ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/3833/18
номер провадження 2-зз/695/5/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Середи Л.В.

за участю:

секретаря - Біліченко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша заяву уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Грошової С.В. про скасування забезпечення позову, у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживачів шляхом встановлення нікчемності правочину, -

ВСТАНОВИВ:

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Грошова С.В. звернулася до суду із даною заявою про скасування забезпечення позову, у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживачів шляхом встановлення нікчемності правочину.

У вказаній заяві заявник просить скасувати заходи забезпечення позову накладені ухвалою від 20.01.2021 року Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі №695/3833/18 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів шляхом встановлення нікчемності правочину.

В обґрунтування своїх доводів заявник вказує, що зазначене вище рішення суду про застосування заходів забезпечення позову безпосередньо стосується здійснення ПАТ «Фінанси та кредит» ліквідаційної процедури, оскільки саме в межах процедури ліквідації здійснюються заходи щодо організації відчуження майна та активів неплатоспроможного банку, а тому в даному випадку діють обмеження, встановлені ч. 6, 8 ст. 150 ЦПК України та п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що фактично виключає можливість застосування заходів забезпечення позову у спосіб, визначений позивачем.

Окрім того чинним законодавством забороняється накладення нових обмежень чи обмежень на майно банку, що перебуває в процедурі ліквідації, а забороняючи вчинення реєстраційних дій щодо іпотечного майна, суд порушує права та обмежує можливість Фонду вчиняти відповідні дії при здійсненні ліквідації банку.

Також заявник вказує, що ухвалою від 05.01.2021 року суд вже вирішував питання щодо забезпечення позову по даній справі та було постановлено про зняття таких заходів. Мотивуючи своє рішення, суд виходив з того, що відповідно до ч.4 ст. 150 ЦПК України не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних злочином.

За таких обставин, посилаючись на норми чинного законодавства та практику суді вищих інстанцій, заявник просить скасувати заходи забезпечення позову.

Суд дослідивши вказану заяву вважає за можливе розглянути останню за відсутності сторін, так нормами ч. 2 ст. 158 ЦПК України визначено, що клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. Обов`язкова участь сторін по справі при розгляді матеріалів такого клопотання нормами ст. 158 ЦПК України не визначена.

Суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо даних для розгляду їх за відсутності сторін та прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що у задоволенні вказаної заяви про скасування заходів забезпечення позову слід відмовити із наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 20.01.2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживачів шляхом встановлення нікчемності правочину була постановлена ухвала про абезпечення позову за заявою представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Сизька Бориса Борисовича.

Вказаною ухвалою суду накладено арешт на нерухоме майно, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а також заборонено посадовим особам, що виконують функції державних реєстраторів речових прав на нерухоме майно, вчиняти дії щодо реєстрації переходу права власності у будь-якій формі та будь-який спосіб на вказане нерухоме майно та заборонено іпотекодержателю звертати стягнення у позасудовому порядку на предмет іпотеки та реалізацію предмету іпотеки на підставі пункту 5 іпотечного договору від 15 квітня 2008 року.

У своїй заяві про скасування заходів забезпечення позову заявник вказує, що такими діями створюються перепони Фонду щодо реалізації законодавчо закріплених за ним функцій і повноважень, порушуються норми чинного законодавства та повторно по вказаній справі і безпідставно накладається арешт на зазначене вище майно.

Однак із такими доводами суд погодитись не може.

Як вбачається із змісту ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20.01.2021 року про забезпечення позову по зазначеній вище справі, при постановленні вказаної ухвали судом було враховано, що 09.10.2020 року, між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» () та ТОВ «Олком-Лізинг» укладено Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки та застави, за яким в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступив Новому кредитору належні Банку права вимоги, а Новий кредитор набув права вимоги Банку до Іпотекодавців (Заставодавців), зазначених у Додатку № 1 до цього Договору.

На підставі вищенаведеного, ТОВ «Олком-Лізинг» набув право вимоги за Кредитним договором pv6-08 від 14.04.2008 року раніше укладеним між ОСОБА_2 , як позичальником (Боржником) та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», .

Окрім права вимоги за Кредитним договором від 14.04.2008 року, ТОВ «Олком- Лізинг» набуло права вимоги за договором забезпечення, а саме: Договором іпотеки від 15.04.2008 року, посвідченого Іваночко О.М., приватним нотаріусом Долинського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 1450.

