УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н.В., при секретарі Глазістовій К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лозінської Оксани Олександрівни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лозінської Оксани Олександрівни до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Куркчи Георгій Іванович про визнання договору дарування недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року представник позивача звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Куркчи Георгій Іванович про визнання договору дарування недійсним.

Одночасно із позовом представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 53/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування №1174 від 03.07.2021 року, а також шляхом заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчинять будь-які дії щодо 53/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування №1174 від 03.07.2021 року.

Підставою забезпечення позову позивачем зазначено про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог позивача по вказаній справі.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно приписів ч. 1 ст. 153 ЦПК України вказана заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Частиною другою статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Тож метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З урахуванням особливостей мети забезпечення позову, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів учасників справи чи інших осіб.

Згідно з ч. 1 п. 1-10 ст. 150 ЦПК України забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В пунктах третьому та четвертому Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року судам роз`яснено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову представник позивача просить суд накласти арешт на 53/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити вчиняти певні дії.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 282824886 від 04.11.2021 року 53/100 частин (1/2 частка власності) будинку АДРЕСА_1 належать ОСОБА_2 на підставі договору дарування №1174 від 03.07.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області.

Таким чином встановивши, що між сторонами справи дійсно виник спір стосовно частини житлового будинку, приймаючи до уваги, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, що не виключає можливість подальшого відчуження спірного майна, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту.

Разом із тим, суд вважає, що вимоги представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчинять будь-які дії щодо не конкретизовані, не стосуються учасників даного спору, а тому вимоги про накладення заборони у цій частині не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-154, 157, 260-261, 263, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Суддя: Н. В. Литвиненко