П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 березня 2021 року місто Київ

справа № 753/23568/17

провадження №22-ц/824/2619/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Дарницького районного суду м.Києва від 16 жовтня 2018 року, ухвалене у складі судді Трусової Т.О.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року позивач ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект- Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 13 червня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № CL56399, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у вигляді грошових коштів у розмірі 2222,22 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановлені договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 5 грудня 2009 року. Процентна ставка становить 30% річних. Відповідач свої зобов`язання перед банком не виконав, у зв`язку з чим станом на 30 листопада 2017 року утворилась заборгованість по кредиту в сумі 63281 рн.45 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 39815 грн.08 коп.; заборгованість по відсоткам в сумі 5911 грн.29 коп., заборгованості по штрафним санкціям (пеня) в сумі 17555 грн.08 коп., На підставі договору про відступлення права вимоги від 14 листопада 2016 року ПАТ «Універсал Банк» відступило, а ТОВ «КУА «Прімоколект - Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 16 жовтня 2018 року позов ТзОВ компанії з управління активами «Прімоколект - Капітал» задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ компанії з управління активами «Прімоколект - Капітал» заборгованість за кредитним договором в сумі 63281 рн.45 коп. та судові витрати в сумі 1600 грн., а всього 64881 грн.45 коп.

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 2 листопада 2020 року поновлено відповідачу ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м.Києва від 16 жовтня 2018 року. Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м.Києва від 16 жовтня 2018 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в який просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, посилається на те, що він фактично не мав змоги бути присутнім в судовому засіданні, так як не був належним чином повідомлений про таке судове засідання, незважаючи на те, що матеріали справи містили адресу для листування: АДРЕСА_1 , однак жодної повістки туди направлено не було. Відповідач не зміг висловити свої заперечення проти позову, в тому числі і щодо розміру стягнення, та подати заяву про застосування строку позовної давності до суду першої інстанції до винесення рішення, а тому таким чином було порушено один із принципів, на яких базується судочинство - змагальність сторін. Рішення базується на припущеннях, оскільки обставини викладені позивачем не встановлені та не підтверджені доказами: немає всіх сторінок договору, всіх додатків, інформації та доказів доплати купівельної ціни за відступлення права вимоги, суд не дослідив чи відбувся перехід права вимоги за кредитним договором. До позовних вимог слід застосувати позовну давність, оскільки звернення про стягнення заборгованості відбулося через 8 років після того, як виникли порушення у кредитних правовідносинах і відповідно як банку, та і позивачу про це було відомо. Крім того, в апеляційній скарзі просить стягнути з позивача судові витрати у розмірі 5573 грн., що складаються із судового збору 420 грн. за перегляд заочного рішення суду, 3153 грн. - за подання апеляційної скарги та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у орієнтовному розмірі 2000 грн., а також вирішити питання про поворот виконання рішення суду шляхом повернення стягнутих грошових сум у розмірі 14562 грн.62 коп.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 січня 2020 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 13 червня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № CL56399, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у вигляді грошових коштів у розмірі 2222,22 доларів США зі сплатою 30% річних за користування кредитом зі строком повернення коштів до 5 грудня 2009 року.

Пунктом 7.2.1 кредитного договору обумовлено, що позичальник зобов`язаний повністю та своєчасно виконувати усі свої зобов`язання за цим договором.

Відповідно до п.2.2 договору передбачено, що проценти нараховуються на щомісячній основі на суму несплаченого щоденного залишку кредиту.

14 листопада 2016 року між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» був укладений договір відступлення права вимоги № UB- OP/16-132.