Відтак, з 09.10.20р. ТОВ «Олком-Лізинг» стало новим кредитором та новим іпотекодержателем щодо ОСОБА_1 та звернулося до суду із відповідною заявою про заміну відповідача його правонаступником.

Вказана заява на час розгляду даної заяви про скасування забезпечення позову не розглянута із незалежних від суду причин.

Однак, враховуючи вказані обставини суд приходить до переконання, що доводи заявника про накладення відповідних заборон на активи банку та відповідно перешкоджання роботи Фонду є безпідставними, тим більше, що ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20.11.2018 року по даній справі вже накладався арешт на вказане вище майно. Однак існування такої заборони не стало перепоною для укладення між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Олком-Лізинг» про відступлення прав вимог та про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки та застави.

Крім того суд враховує, що звертаючись із заявою до суду про скасування заходів забезпечення позову заявник не зазначив про обставини переходу відповідних прав вимоги до ТОВ «Олком-Лізинг».

За таких умов 05.01.2021 року судом була постановлена відповідна ухвала про скасування заходів забезпечення позову.

Окрім того суд зазначає, що відповідні заходи забезпечення позову по даній справі були застосовані ухвалою суду від 20.01.2021 року за заявою представника позивача по справі, адвоката Сизька Б.Б. саме у зв`язку із переходом прав вимоги по кредитному договору та за договорами іпотеки та застави до нового стягувача.

При цьому судом було встановлено, що між сторонами існує спір про визнання договору кредитної лінії нікчемним, а із матеріалів вказаної заяви про забезпечення позову вбачається, що в забезпечення виконання умов кредитного договору ВАТ Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 , яка в подальшому змінила своє прізвище на ОСОБА_3 , уклали 15.04.2008 року іпотечний договір умовами якого, серед іншого, визначено, що іпотекодержатель має право застосувати способи позасудового врегулювання в порядку, передбаченому чинним законодавством України (у тому числі згідно зі ст. 37 та ст. 38 ЗУ «Про іпотеку»).

Отже заявником доведені ризики небезпеки звернення стягнення на предмет іпотеки, який буде вибраний особою, що не є учасником по справі на власний розсуд без погодження із позивачем та власне до набрання законної сили рішення суду по справі про встановлення нікчемності правочину.

Таким чином суд обґрунтовано приходить до висновку, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити в майбутньому виконання рішення суду у випадку задоволенні позовних вимог позивача, окрім того, реалізація майна позивача, яке передано в іпотеку, до набрання законної сили рішення суду по вказаній справі, фактично нівелює ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він і звернувся до суду, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заходів забезпечення позову.

Окрім того про наявність вказаних вище ризиків свідчать і дії самого банку, який до вирішення спору по суті, достеменно знаючи про предмет позову, відчужив свої права іншій особі.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, тобто, не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову, а суд лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову, отже, вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідний вид забезпечення позову повинен стосуватися предмета спору.

У відповідності до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 308/3824/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Отже, за обставин, які зазначені вище, зі всією очевидністю слід прийти до висновку, що на час розгляду даної справи по суті, без застосування відповідних заходів забезпечення позову банк передає відповідні права новому кредитору, який відповідно до умов договору іпотеки може в позасудовому порядку, не чикаючи рішення суду задовольнити свої вимоги та звернути стягнення на іпотечне майно , що, у випадку задоволення позову, нівелює ефективність захисту прав позивача.

При цьому суд враховує, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призводить до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки спірне майно, на яке накладено арешт, фактично продовжує перебувати у власності та користуванні позивача, в той час як обмежується лише відповідна можливість розпорядитися цим майном, а вжиті судом заходи забезпечення позову, у вигляді арешту нерухомого майна є співмірними з позовними вимогами позивача.

Крім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими і в разі вирішення між сторонами спору можуть бути скасовані судом.

Таким чином, судом правомірно та з урахуванням спору, обсягу заявлених позовних вимог, ймовірних наслідків можливого відчуження спірного майна, обґрунтував висновок про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Заборона розпорядження нерухомим майном є процесуальним заходом, спрямованим на можливість виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог. Крім того, такий захід є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Жодних доказів спростування вказаних вище обставин та відсутності ризиків не вжиття заходів забезпечення позову, заявником до суду надано не було.

За таких обставин, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вказана ухвала суду про забезпечення позову відповідає нормам чинного законодавства та не вбачає підстав для винесення ухвали про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 158, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Грошової С.В. про скасування забезпечення позову, у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживачів шляхом встановлення нікчемності правочину - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Середа Л.В.