ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/1671/20
Провадження № 22-ц/4820/1621/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

представниці позивачки ОСОБА_2 ,

відповідачки ОСОБА_3 ,

представниці відповідачки ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про визнання незаконними та скасування рішень і свідоцтва про право власності на нерухоме майно за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2021 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст первісних позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим у подальшому позовом до Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області (далі Міськвиконком), ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , про визнання незаконним та скасування рішень і свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

ОСОБА_1 зазначила, що вона є власником 1/4 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 , за яким закріплено земельну ділянку площею 1 591 кв.м.

Згідно договору дарування від 5 травня 1998 року ОСОБА_3 набула право власності на 1/20 частки вказаного домоволодіння, а згідно рішення Міськвиконкому від 11 червня 1998 року №892 за нею оформлено право власності на літню кухню за цією ж адресою як на окремий об`єкт нерухомого майна.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 жовтня 2004 року визнано право власності ОСОБА_3 на самочинне будівництво, внаслідок якого літня кухня була незаконно реконструйована під житловий будинок.

На підставі цього рішення суду ОСОБА_11 прийняв низку рішень, а саме: 25 листопада 2004 року №2426 про оформлення права власності ОСОБА_3 на 1/20 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 ; 23 листопада 2006 року №2314 про присвоєння поштової адреси самочинно збудованому житловому будинку: АДРЕСА_2 ; 14 червня 2012 року №1111 про оформлення права власності на самочинно збудований житловий будинок по АДРЕСА_2 .

Згідно рішення Міськвиконкому від 14 червня 2012 року №1111 ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 3 липня 2012 року, на підставі якого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано її право власності на спірний будинок.

Внаслідок прийняття ОСОБА_11 оскаржуваних рішень незаконно припинено право спільної часткової власності на домоволодіння та виділено самочинне будівництво в окремий об`єкт нерухомого майна.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд визнати незаконними та скасувати:

рішення Міськвиконкому від 25 листопада 2004 року №2426 про оформлення права власності ОСОБА_3 на 1/20 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 ;

рішення Міськвиконкому від 23 листопада 2006 року №2314 про присвоєння житловому будинку «Б» поштової адреси: АДРЕСА_2 ;

рішення Міськвиконкому від 14 червня 2012 року №1111 про оформлення права власності ОСОБА_3 на житловий будинок «Б-ІІ» по АДРЕСА_2 , після проведеної реконструкції;

свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 3 липня 2012 року, видане ОСОБА_3 на житловий будинок «Б-ІІ» по АДРЕСА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2021 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що при прийнятті рішень про оформлення права власності ОСОБА_3 на житловий будинок з присвоєнням йому поштової адреси та видачі відповідачці свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_11 діяв у відповідності до закону та в межах наданих йому повноважень. Фактично між сторонами існує спір про порядок користування закріпленою за домоволодінням земельною ділянкою, натомість ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами порушення своїх прав у спірних правовідносинах, а також обрала неефективний спосіб захисту цивільного права.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_11 неправомірно оформив право власності ОСОБА_3 на самочинно реконструйовану літню кухню та змінив поштову адресу новоствореному житловому будинку на підставі скасованого рішення суду. ОСОБА_3 не мала права на земельну ділянку та її забудову, у неї відсутні документи про відповідність закінченого будівництвом об`єкту проектній документації та державним будівельним нормам, вона не виділила свою частку у праві спільної часткової власності на домоволодіння. Незаконне набуття ОСОБА_3 права власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 , порушує право ОСОБА_1 як учасника спільної часткової власності та унеможливлює встановлення порядку користування закріпленою за домоволодінням земельною ділянкою. Позивачкою обрано ефективний спосіб захисту цивільного права, оскільки після скасування оскаржуваних рішень і свідоцтва про право власності на нерухоме майно будуть усунуті перешкоди щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до часток співвласників у домоволодінні. Суд першої інстанції не врахував ці обставини, не застосував норми чинного законодавства та правові висновки Верховного Суду, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

Процесуальні дії суду апеляційної інстанції

У зв`язку зі смертю третьої особи ОСОБА_10 суд апеляційної інстанції ухвалою від 23 грудня 2021 року залучив до участі у справі її правонаступницю ОСОБА_8 .

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_3 і ОСОБА_11 подали відзив на апеляційну скаргу, в якому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не висловили своєї позиції щодо апеляційної скарги.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

18 жовтня 1985 року ОСОБА_12 подарувала ОСОБА_13 37/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_3 . До ОСОБА_12 ця частина домоволодіння належала ОСОБА_14 .

На той час інші 63/100 частки житлового будинку належали ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , правонаступниками яких є ОСОБА_5 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 .

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 належну йому частину домоволодіння успадкували ОСОБА_1 (3/5 частки спадщини), ОСОБА_19 і ОСОБА_12 (по 1/5 частки спадщини кожний).

