Ухвала

09 березня 2021 року

м. Київ

справа № 520/4298/17

провадження № 61-2495ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні майном,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні майном.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Київського районного суду м. Одеси скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні, володінні та розпорядженні майном шляхом:

1) знесення стаціонарного металевого паркану, встановленого ОСОБА_1 на земельній ділянці АДРЕСА_1 , довівши його довжину до 16,30 метрів, на межі земельної ділянки № НОМЕР_1 , який раніше було зруйновано, згідно з планом Управління Головного Архітектора м. Одеси, Начальником сектору відводу і забудови міста, начальником геослужби міста - відвід в натурі проведено 24 березня 1955 року;

2) звільнення незаконно зайнятої частини вказаної земельної ділянки, попередньо поновивши її у первинному стані, а саме: демонтувати бетонне покриття і споруди на ньому, прибрати шар щебеню на глибині не менш одного метру і порівняти до рівної поверхні землі земельну ділянку раніше засипану, бетоновану та забудовану відповідачем;

3) поновлення на межі вищезазначеної земельної ділянки геодезичних знаків, зруйнованих відповідачем, шляхом залучення спеціалістів Геослужби;

4) поновлення дисбалансу архітектурного виду огорожі меж вищевказаної земельної ділянки шляхом встановлення на межі стаціонарних металевих огорож загальною довжиною 71 метр, які повинні бути встановлені ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із зазначено постановою апеляційного суду, ОСОБА_1 оскаржила її у касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року повернуто заявнику у зв`язку з невиконанням вимог ухвали Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у встановлений судом строк.

15 лютого 2021 року ОСОБА_1 вдругезвернулася доВерховного Суду з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року, з пропуском строку на касаційне оскарження, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Як убачається з відтиску поштового штемпеля на конверті, касаційну скаргу ОСОБА_1 надіслано до Верховного Суду 15 лютого 2021 року, тобто з пропущенням строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 ЦПК України.

Згідно із частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнано неповажними.

Заявник протягом десяти днів з дня отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху має право звернутись до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку та наданням відповідних доказів.

Таким чином, скаржнику необхідно звернутись до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску такого строку та наданням відповідних доказів.

Разом із тим подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до не неї додано документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

Слід зауважити, що суд не бере до уваги додану до касаційної скарги квитанцію від 20 листопада 2020 року № 0.9.1 про сплату судового збору в розмірі 1 600,00 грн, оскільки вказані кошти сплачено на неналежний розрахунковий рахунок.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Також частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Так, заявник узагальнено посилається на порушення апеляційним судом норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

У зв`язку з цим заявнику необхідно уточнити вимоги касаційної скарги та відповідно до вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України надати касаційну скаргу (у новій редакції) та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до 12 квітня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Якщо заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, з наданням відповідних доказів, не буде подано особою у зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк