Справа № 127/6362/21
Провадження № 22-ц/801/2657/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 рокуСправа № 127/6362/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Стадника І. М.

Секретар: Кузьменко Б. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності,

Рішення ухвалив суддя Бойко В. М.

Рішення ухвалено об 10.39 год в м. Вінниці Вінницької області

Повний текст рішення складено 01 листопада 2021 року,

Встановив:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Вінницької міської ради про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що він із 1996 року був членом житлово-будівельного кооперативу «Маяк», у зв`язку з чим на підставі рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу від 11 липня 1996 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів № 622 від 26 липня 1996 року і йому видано ордер № 247 на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Вінницької міської ради народних депутатів від 26 липня 1996 року № 621 житловий будинок за цією адресою прийнятий в експлуатацію. Позивач як член кооперативу сплатив пайові внески в повному обсязі, підтвердженням чого є, зокрема, звернення Житлово-експлуатаційного об`єднання № 20 Управління міського господарства № 9 від 01 лютого 2000 року, в якому ЖЕО просить зареєструвати і визначити долю квартири АДРЕСА_2 за позивачем, зазначаючи при цьому, що плата («ссуда») квартиронаймачем виплачена повністю.

Листом № 3431 від 10 квітня 2019 року КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» повідомило, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 84219, станом на 29 грудня 2012 року реєстрація права приватної власності не проведена.

11 лютого 2020 року позивач звернувся до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру.

Рішенням № 52012924 від 17 квітня 2020 року державним реєстратором відмовлено позивачу у державній реєстрації, оскільки він не подав всіх необхідних документів, а саме: довідки кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення ним пайового внеску в повному обсязі.

Позивач неодноразово звертався до різних суб`єктів за одержанням зазначених довідок, одна як вбачається із листів-відповідей отримання таких довідок є неможливим.

Так, Департамент міського господарства Вінницької міської ради повідомив, що в документах ЖБК «Маяк» загальна вартість квартир не зазначена, а відомості про сплату пайових внесків членами ЖБК «Маяк» відсутні. Також у листі міститься інформація про те, що згідно із рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 05 вересня 1996 року № 655 «Про передачу на обслуговування та реєстрацію будинку АДРЕСА_3 » встановлено, що 297/1000 долі будинку АДРЕСА_3 складають квартири членів ЖБК «Маяк», які виплачені повністю.

ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» на заяву позивача про надання довідки щодо членства в кооперативі та сплати внесків повідомило, що у товаристві відсутні такі дані і що вся документація, яка була наявна у товаристві, передана голові правління ОСББ.

ОСББ повідомило, що документи на підтвердження факту сплати пайових внесків позивачем не передані до ОСББ попереднім балансоутримувачем ТОВ «ЖЕО».

ТОВ «ЖЕО» на вимогу ОСББ листом повідомило, що між ними не укладено договір про надання послуг, тому товариство не може надати копії документів та довідки.

Наведене свідчить про те, що Департамент міського господарства Вінницької міської ради, ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання», ОСББ «Збишко 37» не заперечують факт членства позивача в кооперативі і факт сплати ним пайових внесків в повному обсязі, а лише повідомляють, що з формальних підстав не можуть надати довідку про членство в кооперативі та сплату пайових внесків.

Враховуючи такі обставини справи, а також те, що позивач позбавлений можливості отримати довідку кооперативу про його членство в кооперативі і внесення ним пайового внеску в повному обсязі та відповідно, позбавлений можливості надати таку довідку державному реєстратору для проведення державної реєстрації його права власності на квартиру, він звернувся до суду із даним позовом, яким просить визнати право власності за ним на квартиру АДРЕСА_2 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності, відмовлено.

Судові витрати залишені за позивачем.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Зазначив, що рішення суду вважає необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального і матеріального права, оскільки суд ухвалив рішення без належного дослідження доказів наданих позивачем та без всебічного з`ясування всіх обставин справи.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд дійшов хибного висновку, який не відповідає дійсним обставинам справи, аргументуючи відмову у задоволенні позову тим, що позивач нібито не надав належних і достатніх доказів на підтвердження сплати пайових внесків за кооперативну квартиру в повному обсязі. Проте, підтвердженням сплати позивачем пайових внесків в повному розмірі, зокрема є звернення ЖЕО № 20 Управління міського господарства № 9 від 01 лютого 2000 року, в якому заявник просить зареєструвати і визначити долю квартири АДРЕСА_2 за позивачем, зазначивши, що плата («ссуда») квартиронаймачем виплачена повністю. Такий доказ судом не досліджено взагалі і не надано йому відповідної оцінки у рішенні суду.

Судом першої інстанції не враховано такий принцип цивільного судочинства, як змагальність, оскільки позивачем на підтвердження його позиції були надані різні листи, звернення щодо сплати ним пайових внесків в повному обсязі, щодо намагання отримати довідку про участь в кооперативі та сплату ним пайових внесків й інші обставини, а відповідач не надав жодних доказів та не надав відзиву на позовну заяву чи інших письмових заперечень проти позову. Незважаючи на такі обставини, суд з незрозумілих причин відмовив у задоволенні позовних вимог.