Згідно з п.1.1 договору, цедент передає (відступає) належне йому право вимоги до боржників, що виникло з кредитних договорів, перелік яких (кредитних договорів та боржників) міститься у Реєстрі боргових зобов`язань, а цесіонарій приймає право вимоги та зобов`язується сплатити цеденту купівельну ціну в розмірах, порядку та строки/терміни, вказані в цьому договорі. Реєстр боргових зобов`язань наведений у Додатку № 1 до цього Договору та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до витягу з акту приймання-передачі Реєстру боргових зобов`язань від 11 листопада 2016 року до договору відступлення права вимоги № UB- OP/16-132 від 14 листопада 2016 року, до ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» від ПАТ «Універсал Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором № CL56399 від 13 червня 2008 року, укладеного маж ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 .

Крім того, судом установлено, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого на 30 листопада 2017 року утворилась заборгованість по кредиту в сумі 63281 грн.45 коп., з яких заборгованість по тілу кредиту в сумі 39815 грн.08 коп., заборгованість по відсоткам в сумі 5911 грн.29 коп., заборгованість по штрафних санкціях (пені) штрафні санкції - 17555 грн.08 коп.; заборгованість по комісії - 0 грн.

Листом від 5 грудня 2017 року за вихідним № в3/71 ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» було повідомлено ОСОБА_1 про відступлення права вимоги до ТОВ «Компанія з управління активами» Прімоколект - Капітал» по кредитному договору та необхідності погасити наявну заборгованість.

Вказана вимога відповідачем виконана не була.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх доведеності.

Проте з такими висновками суду повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .

Згідно із статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом установлено, що між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 13 червня 2008 року був укладений кредитний договір, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 2222,22 доларів США, а останній зобов`язався його повернути та сплати проценти за користування кредитними коштами. За умовами договору повернення кредиту передбачено щомісячними платежами, день сплати останнього платежу сторони визначили 5 грудня 2009 року.

Відповідач ОСОБА_1 не заперечує факту невиконання ним умов кредитного договору щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом.

Висновок суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту є правильним, оскільки відповідач, отримавши грошові кошти, зобов`язувався їх повернути, свої зобов`язання по кредитному договору не виконав, заявлену позивачем до стягнення суму заборгованості по тілу кредиту належними та допустимими доказами не спростував.

За даними позивача ОСОБА_1 , крім заборгованості по тілу кредиту, має заборгованість по відсоткам в сумі 5911 грн.29 коп., заборгованості по штрафним санкціям (пеня) в сумі 17555 грн.08 коп.

На підтвердження розміру заборгованості відповідача за кредитним договором позивачем до позовної заяви надана фактично довідка, яка містить лише загальні суми заборгованості по відсоткам та пені, які розраховані станом на грудень 2016 року (а.с.19). Детальний розрахунок заборгованості позивачем ні до позовної заяви, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції суду наданий не був.

Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється (правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по відсоткам та пені, не звернув уваги, що заборгованість по відсоткам та пені позивачем нарахована станом на 2016 рік, при цьому судом не перевірено періоду нарахування цих сум, не врахував, що після спливу строку кредитування нарахування процентів та пені за кредитним договором в силу приписів ст.ст.1048, 1054 ЦК України припиняється. та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам в сумі 5911 грн.29 коп. та пені в сумі 17555 грн.08 коп.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам та пені, як таке, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що розгляд справи відбувався в його відсутності, про день та час розгляду справи він повідомлений не був, що позбавило його можливості надати свої пояснення та заявити про застосування позовної давності, є безпідставними, виходячи з наступного.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення ( ч.3 ст.267 ЦК України). Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції (правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц).

Отже, заява про застосування позовної давності може бути прийнята апеляційним судом лише у разі, коли буде встановлено, що відповідач згідно з вимогами процесуального закону не був належним чином повідомлений про розгляд справи, і у заяві про перегляд заочного рішення заявив про застосування позовної давності.

Апеляційним судом установлено, що відповідач був повідомлений про день та час розгляду справи в суді першої інстанції і у заяві про перегляд заочного рішення про застосування позовної давності не заявив.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на час укладення кредитного договору, тобто 13 червня 2008 року, зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_1 значилось: АДРЕСА_2 , про що зазначено в кредитному договорі, та відповідна відмітка значиться у паспорті, копія якого додана позивачем до позовної заяви.

