Провадження №2-о/521/247/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.,

при секретарі Шлапак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Одеської міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась із заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Одеської міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Вимоги заяви заявник обґрунтувала наступним.

Заявник вказала, що 04.01.1995 року розпорядженням органу приватизації їй та членам її сім`ї було передано у приватну спільну часткову власність житло, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Так, 04.01.1995 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів було видано Свідоцтво про право власності на житло, на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

На сьогоднішній день, у заявниці виникла необхідність належним чином розпорядитися власною часткою квартири, у відповідності до норм діючого законодавства України, оскільки, як виявилося, була допущена помилка в написанні в указаних документах її по-батькові, в яких, замість правильного по-батькові було зазначено як « ОСОБА_2 », що не збігається із записом її по-батькові в її паспорті громадина України, який був виданий їй Суворовським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 14 грудня 2007 року, в якому її по-батькові зазначено як « ОСОБА_3 ».

Отже, згідно паспорту громадянина України, її по-батькові зазначено як « ОСОБА_3 », тобто через букву «ї».

Заявниця вважає, що причина невірного написання її по-батькові виникла у зв`язку з невірним перекладом її по-батькові з російської на українську мову.

Таким чином, заявниця не може довести, що вказані вище правовстановлюючі документи на нерухоме майно - Свідоцтво про право власності на житло та розпорядження органу приватизації, дійсно належить їй.

Дана орфографічна помилка фактично позбавляє заявницю розпорядитись своєю власністю.

У зв`язку з указаним, заявник звернулася до суду та просила суд ухвалити рішення, яким встановити факт, що правовстановлюючий документ Свідоцтво про право власності на житло, від 04.01.1995 року, видане Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради народних депутатів на квартиру АДРЕСА_1 та розпорядження органу приватизації № 53739 від 04.01.1995 року, належить їй, ОСОБА_1 ,(паспорт, серії НОМЕР_1 , виданий Суворовським РВ ОМУ ГУМВC України в Одеській області 14.12.2007р.).

Заявник у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була неодноразово повідомлена.

Вивчивши надані до суду докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, на підставі всебічного, повного, об`єктивного і безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 04.01.1995 року розпорядженням органу приватизації ОСОБА_4 та членам її сім`ї було передано у приватну спільну часткову власність житло, а саме квартиру АДРЕСА_1 (а.с.6).

Також, 04.01.1995 року, Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів було видано Свідоцтво про право власності на житло, на квартиру АДРЕСА_1 . (а.с.5).

Згідно виданого Свідоцтва про право власності на житло (а.с.5) та Розпорядження органу приватизації, від 04.01.1995 року № 53739 (а.с.6), прізвище, ім`я та по батькові заявниці було вказано як « ОСОБА_4 ».

Відповідно до Свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_2 , від 28.09.2007 року, ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 (а.с.4). Після укладення шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_6 »

Згідно до паспорту заявниці, серії НОМЕР_1 , виданого Суворовським РВ ОМУ ГУМВC України в Одеській області 14.12.2007р., її прізвище ім`я та по батькові вказано, як « ОСОБА_1 » (а.с.3).

Виходячи з викладеного, судом встановлено, що в паспорті та в Свідоцтві про право власності на житло, від 04.01.1995 року і в Розпорядженні органу приватизації, № НОМЕР_3 є розбіжності в написанні по - батькові заявниці.

Зазначений недолік не дає заявнику у повній мірі розпоряджатися своїми правами та порушує її інтереси.

Відповідно до п.6 ч. І ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», від 31.03.1995 року, зі змінами в п. 12 вказано, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження, або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними засобами; висновками експертів; показаннями свідків.

Виходячи з викладеного, вищезазначені документи підтверджують факт належності ОСОБА_1 Свідоцтва про право власності на житло, від 04.01.1995 року, видане Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради народних депутатів на квартиру АДРЕСА_1 .

Отже, виходячи з системного аналізу наведених норм права та обставин, встановлених у судовому засіданні, суд приходить до висновку про те, що вищезазначене Свідоцтво про право власності на житло, від 04.01.1995 року, видане Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради народних депутатів на квартиру АДРЕСА_1 та Розпорядження органу приватизації № 53739, дійсно належить ОСОБА_1 .

Таким чином, суд вважає встановлений факт належності ОСОБА_1 Свідоцтва про право власності на житло, від 04.01.1995 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради народних депутатів на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та Розпорядження органу приватизації № 53739.

Керуючись ст. 4, 19, 293, 315, 316, 319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Одеської міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, - задовольнити.

Встановити факт, що правовстановлюючий документ Свідоцтво про право власності на житло, від 04.01.1995 року, видане Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради народних депутатів на квартиру АДРЕСА_1 та розпорядження органу приватизації № 53739 від 04.01.1995 року на право спільної часткової власності в рівних частках на квартиру АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_7 (паспорт, серії НОМЕР_1 , виданий Суворовським РВ ОМУ ГУМВC України в Одеській області 14.12.2007р.).

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук

01.12.21