Судом не враховано, що позивачем були вчинені всі можливі та залежні від нього дії, спрямовані на отримання додаткових доказів щодо проведеної ним сплати пайових внесків за кооперативну квартиру, визнання права власності на яку є предметом спору у даній справі.

Суд першої інстанції не взяв до уваги те що відомства, до яких він звертався по даному питанню, не заперечували факту його членства в кооперативі та факту сплати ним пайових внесків в повному обсязі, але з формальних підстав не можуть надати йому довідку про членство в кооперативі і сплату ним пайових внесків.

Рішення суду не узгоджується із презумпцією законних сподівань та правомірних очікувань, гарантованих статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки позивач був вселений у спірну квартиру на законних підставах на підставі ордеру, копія якого надана ним до справи, будучи членом кооперативу і сплативши всі пайові внески за квартиру та з формальних причин не може зареєструвати своє право власності на цю квартиру.

Врахувавши такі доводи апеляційної скарги і те, що позивач позбавлений можливості отримати довідку про членство і внесення ним пайового внеску в повному обсязі, та відповідно позбавлений можливості надати такі довідки державному реєстратору, суду слід було прийти до обґрунтованого висновку про те, що позов підлягає до задоволення.

Відповідач не надав відзив на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Балтак О.О. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Представник відповідача Вінницької міської ради Савчук Т. М. покладається на думку суду при вирішенні апеляційної скарги, пояснивши, що суд першої інстанції прийняв законне рішення.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 був членом житлово-будівельного кооперативу «Маяк» і на підставі рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу від 11 липня 1996 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів № 622 від 26 липня 1996 року йому видано ордер № 247 на житлове приміщення жилою площею 27,7 кв. м., що складається із 2-х кімнат за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 12).

Рішенням Вінницької міської ради народних депутатів від 26 липня 1996 року № 621 житловий будинок за цією адресою прийнятий в експлуатацію (а. с. 21).

Із звернення Житлово-експлуатаційної контори № 20 Управління міського господарства № 9 від 01 лютого 2000 року, вбачається, що ЖЕК просить зареєструвати і визначити долю квартири АДРЕСА_2 за квартиронаймачем ОСОБА_1 , зазначаючи при цьому, що плата («ссуда») виплачена (а. с. 13).

28 грудня 2007 року КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» виготовило технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 на власника ОСОБА_1 (а. с. 14).

Протоколом загальних зборів членів ЖБК «Маяк» від 11 липня 1996 року затверджені списки на заселення 108-ми квартирного жилого будинку по АДРЕСА_3 (а. с. 61).

Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 26 липня 1996 року № 622 затверджено протокол загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу «Маяк» від 11 липня 1996 року про надання 108 кооперативних квартир членам цього кооперативу, згідно із додатком на 12 аркушах (а. с. 60).

До списку громадян на заселення кооперативного жилого будинку на 108 квартир по АДРЕСА_4 внесений одержувач квартири ОСОБА_1 та члени його сім`ї: дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 (а. с. 62-64).

Згідно звіту про оцінку квартири загальною площею 48,00 кв. м. по АДРЕСА_1 , станом на 15 лютого 2021 року становить 242 640,00 грн. (а. с. 26-39).

Із відповіді КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» № 3431 від 10 квітня 2019 року вбачається, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 84219 на квартиру АДРЕСА_2 станом на 29 грудня 2012 року реєстрація права приватної власності не проведена. Згідно рішення 2 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 25 грудня 2015 року № 71 вулиця Збишка перейменована на вулицю Дмитра Майбороди (а. с. 15).

11 лютого 2020 року позивач звернувся до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру.

Рішенням № 52012924 від 17 квітня 2020 року державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_4 відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна, на квартиру у АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 . Підставою для відмови у державній реєстрації послужила відсутність у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, а саме: відсутня довідка кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення ним пайового внеску в повному обсязі (а. с. 24-25).

Згідно архівної довідки Департаменту міського господарства Вінницької міської ради, в документах ЖБК «Маяк» загальна вартість квартир не зазначена та відсутні відомості про сплату пайових внесків членами ЖБК «Маяк». Згідно із рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 05 вересня 1996 року № 655 «Про передачу на обслуговування та реєстрацію будинку АДРЕСА_3 » встановлено, що 297/1000 долі будинку АДРЕСА_3 складають квартири членів ЖБК «Маяк», які виплачені повністю, на ці квартири видані реєстраційні посвідчення згідно форми № 3; 703/1000 долі будинку АДРЕСА_3 складають квартири членів ЖБК «Маяк», які зареєстровані за міською радою народних депутатів (а. с. 23).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав доказів про внесення ним всіх пайових внесків, які є обов`язковою умовою для визнання права власності на кооперативну квартиру, у зв`язку з чим відсутні підстави для встановлення факту здійснення позивачем виплати всіх пайових внесків виплати вартості квартири, а отже квартира фактично не була викуплена позивачем в житлово-будівельного кооперативу. Також позивач не надав доказів свого постійного проживання у спірній кооперативній квартирі, сплати ним житлово-комунальних платежів, отримання особового рахунку.