Рішенням Кам`янець-Подільського міського суду Хмельницької області від 28 січня 1998 року поділено спадкове майно ОСОБА_13 у натурі. Виділено: ОСОБА_1 кімнату «1-1» площею 16,7 кв.м, прибудову «а-1» площею 23,119 кв.м (в прибудові є кухня площею 9,0 кв.м, коридор площею 3,1 кв.м, кімната площею 7,0 кв.м), веранду «а» розміром 2,63 м ? 2,55 м, хлів «Д», які становлять 1/4 частки домоволодіння; ОСОБА_19 кімнату «1-3» площею 11,5 кв.м, веранду «а-2» розміром 2,50 м ? 1,60 м, які становлять 7/100 частки домоволодіння; ОСОБА_12 прибудову «а-3» розміром 5,89 м ? 3,89 м (складається з кімнати «1-5» площею 10,5 кв.м), яка становить 1/20 частки домоволодіння.

За договором дарування від 5 травня 1998 року, посвідченим приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Хмельницької області Шевчик Н.М. (реєстраційний номер 449), ОСОБА_12 подарувала ОСОБА_3 1/20 частки житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .

У свою чергу, ОСОБА_19 відчужив свої 7/100 частки домоволодіння ОСОБА_6 .

На підставі акта розподілу земельної ділянки між співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_4 ) (дата не вказана) проведено розподіл земельної ділянки загальною площею 1 395 кв.м згідно фактичного користування між співвласниками домоволодіння ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Відповідно до викопіювання із схематичного плану кварталу №147 від 22 червня 1979 року користувачами земельної ділянки по АДРЕСА_3 ), були ОСОБА_5 15,3%, ОСОБА_12 37%, ОСОБА_16 13,7%, ОСОБА_17 34%.

Частина земельної ділянки, якою користувалися спочатку ОСОБА_14 , а в подальшому ОСОБА_12 , перейшла до ОСОБА_13 . Після смерті ОСОБА_13 ця ділянка не була поділена між його спадкоємцями.

Рішенням Міськвиконкому від 2 листопада 1995 року №1203 затверджено матеріали інвентаризації земель забудованих кварталів у м. Кам`янець-Подільському, в тому числі кварталу № НОМЕР_2 , із яких слідує, що за домоволодінням по АДРЕСА_1 , рахується земельна ділянка площею 1 591 кв.м.

Відповідно до рішення Міськвиконкому від 11 червня 1998 року №892 ОСОБА_3 на праві власності належала літня кухня у домоволодінні по АДРЕСА_1 , як окремий об`єкт нерухомого майна.

У 2000 році ОСОБА_3 здійснила самочинну реконструкцію та добудову цієї літньої кухні.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 жовтня 2004 року визнано за ОСОБА_3 право власності на побудований житловий будинок під літерою «Б», до складу якого входять переобладнана літня кухня від літерою «В» і прибудова під літерою «б» загальною площею 68,4 кв.м, у тому числі житлова площа 18,2 кв.м, в якому знаходяться на першому поверсі вітальня площею 15,2 кв.м, кухня площею 10,90 кв.м, веранда площею 10,40 кв.м, санвузол площею 7,8 кв.м, коридор площею 2,10 кв.м, кладова площею 1,40 кв.м, на другому поверсі знаходяться житлові кімнати площею 9,00 кв.м і 9,20 кв.м, коридор площею 6,40 кв.м, а також на сарай під літерою «Е» розміром 4,74 ? 3,27 м та баню під літерою «Ж» розміром 2,09 ? 2,70 м, що складає 1/20 частини домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішенням Міськвиконкому від 25 листопада 2004 року №2426 оформлено право власності ОСОБА_3 на 1/20 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 , зокрема на житловий будинок «А» загальною площею 165,9 кв.м і житловий будинок «Б» загальною площею 68,4 кв.м.

На підставі цього рішення 11 грудня 2004 року Міськвиконком видав ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на нерухоме майно на 1/20 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Рішенням Міськвиконкому від 23 листопада 2006 року №2314 житловому будинку «Б» по АДРЕСА_1 , надано поштову адресу АДРЕСА_2 .

Рішенням Міськвиконкому від 14 червня 2012 року №1111 оформлено право власності ОСОБА_3 на житловий будинок «Б-ІІ» по АДРЕСА_2 , загальною площею 131,7 кв.м, у тому числі житловою площею 52,2 кв.м, після проведеної реконструкції.

На підставі цього рішення 3 липня 2012 року Міськвиконком видав ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на нерухоме майно житловий будинок по АДРЕСА_2 .

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 19 листопада 2019 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 жовтня 2004 року скасовано.

