ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4773/21 Справа № 183/4809/19 Головуючий у першій інстанції - Сорока О.В. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Заворотному К.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційним скаргам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2021 року по справі за скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на дії державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Корєлої Ольги Миколаївни, начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Мироненка Олександра Петровича, заінтересована особа Комунальне підприємство «Новомосковськтеплоенерго»,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 02.12.2020 року на електронну пошту скаржника ОСОБА_2 прийшло повідомлення з ПриватБанку про арешт всіх його рахунків, а 03.12.2020 року таке саме повідомлення прийшло ОСОБА_1 . З цих повідомлень скаржники дізналися про наявність виконавчого провадження. 03.12.2020 року ОСОБА_2 подав заяву до ДВС про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження і дізнався про те, що 02.12.2020 року державним виконавцем винесено декілька постанов про арешт рухомого і нерухомого майна боржників, арешт та розшук автомобіля, арешт рахунків боржників, в тому числі зарплатний рахунок ОСОБА_1 . У своїх заявах від 03.12.2020 року та 04.12.2020 року на ім`я державного виконавця та начальника відділу ДВС Несінов О.М. просив зняти всі накладені арешти - як неспіврозмірні, безпідставні та проведені з порушенням процедури, проте цього не було зроблено. Рішення та дії державного виконавця Корєлої О.М. по винесенню постанов у виконавчому провадженні від 02.12.2020 року скаржники вважають такими, що не відповідають вимогам співмірності заходів, встановлених п.8 ч.1 ст.2, ч.6 ст. 48, ч.3 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження», порядку та умовам передбачених п.2 ч.1 ст.2, ч.2,5,6,7 ст.48, ч.1,4 ст.50, ч.1 ст.68 ЗУ «Про виконавче провадження. Бездіяльність державного виконавця полягає у нероз`ясненні прав та обов`язків (ч.2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»), негайному недоведенню змісту виконавчих документів (ч.1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження»), нереагуванню на заяву щодо зняття арешту з майна та дотримання вимог Закону та прав учасників виконавчого провадження. Бездіяльність начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Мироненка О.П. полягає у тому, що незважаючи на встановлені попередні порушення державних виконавців цього відділу, а також бездіяльність начальника ВДВС Мироненка О.М., що визначені судовою ухвалою та на окрему ухвалу Новомосковського міськрайонного суду від 23 серпня 2016 року, адресовану до Головного управління юстиції у Дніпропетровській області для усунення причин та умов порушень закону при проведенні виконавчих дій посадовими особами цього відділу, ці порушення не були усунуті, а навпаки продовжуються і надалі, що підтверджує відсутність належного контролю за діями підлеглих та бездіяльність з боку начальника, що також підтверджується нереагуванням (надання відповіді) на заяви скаржників від 04.12.2020 року. Тому, уточнивши вимоги, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 просили визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Корєлої О.М. у зведеному виконавчому провадженні №63783281 від 02.12.2020 року, що полягає у нероз`ясненні прав та обов`язків учасника виконавчого провадження (ч.2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»), негайному недоведенню змісту виконавчих документів (ч.1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження»), нереагуванню на заяву щодо зняття арешту з майна, дії та рішення державного виконавця по винесенню постанов від 02.12.2020 року про накладення арештів на все рухоме та нерухоме майно боржника, розшук автомобіля боржника, накладення арешту на грошові кошти на рахунках боржників; визнати неправомірною бездіяльність начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Мироненка О.П. по неналежному контролю за діями підлеглих у зведеному виконавчому провадженні №63783281 від 02.12.2020 року, що призвели до порушень закону, прав та інтересів учасників виконавчого провадження, неусунення причин та умов порушень закону при проведенні виконавчих дій, нереагування на письмове звернення, ненадання відповіді на звернення; постановити окрему ухвалу, зобов`язати вказаних посадових осіб усунути допущені порушення чинного законодавства, умови та підстави для цього (а.с. 24-28 т.1).