Із таким висновком колегія суддів не погоджується.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні.

Позивач по справі ОСОБА_1 звернувся в суд із даним позовом, мотивувавши свої вимоги, зокрема тим, що він був членом житлово-будівельного кооперативу «Маяк» і йому на підставі рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу від 11 липня 1996 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів № 622 від 26 липня 1996 року, виданий ордер № 247 на житлове приміщення жилою площею 27,7 кв. м., що складається із 2-х кімнат за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 12).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 був членом житлово-будівельного кооперативу «Маяк».

Із дослідженого судом письмового доказу дійсно вбачається, що ордер № 247 виданий Виконавчим комітетом Вінницької міської ради народних депутатів 09 вересня 1996 року на житлове приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу, виданий члену ЖБК «Маяк» ОСОБА_1 на сім`ю із 3-х осіб на право зайняття жилого приміщення житловою площею 27,7 кв. м., що складається із 2 кімнат, за адресою: АДРЕСА_1 . Ордер виданий на підставі рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу 11 липня 1996 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 26 липня 1996 року № 622 (а. с. 12, 60, 61, 62-64).

Із звернення Житлово-експлуатаційної контори № 20 Управління міського господарства № 9 від 01 лютого 2000 року, вбачається, що заявник ЖЕК № 20 просить зареєструвати і визначити долю квартири АДРЕСА_2 за квартиронаймачем ОСОБА_1 і видати довідку-характеристику даної квартири, зазначивши, що плата («ссуда») виплачена (а. с. 13).

Повноважний представник позивача ОСОБА_1 адвокат Балтак О.О. у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 повністю сплатив пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_2 , в кінці 1999 року, у зв`язку з чим ЖЕК № 20 звернувся 01 лютого 2000 року із листом за № 9 до КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію квартири (а. с. 13).

КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 28 грудня 2007 року виготовило технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 , зазначивши власником ОСОБА_1 (а. с. 14).

Отримати будь-які відомості у житлово-будівельному кооперативі «Маяк» не має можливості, оскільки така юридична особа як ЖБК «Маяк» на даний час не зареєстрована, про що у судовому засіданні також підтвердив представник позивача та представник відповідача.

Відповідні відомості відсутні у Вінницькій міській раді, про що свідчить архівна довідка № Г-1-11119/1-18 від 11 лютого 2020 року (а. с. 23); у ЖЕО згідно довідки № 105 від 24 січня 2020 року (а. с. 22); в Об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку «Збишко 37» - згідно інформації від 06 серпня 2019 року (а. с. 16).

Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 1 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, відповідно до статей 2, 318 Цивільного кодексу України річ (майно) може знаходитись у власності Українського народу, фізичних та юридичних осіб, держави Україна, Автономної Республіки Крим, територіальних громад, іноземних держав й інших суб`єктів публічного права. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Враховуючи, що згідно приписів цієї статті 328 ЦК України, набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Статтею 384 ЦК України передбачено, що будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року роз`яснено, що при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз`яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

Відповідно до частин 1 і 3 статті 15 Закону України «Про власність» (чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно (частина 1). Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом (частина 3).

Згідно вимог статей 391 і 392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пленум Верховного Суду України у пункті 5-1 постанови «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» № 9 від 18 вересня 1987 року із послідуючими змінами, роз`яснив, що згідно із ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Згідно роз`яснень, наданих у пункті 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства.

При цьому також враховується, що виникнення права власності на будинки, споруди інше нерухоме майно, не залежало від державної реєстрації, до часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в редакції, що діє із 2004 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», діючого з 2004 року.

За правилами частин 1 і 4 статті 182 ЦК України, в редакції, що діяла із 2004 року, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч. 1). Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4).

За правилами частини 4 статті 334 ЦК України, діючої із 01 січня 2004 року, із змінами внесеними Законом України № 1878-VІ від 11 лютого 2010 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції чинній з часу його прийняття з 2004 року, передбачалося, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом (частина 1).

Цією ж статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», але в редакції чинній із 01 січня 2013 року, передбачено, що державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав (ч. 1). Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч. 3).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що на момент набуття права власності позивачем ОСОБА_1 на кооперативну квартиру АДРЕСА_2 , законодавство не передбачало обов`язкової видачі свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру та обов`язкової державної реєстрації права власності на таку квартиру.

Як встановлено по справі у позивача як члена ЖБК «Маяк», який повністю сплатив пайовий внесок за кооперативну квартиру, існують перешкоди щодо підтвердження належними правовстановлюючими документами свого права власності на таку квартиру.

Таким чином з урахуванням встановлених по справі обставин та наведених положень матеріального закону, колегія суддів вимоги позивача вважає обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2021 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності, задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
І. М. Стадник

Повний текст судового рішення складено 30 грудня 2021 року