Застосовані норми права

Статтею 5 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон №280/97-ВР) визначено, що виконавчі органи сільської, селищної, міської ради включені до системи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону №280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

За змістом п.п. 10 п. «б» ст. 30 Закону №280/97-ВР (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить облік та реєстрація відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

В силу ст. 59 Закону №280/97-ВР виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Частиною 2 статті 12 Закону України від 7 лютого 1991 року №697-ХІІ «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Згідно зі ст. 112 ЦК Української РСР (в редакції Закону 1963 року), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Із положень ст. 115 ЦК Української РСР (в редакції Закону 1963 року) слідує, що кожний з учасників спільної часткової власності має право вимагати виділу своєї частки з спільного майна. Якщо угоди про спосіб виділу не досягнуто, то за позовом будь-кого з учасників майно ділиться в натурі, коли це можливо без нерозмірної шкоди для його господарського призначення. В противному разі власник, що виділяється, одержує грошову компенсацію.

Як передбачено ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

На час виникнення спірних правовідносин порядок реєстрації права власності на нерухоме майно визначався Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за №157/6445; далі Тимчасове положення №7/5).

Відповідно до п. 1.4 Тимчасового положення №7/5 обов`язковій державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на житлові будинки, які закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію у встановленому законодавством порядку (п.п. 1.5, 1.6 Тимчасового положення №7/5).

За містом п.п. «а» п. 8.1. Тимчасового положення №7/5 органами місцевого самоврядування проводиться оформлення права власності фізичних та юридичних осіб з видачею свідоцтва про право власності на новозбудовані, реконструйовані об`єкти нерухомого майна за наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Із положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України слідує, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад є складовою системи місцевого самоврядування.

На час виникнення спірних відносин до їх делегованих повноважень у галузі житлово-комунального господарства належали облік та реєстрація відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності. У зв`язку з виконанням цих повноважень виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад приймали відповідні рішення щодо обліку житлових приміщень та оформлення речових прав на них, а також видавали власникам житлових приміщень свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Підставами набуття права власності є передбачені законом юридичні факти, за наявності яких особа набуває майно, стає його власником, зокрема, право власності набувається із правочинів (договорів) або внаслідок успадкування.

Право власності на нерухоме майно підлягає обов`язковій державній реєстрації, тобто після завершення будівництва (або реконструкції) нерухомого майна, в тому числі житлових будинків, будівель, споруд, їх окремих частин, та прийняття його до експлуатації право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту виникає в учасників цивільних відносин із дня державної реєстрації права власності на новостворене нерухоме майно.

Право спільної часткової власності виникає на майно, що належить одночасно кільком особам, із визначенням часток кожного із співвласників.

Виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна в особисту власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Поділ житлового будинку, який перебуває у спільній частковій власності осіб, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Право на звернення до суду гарантується чинним законодавством і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушується, не визнається або оспорюється. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси цієї особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Порушене право має бути захищене у спосіб, який установлений законом, при цьому судовий захист має бути ефективним, у зв`язку з чим, при вирішенні спору суд повинен застосувати дієвий спосіб захисту, який призведе до реального відновлення порушених прав та інтересів позивача.

Зібрані докази вказують на те, що ОСОБА_1 набула право спільної часткової власності на житловий будинок із надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , у порядку спадкування після смерті ОСОБА_13 . За рішенням суду ОСОБА_1 виділила свою частку із спільного майна, внаслідок чого право спільної часткової власності сторін на домоволодіння припинилося.

У свою чергу, ОСОБА_3 здійснила реконструкцію (добудову) належної їй частки житлового будинку та зареєструвала своє право власності на новостворене нерухоме майно.

Суд першої інстанції правомірно керувався тим, що при прийнятті рішень про оформлення права власності ОСОБА_3 на житловий будинок з присвоєнням йому поштової адреси та видачі відповідачці свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_11 діяв у відповідності до закону та в межах наданих йому повноважень.

Фактично між сторонами існує спір про порядок користування закріпленою за домоволодінням земельною ділянкою, натомість ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами порушення своїх прав у спірних правовідносинах.

ОСОБА_1 оскаржує рішення Міськвиконкому, які мають ознаки ненормативних актів та вичерпали свою дію після їх реалізації. Також ОСОБА_1 просить суд визнати незаконним і скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане ОСОБА_3 на підставі одного з цих рішень.

За результатами реалізації оспорюваних рішень і свідоцтва у ОСОБА_3 виникло право власності на нерухоме майно. Водночас ОСОБА_1 не оспорює державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на спірне домоволодіння, у зв`язку з чим скасування вказаних актів не призведе до реального відновлення її цивільного права.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 обрано неефективний спосіб захисту цивільного права, внаслідок чого заявлений нею позов не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що набуття ОСОБА_3 права власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 , порушує право ОСОБА_1 як учасника спільної часткової власності, а позивачкою обрано ефективний спосіб захисту порушеного права, не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого твердження ОСОБА_1 про недотримання судом норм матеріального права є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції не суперечать правовим висновкам, які викладені Верховним Судом у постанові від 2 жовтня 2019 року (справа №2-3676/04 у спорі між тими ж сторонами, але з іншим предметом).

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 грудня 2021 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Швець О.Д.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 59