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2021 року відмовлено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у задоволенні скарги.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставлять питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про задоволення їхньої скарги на дії державного виконавця в повному обсязі (а.с. 186-191, 194-197 т.1).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційних скарг, скасування оскаржуваної ухвали з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що заочним рішенням Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року у цивільній справі №183/4809/19 задоволено позовні вимоги КП «Новомосковськтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за комунальні послуги з централізованого опалення. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь КП «Новомосковськтеплоенерго» заборгованість за комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2019 року в розмірі 29721,06 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь КП «Новомосковськтеплоенерго» судові витрати в сумі по 960,50 грн., з кожного.

На виконання вказаного вище заочного рішення №183/4809/19, 12 листопада 2020 рокуНовомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано виконавчі листи, які пред`явлені до виконання Новомосковському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 66-69 т.1, 17 т.2).

02 грудня 2020 року старшим державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) були винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень;

- №63783547 про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «Новомосковськтеплоенерго» 960,50 грн. (а.с. 71 т.1);

- №63783281 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «Новомосковськтеплоенерго» 29721,06 грн. (а.с. 73 т.1);

- №63782944 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Новомосковськтеплоенерго» 29721,06 грн. (а.с. 75, 77 т.1);

- №63783115 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Новомосковськтеплоенерго» 960,50 грн.

Зазначені вище постанови про відкриття виконавчих проваджень направлялись старшим державним виконавцем на адреси боржників та стягувача, що підтверджується копіями супровідних листів від 02.12.2020 року (а.с. 70,72, 74 т.1).

02 грудня 2020 року постановою старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) №63783281 накладено арешт на всі грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с. 97 т.1).

Також, постановою старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) №63782944 від 02.12.2020 року накладено арешт на всі грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с. 99 т.1).

Старшим державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) також було винесено постанови від 02.12.2020 року у виконавчому провадженні №63783281 про накладення арешту на все рухоме ти нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 , а у виконавчому провадженні №63782944 про накладення арешту на все рухоме ти нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с. 101, 105 т.1).

02 грудня 2020 року постановою старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) №63783281оголошено в розшук майно боржника (а.с. 116 т.1).

Постановою старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 02 грудня 2020 року об`єднано виконавчі провадження №63783281, №63783547 у зведене виконавче провадження №63789936 (а.с. 23 т.2).

Постановою старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 02 грудня 2020 року об`єднано виконавчі провадження №63782944 та №63783115 у зведене виконавче провадження №63790019 (а.с. 94 т. 1).

31 грудня 2020 року старшим державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову №63782944 про зняття арешту з усіх рахунків, що належать боржнику ОСОБА_1 , у зв`язку з подачею стягувачем заяви про повернення виконавчого документа (а.с. 123 т.1).

Також, постановою старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) №63783281 від 21 грудня 2020 року знято арешт з усіх рахунків, що належать боржнику ОСОБА_2 , у зв`язку з подачею стягувачем заяви про повернення виконавчого документа (а.с. 126 т.1).

04 січня 2021 року старшим державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову №63783281 про повернення стягувачу виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «Новомосковськтеплоенерго» 29721,06 грн., у зв`язку з подачею відповідної заяви стягувачем (а.с. 138 т.1).

Цього ж дня, старшим державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову від 04 січня 2021 року №63782944 про повернення стягувачу виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Новомосковськтеплоенерго» 29721,06 грн., у зв`язку з подачею відповідної заяви стягувачем (а.с. 140 т.1).

04 січня 2021 року старшим державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову №63783115 про повернення стягувачу виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Новомосковськтеплоенерго» 960,50 грн., у зв`язку з подачею відповідної заяви стягувачем (а.с. 142 т.1).

Також старшим державним виконавцем винесено постанову від 04 січня 2021 року №63782944 про повернення стягувачу виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «Новомосковськтеплоенерго» 960,50 грн., у зв`язку з подачею відповідної заяви стягувачем (а.с. 144 т.1).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Янголенко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

У рішенні від 26 липня 2012 року у справі «Савіцький проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що право, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини від 05 липня 2012 року у справі «Глоба проти України»).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За положеннями частини 2 статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Частиною третьою статті 451 ЦПК України передбачено, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з частиною другою статті 129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією із засад судочинства.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема, на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів, на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до частин 1,2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ст. 68 вказаного вище Закону стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Статтею 69 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

У разі припинення перерахування коштів стягувачу підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці не пізніш як у триденний строк повідомляють виконавцю про причину припинення виплат та зазначають нове місце роботи, проживання чи навчання боржника, якщо воно відоме (частина 2 вказаної вище статті).

Положеннями частини 1 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках (ст.70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Аналіз наведених норм ЗУ «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що законом передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема, на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини 3 статті 52 Закону України №1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною 4 статті 59 Закону України №1404-VIII.

Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 59 Закону України №1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банка документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом,а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини 1 статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 59 Закону України №1404-VIII підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Крім того, виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі, у разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України Про виконавче провадження).

Матеріали виконавчих проваджень не містять повідомлення банківської установи про цільове призначення рахунків боржника, банківською установою не повернуло постанову державного виконавця про арешт зазначених рахунків без виконання.

Більше того, як встановлено вище, в постановах старшого державного виконавця від 02 грудня 2020 року про накладення арешту на кошти боржників вказано виключення для коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Скаржники не скористались своїм правом, передбаченим частинами 3, 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», на звернення із заявою до виконавчої служби про зняття арешту з наданням документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання, тобто є рахунком, на який нараховується заробітна плата.

З аналізу обов`язків державного виконавця та прав сторін виконавчого провадження, визначених у ст.ст. 18 та 19 Закону України «Про виконавче провадження», вбачається, що державний виконавець не має обов`язку в будь-який спосіб роз`яснювати права чи надавати консультації сторонам виконавчого провадження. Учасники виконавчого провадження не позбавлені можливості одержання правничої допомоги у передбаченому діючим законодавством порядку.

Виходячи з викладеного, встановивши, що боржником не виконано судове рішення, яке на час винесення постанов державним виконавцем набрало законної сили; враховуючи, що винесення постанов про накладення арешту на грошові кошти боржників, про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, розшук майна боржника є необхідним для забезпечення належного і у розумні строки примусового виконання судового рішення та вказані дії здійснені виконавцем без порушень наведених вище нормативних актів; враховуючи баланс інтересів боржників і стягувача, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Посилання скаржників на нездійснення виконавцем негайного доведення змісту виконавчих документів, нереагування виконавця на заяву щодо зняття арешту, - не доводять факту порушення прав скаржників, як сторони виконавчого провадження.

Постанова виконавця про накладення арешту на кошти боржника, що знаходяться на рахунку у фінансовій установі, не обмежує боржника у праві і можливості отримувати заробітну плату, за винятком відрахувань, встановлених Законом.

Апеляційним судом також встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Зазначене вище заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов КП «Новомосковськтеплоенерго» Новомосковської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за комунальні послуги з централізованого опалення задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь КП «Новомосковськтеплоенерго» заборгованість за комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2019 року в розмірі 29721 (двадцять дев`ять тисяч сімсот двадцять одна) грн. 06 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь КП «Новомосковськтеплоенерго» судовий збір в розмірі по 960,50 грн., з кожного.

Однак, вказане вище не спростовує факту набрання заочним рішенням законної сили на час виникнення спірних правовідносин та не є підставою для визнання неправомірними дій державного виконавця, який керувався положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неналежного повідомлення її про слухання справи судом першої інстанції заслуговують на увагу. Матеріали справи не містять доказів спростування вказаного та належного виконання місцевим судом положень статтей 130-131 ЦПК України.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Отже, апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційних скарг та скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на дії державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Корєлої Ольги Миколаївни, начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Мироненка Олександра Петровича, заінтересована особа Комунальне підприємство «Новомосковськтеплоенерго» відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова