Провадження № 2/522/3325/21
УХВАЛА

29 грудня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Тофан Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_2 ) до публічного акціонерного товариства «Платинум банк», треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_2 ) до публічного акціонерного товариства «Платинум банк», треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки недійсним.

Ухвалою суду від 03 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 про залучення до участі у справі правонаступника позивача задоволено.

Виключено з числа третіх осіб ОСОБА_1 та залучено до участі у якості правонаступника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 .

08 грудня 2021 року в судове засідання сторони не з`явились, сповіщались належним чином, що підтверджується розпискою про наступне судове засідання від 18 листопада 2021 року. Розгляд справи було відкладено на 29 грудня 2021 року.

Від представника позивача 28 грудня 2021 року до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, в обґрунтування зазначено, що представник позивача адвокат Форманюк О.М. з 03 по 13 грудня перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП Міський клінічній інфекційній лікарні м. Одеси з ГРЗ Covid-2019, спричинене коронавірусом SARC-Cov-2, важкий перебіг з діагнозом двобічна полі сегментарна пневмонія, на підтвердження чого було надано Виписку із медичної карти № 347/15104 та результати дослідження. Після виписки із лікарні, лікування продовжено в домашніх умовах ще на місяць (до 13.01.2021 року). За таких обставин, адвокат не в змозі бути присутньою у судовому засіданні та надавати правову допомогу позивачу.

В судове засідання 29 грудня 2021 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Позивач був ознайомлений з наступною датою судового засідання засобами поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання ОСОБА_1 12 грудня 2021 року судової повістки.

Від представника третьої особи Маламудман Євгенії Олександрівни до суду надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду, з підстав повторної неявки сторони позивача в судові засідання. У разі залишення позовної заяви без розгляду просив скасувати заходи забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, в судове засідання 29 грудня 2021 року позивач/представник позивача не з`явились, що є черговою неявкою сторони позивача в судові засідання 08 грудня 2021 року та 29 грудня 2021 року про час, дату і місце яких позивач був повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Суд встановив, що матеріали справи містять докази належного сповіщення сторони позивача про розгляд справи у судових засіданнях, що були призначені на 08 грудня 2021 року та 29 грудня 2021 року.

Згідно зі статтею 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Системний аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18 (провадження № 61-13892св20).

Заяв, які суд міг би розцінювати як заяви про розгляд справи за відсутності позивача чи заяв про відкладення розгляду справи з огляду на поважність причин не можливості прибуття в судове засідання, позивачем не подавалось.

Отже, причин для відкладення розгляду справи, які можуть бути визнані поважними та підстав для неприбуття сторони позивача в судові засідання не було, а посилання представника позивача на хворобу суд не визнає поважною, оскільки позивач був обізнаний про дати судового засідання та мав можливість прибути до суду, а представник позивача будучи адвокатом, на думку суду, був обізнаний про можливість подати клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відоконференції поза межами приміщення суду із використанням сервісу EasyCon, проте такого клопотання не надходило.

З огляду на складність змісту правовідносин між сторонами, справа не може бути розглянута без участі позивача. Справа вже тривалий час знаходиться в провадженні суду при цьому позивач не вчиняє будь-яких дій для прискорення розгляду справи.

Відповідно до п.11 ч.3 ст. 2 ЦПК України, основною засадою (принципом) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Суд розцінює безпідставні неявки сторони позивача, що сповіщений належним чином про час, дату і місце судового засідання як зловживання позивачем/представником позивача своїми процесуальними правами, що є недопустимим.

Крім того, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставити лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позов ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_2 ) до публічного акціонерного товариства «Платинум банк», треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки недійсним перебуває в провадженні Приморського районного суду м. Одеси з жовтня 2017 року.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Внаслідок чого, суд вважає, що позивач допустив безпідставні неявки в судові засідання, а 08 грудня 2021 року та 29 грудня 2021 року зважаючи також на те, що позивач є безпосередньою особою, яка має бути заінтересована в належному розгляді справи, так як позивач звернуючись до суду мав намір захистити свої права.

Отже, аналіз викладених вище обставин, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення позивачем своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразились систематичному не з`являнні в судові засідання, з метою зловживання своїми правами та безпідставного затягування судового розгляду справи.

Крім того, слід зауважити, що сторона позивача, будучи обізнаною про можливість розгляду справи без участі позивача та/або представника, відповідну заяву про розгляд справи за їх відсутності не подає, чим, на розсуд суду, умисно затягує розгляд справи та позбавляє суд можливості вирішити справу в розумні строки та постановити рішення по суті заявлених вимог.

За таких обставин, суд вважає можливим застосувати наслідки, які передбачені ст. 257 ЦПК України та залишити без розгляду позов ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_2 ) до публічного акціонерного товариства «Платинум банк», треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки недійсним.

Згідно ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Так, ухвалою суду від 31 жовтня 2017 року забезпечено позов, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_5 .

З огляду на те, що суд залишає позов без розгляду то на виконання ч. 9 ст. 158 ЦПК України, слід скасувати заходи забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 158, п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_2 ) до публічного акціонерного товариства «Платинум банк», треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки недійсним залишити без розгляду.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 31 жовтня 2017 року шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Л.М. Чернявська