Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/372/20
09 березня 2021 року м. Гребінка
09.03.2021 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Татіщевої Я.В., секретаря Кузуб В.В., розглянувши у приміщенні суду м. Гребінка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СГ Олексіївське» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В:
В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 19.06.2019 року у справі № 528/386/18, що набрало законної сили, визнано недійсним договір оренди землі від 10.01.2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «СГ Олексіївське», скасовано державну реєстрацію, внесену до державного реєстру 27.01.2016 року за № 13030899 та зобов`язано ТОВ «СГ Олексіївське» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку як власнику.
Зазначає, що ТОВ «СГ Олексіївське» до цього часу земельну ділянку орендодавцеві не повернув, на телефонні дзвінки не відповідає, ухиляється від зустрічей, а тому своїми протиправними діями в частині порушених законних прав позивача як власника земельної ділянки, заподіяв позивачу матеріальні та моральні збитки. Матеріальні збитки полягають у недоотриманні доходу у формі орендної плати (упущена вигода) за користування земельною ділянкою без належної правової підстави. А також ОСОБА_1 вважає, що має право вимагати сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.
Крім того, вказує, що діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінила у 20 000 грн.
Враховуючи викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивач вимушена звернутися до суду з відповідним позовом за захистом своїх порушених прав.
Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечували.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, письмових заяв про поважність причин неявки до суду не надходило.
Суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі наявних у справі письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 19.06.2019 року у справі № 528/386/18 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі, а саме, визнано недійсним Договір оренди землі від 10 січня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «СГ Олексіївське» (), та скасовано державну реєстрацію, внесену до державного реєстру 27.01.2016 року за №13030899, що здійснена державним реєстратором реєстраційної служби Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «СГ Олексіївське» () повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , як власнику, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №532846, земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий номер :00:001:1072, що розташована на території Наталівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СГ Олексіївське» (), місцезнаходження юридичної особи: вул.Клубна,5, м.Яготин, Київської області, 07700) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , понесені нею судові витрати, які складаються із суми судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. та витрат, понесених за проведення почеркознавчої експертизи у розмірі 2 250 грн. 24 коп. (а.с.17 -18).

Відповідно до Договору оренди землі від 20.06.2019 року, між ОСОБА_1 (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар), був укладений договір оренди, строк дії договору 7 років, оренда плата за договором становить 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 7268 грн. в готівковій та безготівковій формі (а.с.11).

Отже, із розрахунку, наданого позивачем вбачається, що позивач ОСОБА_1 втратила дохід у виді орендної плати у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2019 рік в сумі 7268,04 грн. (нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2018 р. становить 60567 грн.). Крім того, до цього часу відповідач земельної ділянки орендодавцю не повернув, орендну плату позивачу не сплачує.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Оскільки відповідач до цього часу не виконав обов`язку щодо повернення земельної ділянки власнику (орендодавцю), останній має права вимагати сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. У даному випадку, якщо суму неотриманої орендної плати за 2019 рік в розмірі 7268,04 грн. подвоїти, то вона складе 14536,08 грн.( 7268,04 х 2 = 14536,08 ).

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальні підстави для відповідальності за заподіяння майнової шкоди встановлені статтею 1166 ЦК України, згідно з якою шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Необхідною умовою доведення наявності упущеної вигоди є встановлення, насамперед, самих збитків та причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника й збитками потерпілої сторони. При цьому потрібно довести, що протиправна дія або бездіяльність особи, яка порушила право, є причиною, а збитки, що виникли у потерпілої особи, є слідством такої протиправної поведінки.

Збитки у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються лише тоді, коли особа могла реально отримати вигоду, якби не протиправна поведінка відповідача. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника.

Таким чином, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

За приписами частини першої статті 390 ЦК України власник майна має право вимагати від особи, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно (недобросовісного набувача), передання усіх доходів від майна, які вона одержала або могла одержати за весь час володіння ним.

Особливості земельних правовідносин врегульовано Земельним кодексом України (частина перша статті 3 ЗК України).

Згідно з частиною другою статті 157 ЗК України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284 (далі - Порядок).

За правилом пункту 1 Порядку власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, неодержанням доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку відшкодуванню підлягають збитки, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Розміри збитків, у тому числі неодержані доходи, згідно з п. 2 Порядку, визначаються відповідними комісіями на підставі відповідного акту.

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У частині першій статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 ЗК України),

В силу статті 125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Згідно із частиною першою статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За приписами статті 3 Закону України «Про оренду землі» об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Відповідно до висновку Верховного Суду України у справі №6-2588цс15 у випадку використання земельної ділянки без укладеного договору оренди землі, власник земельної ділянки має право на стягнення збитків у формі неодержаних доходів.

Верховний Суд України у постанові від 14.09.2016 у справі № 6-2588цс15 сформував правовий висновок, що з аналізу ст. 157 ЗК України, п.п. 1, 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284 вбачається, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено. Отже, у випадку неукладення договору оренди, суперфіцію або інших правочинів як правових підстав для користування земельною ділянкою з вини користувача настають правові наслідки, передбачені ст. 157 ЗК України та Порядком, а саме відшкодування збитків власникам земельних ділянок.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом України у постанові від 18.05.2016 у справі № 194гс1, від 28.01.2015 у справі 3-210гс14 та Верховним Судом у постанові від 28.02.2018 у справі № 909/45/17, у постанові від 02.07.2018 № 909/42/17.

Окрім того, позивач заявляє вимогу про відшкодування моральної шкоди. Свою вимогу мотивує тим, що завдана їй моральна шкода полягає у тривалих стражданнях, які вона понесла і продовжує нести у зв`язку з протиправними діями відповідача. Фактично з 2016 року вона не може ефективно, з вигодою для себе розпоряджатися земельною ділянкою, вимушена відстоювати через суд свої права та охоронювані законом інтереси, при чому, витрачаючи на відновлення справедливості, попереднього стану, втрачених зв`язків, свій дорогоцінний час та здоров`я. Зусилля на відновлення втрачених зв`язків викликають душевні, психічні хвилювання, які супроводжуються безсонням, розпачем, погіршенням стану його здоров`я. Наприклад, для того, щоб довести протиправне землекористування відповідачем земельною ділянкою, ОСОБА_1 вимушена була більше року відстоювати свої права у Гребінківському районному суді Полтавської області, зокрема з 08.05.2018 року (дня звернення з позовом до суду) і до дня винесення рішення судом першої інстанції (19.06.2019 року). Кожне засідання, в якому вона приймала участь, супроводжувалося хвилюваннями, що призводило до підвищення артеріального тиску, вживанням лікарських препаратів, заспокійливих пігулок, виснаженням та стомленням.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи наведене, розмір відшкодування суд визначає, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 22, 23, 390, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст. 79, 93, 96, 125, 157, 206 Земельного кодексу України, Законом України «Про оренду землі», ст.ст. 141, 258-259, 263-265, ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СГ Олексіївське» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди - задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СГ Олексіївське» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , матеріальні збитки в розмірі 14536,08 грн. (чотирнадцять тисяч п`ятсот тридцять шість грн. 08 коп.)

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СГ Олексіївське» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , моральну шкоду в розмірі 20000 грн. (двадцять тисяч) грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СГ Олексіївське» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати в сумі 1681 грн. 60 коп.

Заочне рішення суду може бути переглянуто Гребінківським районним судом Полтавської області за заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня отримання ним копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я. В. Татіщева