За загальним правилом позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Отже, зважаючи на наявність у позивача інформації щодо зареєстрованого місця проживання, останній звернувся до суду за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

На виконання ч.6 ст.187 ЦПК України судом першої інстанції отримано інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Відповідно до ч.10 ст. 187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

За відомостями електронного реєстру територіальної громади міста Києва «ГІОЦ/КМДА» та за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м.Києві, інформація від яких отримана судом першої інстанції в порядку ст.187 ЦПК України, ОСОБА_1 за адресою місця проживання АДРЕСА_2 відповідно не значиться ( а.с.34, 41).

Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місцепроживання (перебування) місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи на 11 червня 2018 року було направлено за адресою: АДРЕСА_2 , а в судове засідання, призначене на 16 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 був повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Зазначена у кредитному договорі адреса для листування: АДРЕСА_1 , є адресою для спілкування між сторонами кредитного договору щодо його виконання, а тому відповідно до вимог процесуального закону суд не зобов`язаний направляти повідомлення про день, час та місце розгляду справи на цю адресу.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідач не був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Відтак доводи апеляційної скарги щодо не повідомлення відповідача про розгляд справи не ґрунтуються на вимогах процесуального закону, підстав для скасування рішення суду на підставі п.3ч.3 ст.376 ЦПК України немає, відповідно відсутні підстави для вирішення апеляційним судом заяви відповідача про застосування позовної давності.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивачем не доведено його право вимоги до відповідача за кредитним договором № CL56399 від 13 червня 2008 року, є також безпідставними, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи копією договору відступлення права вимоги UB- OP/16-132 від 14 листопада 2016 року, укладеним між ПАТ «Універсал Банк» та ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», а також копією витягу з акту приймання передачі реєстру боргових зобов`язань від 11 листопада 2016 року, який є невід`ємною частиною цього договору, що підтверджують передачу первісним кредитором позивачу прав вимоги до відповідача за кредитним договором № CL56399 від 13 червня 2008 року.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині, відповідно підлягають вирішенню питання розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та відповідачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За правилами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволенню позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться витрати на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» підлягають задоволенню на 62,92 % від заявлених позовних вимог, а вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 на 37,08%. Таким чином, розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за подання позовної заяви складає 1006 грн.72 коп., з позивача на користь відповідача сплачений останнім судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення та за подання апеляційної скарги складає 1324 грн.87 коп.

У зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 поніс витрати на професійну правничу допомогу, яка надавалась йому адвокатом Радченко А.В. на підставі договору № 10 про надання правової допомоги. У додатку № 2 до договору про надання правової допомоги сторони домовились, що правова допомога та розмір гонорару складається та полягає у підготовці та поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в сумі 1200грн. та представництво інтересів клієнта в апеляційному суді в сумі 800 грн. за кожне засідання. ОСОБА_1 оплатив послуги адвоката 20 листопада 2020 року, що підтверджується квитанцією ( а.с.93, 94. 97).

Зважаючи на те, що справа розглянута в порядку письмового провадження, підстав враховувати витрати відповідача на представництво його інтересів адвокатом в судовому засіданні в сумі 800 грн. немає.

Таким чином, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати останнього на правничу допомогу в сумі 444 грн. 96 коп. (1200 грн. х 37,08% : 100%).

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду м.Києва від 16 жовтня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з Управління активами «Прімоколект - Каптіал» заборгованості по відсоткам в сумі 5911 грн.29 коп. та пені в сумі 17555 грн.08 коп. скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.

У зв`язку з скасуванням рішення суду в частині, зменшити заборгованість за кредитним договором, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства обмежено відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал», з 63281 грн.45 коп. до 39815 грн.08 коп., суму судового збору з 1600 грн. до 1006 грн. 72 коп., та загальну суму з 64881 грн45 коп. до 40821 грн.80 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1769 грн.83 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус