Справа № 643/8742/21
Провадження № 2/643/4024/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2021 року Московський районний суд м. Харкова у складі : головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря Сілаєвої Е.О. , розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Харкові справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики , суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,що проживають за адресою : АДРЕСА_1 на його користь грошові кошти за договором позики, посвідченого 28.03.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Опанасенко К.І., реєстровий № 49 в розмірі 840 000,00 (вісімсот сорок тисяч) гривень 00 копійок та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем, ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, який посвідчений 28.03.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Опанасенко К.І., реєстровий № 49.

Відповідно до п.1 вказаного договору позики Позикодавець при укладенні цього договору передає у власність- Позичальникам, а Позичальники приймають у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 840 000,00 (вісімсот сорок тисяч) гривень 00 копійок, та зобов`язуються повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, а саме 840 000,00 (вісімсот сорок тисяч) гривень 00 копійок, не пізніше ніж через два роки з моменту укладення даного договору, тобто до 28.03.2019 року. .

2. Сума позики, встановлена п. 1 даного договору, отримана Позичальниками від Позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі.

3. Позикодавець свідчить, що дійсно є власником грошових кощтів, не має обмежень щодо свого права розпорядження грошовими коштами, грошові кошти, на момент укладення цього договору нікому іншому не подаровані, не відчужені іншим способом, права третіх осіб щодо грошових коштів відсутні, питання права власності на грошові кошти не є предметом судового розгляду, будь-які спори відносно зазначених грошових коштів відсутні, грошові кошти не внесені до статутного капіталу юридичної особи.

Позичальники зобов`язані повернути Позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 даного договору.

Позичальники мають право повернути вказану у п. 1 даного договору суму грошей раніше вказаного строку.

Позичальники не звільняються від відповідальності за неможливість виконання ними грошового зобов`язання за даним договором. Здійснення повного або часткового повернення Позичальниками позики буде підтверджуватись заявою Позикодавця, справжність підпису на якій повинно бути нотаріально посвідчено.

У разі прострочення виконання зобов`язання Позичальниками за даним договором. Позичальники зобов`язані сплатити Позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

У випадку невиконання Позичальниками зобов`язання за даним договором, даний договір може бути поданий Позикодавцем до стягнення.

Сторони дійшли до згоди, що у разі невиконання Позичальниками свого зобов`язання за цим договором, Позикодавець має право звернутися до суду за встановленою підвідомчістю і підсудністю такого спору, визначену відповідним діючим законодавством України, для захисту своїх прав та законних інтересів.

Позичальники згодні з тим, що будь-яка кореспонденція має надсилатися на їх ім`я на адресу їх мешкання, вказану в цьому договорі. Така кореспонденція має вважатися отриманою ними через три календарні дні з моменту' надходження на поштове відділення, що обслуговує будинки за цією адресою.

Сторони підтверджують, що домовились і не мають жодних зауважень, доповнень або суперечностей відносно умов даного договору.

Позикодавець стверджує, що під час підписання цього договору в зареєстрованому шлюбі не перебуває, про що свідчить його заява від 28.03.2017 року, зі змістом якої ознайомлені Позичальники.

Однак, свої зобов`язання з повернення суми у встановлений строк відповідачі не виконали та гроші не повернули, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом .

Позивач в судове засідання не з`явивсяь , про час та дату судового розгляду повідомлялявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутності позивач , позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явились , про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, причини не явки суду не повідомили.

За таких обставин, суд зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ч. 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між позивачем, ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, який посвідчений 28.03.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Опанасенко К.І., реєстровий № 49.

Відповідно до п.1 вказаного договору позики Позикодавець при укладенні цього договору передає у власність- Позичальникам, а Позичальники приймають у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 840 000,00 (вісімсот сорок тисяч) гривень 00 копійок, та зобов`язуються повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, а саме 840 000,00 (вісімсот сорок тисяч) гривень 00 копійок, не пізніше ніж через два роки з моменту укладення даного договору, тобто до 28.03.2019 року. .

Відповідно до п. 2. Сума позики, встановлена п. 1 даного договору, отримана Позичальниками від Позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі.

Відповідно до п. 3. Позикодавець свідчить, що дійсно є власником грошових кощтів, не має обмежень щодо свого права розпорядження грошовими коштами, грошові кошти, на момент укладення цього договору нікому іншому не подаровані, не відчужені іншим способом, права третіх осіб щодо грошових коштів відсутні, питання права власності на грошові кошти не є предметом судового розгляду, будь-які спори відносно зазначених грошових коштів відсутні, грошові кошти не внесені до статутного капіталу юридичної особи.

Позичальники зобов`язані повернути Позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 даного договору.

Позичальники мають право повернути вказану у п. 1 даного договору суму грошей раніше вказаного строку.

Позичальники не звільняються від відповідальності за неможливість виконання ними грошового зобов`язання за даним договором.

Здійснення повного або часткового повернення Позичальниками позики буде підтверджуватись заявою Позикодавця, справжність підпису на якій повинно бути нотаріально посвідчено.

У разі прострочення виконання зобов`язання Позичальниками за даним договором. Позичальники зобов`язані сплатити Позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

У випадку невиконання Позичальниками зобов`язання за даним договором, даний договір може бути поданий Позикодавцем до стягнення.

Сторони дійшли до згоди, що у разі невиконання Позичальниками свого зобов`язання за цим договором, Позикодавець має право звернутися до суду за встановленою підвідомчістю і підсудністю такого спору, визначену відповідним діючим законодавством України, для захисту своїх прав та законних інтересів.

Позичальники згодні з тим, що будь-яка кореспонденція має надсилатися на їх ім`я на адресу їх мешкання, вказану в цьому договорі. Така кореспонденція має вважатися отриманою ними через три календарні дні з моменту' надходження на поштове відділення, що обслуговує будинки за цією адресою.

Сторони підтверджують, що домовились і не мають жодних зауважень, доповнень або суперечностей відносно умов даного договору.

Позикодавець стверджує, що під час підписання цього договору в зареєстрованому шлюбі не перебуває, про що свідчить його заява від 28.03.2017 року, зі змістом якої ознайомлені Позичальники.

Однак, свої зобов`язання з повернення суми у встановлений строк відповідачі не виконали та гроші не повернули.

Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Пунктом 3 частини 1 статті 208 Цивільного кодексу України встановлено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною 1 статті 206 цього Кодексу.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно із статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами цивільного законодавства передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а договір відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності з правовою позицією Верховного Суду України по справі №6-63 цс13 (постанова від 18 березня 2013 року), письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Суд наголошує, що статтею 204 Цивільного кодексу України визначена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір позики , який посвідчений 28.03.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Опанасенко К.І., реєстровий № 49, не був визнаний судом недійсним, а тому є таким, що породжує юридичні права та обов`язки учасників правовідносин.

Одночасно, суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості, як з таким, що здійснений у відповідності до чинного законодавства.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 11-13, 81, 141, 265, 280 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 525, 530, 1046-1047, 1049 Цивільного кодексу України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,що проживають за адресою : АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 грошові кошти за договором позики, посвідченого 28.03.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Опанасенко К.І., реєстровий № 49 в розмірі 840 000,00 (вісімсот сорок тисяч) гривень 00 копійок та судові витрати в розмірі 8400 гривен.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційної інстанції , протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Майстренко О.М.