№2/263/2836/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2021 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненка В.О.,

при секретарі Татар О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради про встановлення факту невикористання житлових чеків на приватизацію державного житлового фонду,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до відповідача, в якій просить встановити факт невикористання житлових чеків для приватизації житлової площі.

В обґрунтування зазначено, що позивачка мешкала у квартирі АДРЕСА_1 , згідно програми економічного та соціального розвитку м. Маріуполя на 2016 рік, з метою відселення із аварійного та непридатного для подальшого мешкання будинку по АДРЕСА_2 , Рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради №268 від 28.12.2016 року про надання житлової площі, позивачці було надано двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 . З 2017 року та по теперішній час ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Зазначені квартира була надана їй як орендна. З метою використання свого права на приватизацію державного житлового фонду вона звернулась до З метою використання свого права на приватизацію державного житлового фонду вона звернулась до Центру надання адміністративних послуг з відповідною заявою, проте згідно відповіді Департаменту по роботі з активами Управління міського майна Маріупольської міської ради від 13.01.2020 року їй було відмовлено у приватизації, оскільки не було надано відомостей на підтвердження невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду у період з 01.01.1993 року по 19.10.1997 рік. Таким чином встановлення факту, що має юридичне значення необхідно позивачці для подальшого вирішення питання про приватизацію житла.

Ухвалою суду від 19 листопада 2021 року відкрито загальне провадження у справі та визначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 29 грудня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

До судового засідання позивачка не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ордеру на житлове приміщення серія КО №007397 ОСОБА_1 було надано право на зайняття житлового приміщення, яке складається із двох кімнат в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_5 . Ордер видано Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради на підставі рішення №268 від 28.12.2016 року.

Рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради №268 від 28.12.2016 року, на виконання програми економічного і соціального розвитку м. Маріуполя на 2016 рік, з метою відселення із аварійних та непридатних для подальшого мешкання будинків на АДРЕСА_2 та АДРЕСА_6 , ОСОБА_1 надано двокімнатну квартиру АДРЕСА_7 , на склад родини 1 особа, замість квартири АДРЕСА_1 та за умови передачі її до міської комунальної власності.

Відповідно до листа управління міського майна Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради Донецької області №26.7.2-14249.26.7.1 від 13 січня 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_3 , оскільки не було надано відомостей на підтвердження невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду у період з 01.01.1993 року по 19.10.1997 рік.

Згідно ст.ст.30, 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст.345 ЦK України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом.

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Статтею 4 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду. Вони можуть також використовуватись для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду.

Номінальна вартість житлового чеку визначається відновною вартістю наявного державного житлового фонду з урахуванням загального індексу зростання вартості майна - 10, прийнятого для розрахунків в Державній програмі приватизації державного майна (606 млрд. крб. за станом на 1 липня 1992 року), з розрахунку на кожного громадянина України - 12 тис. карбованців. Ця сума підлягає періодичній індексації відповідно до рішень Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них.

Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Відповідно до п. 17, 18, 20 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Громадянином до органу приватизації подається, зокрема документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду.

Частиною 1 статті 15 ЦК України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У п. 3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2010 від 10 червня 2010 року (справа про безоплатну приватизацію житла) зазначено, що «приватизація державного житлового фонду згідно з Законом відбувається шляхом використання всіма громадянами України приватизаційних житлових чеків. Громадянам надано право змінити цільове використання цих чеків, а тому вони можуть бути використані також для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Зазначене положення Закону дає підстави для висновку, що приватизація державного житлового фонду не є обов`язком громадян України, а є їх правом, яке повинне реалізовуватися ними на власний розсуд, на умовах, у порядку та спосіб, встановлених законом. Системний аналіз положень Закону та ЖК України дає підстави для висновку, що право громадянина України на приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз у повному обсязі, якщо він повністю використав житловий чек та у його власність передано загальну площу житла, що не перевищує встановлену санітарну норму і відповідно, номінальну вартість житлового чека, незалежно від того, відповідає ця площа одній квартирі (будинку) чи кільком. Таким чином тільки повне використання житлових чеків є фактом реалізації один раз права на безоплатну приватизацію житла, передбаченого п.5 ст.5 Закону.

При зверненні позивачки з заявою про приватизацію житлового приміщення у будинку, відповідач зазначив недоліком, відсутність інформації про невикористання свого права на приватизацію державного житлового фонду у період з 01.01.1993 року по 19.10.1997 рік.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник немає іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Питання щодо встановлення факту невикористання чеків для приватизації житлової площі розглядається в даному випадку в порядку загального позовного провадження, оскільки встановлення даного факту необхідно позивачці в подальшому для реалізації права на приватизацію житла.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що надані документи в повній мірі підтверджують той факт, що ОСОБА_1 не використовувала чеки для приватизації житлової площі у період з 01.01.1993 року по 19.10.1997 рік, як наслідок участі у приватизації державного житлового фонду не приймала, що дає підстави для захисту її прав, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради про встановлення факту невикористання житлових чеків на приватизацію державного житлового фонду задовольнити.

Встановити факт невикористання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житлових чеків для приватизації державного житлового фонду у період з 1 січня 1993 року по 19 жовтня1997 року включно.

На рішення суду сторони можуть подати апеляційну скаргу в Донецький апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.О. Ковтуненко