтвердження факту проживання дитини лише з матір`ю.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Оскільки відповідна заява про видачу судового наказу, була подана заявником із порушенням ст. 163 ЦПК України, суддя вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Разом з тим, суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення із такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.163, 165 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ «Наказне провадження» ЦПК України, після усунення недоліків, а також для звернення до суду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов