Справа № 583/3025/20
25 лютого 2021 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого-судді - Плотникової Н.Б.
при секретарі - Логвиненко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області справу за позовом
до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю
19.08.2020 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просять встановити наступний порядок користування спірною квартирою АДРЕСА_1 : у користування позивач виділити житлову кімнату площею 17,1 кв.м., що максимально відповідає їхній частці в праві власності на квартиру; в користуванні відповідачів залишити житлові кімнати площею 13,4 кв.м та 12.4 кв.м.; в загальному користуванні залишити: кухню 8,2 кв.м., туалет -1,2 кв.м., ванну кімнату -2,6 кв.м., коридор 10,1 кв.м., лоджію 1,7 кв.м. Свої вимоги мотивують тим, що позивачі є матір`ю та дочкою, їх частка в квартирі складає 9/24 (1/6+1/6+1/4) частини квартири, відповідачі мають у власності 15/24 частини квартири. В спірній квартирі проживають позивач ОСОБА_6 та відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відповідач ОСОБА_5 проживає за іншою адресою: АДРЕСА_2 , в будинку, який отримав у спадщину. Позивач ОСОБА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_7 змушена була залишити будинок, який належав на праві власності її чоловіку та в якому вона разом з ним проживала. Оскільки іншого житла, крім частки у спірній квартирі, ОСОБА_1 не має, вона має намір проживати разом зі своєю дочкою ОСОБА_2 у даній квартирі. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зачинили на замки кімнати 6 площею 17, кв.м і 7 площею 12.4 кв.м в квартирі, чим позбавили позивачів права кристуватись даними кімнатами. Так як відповідачі чинять перешкоди у користуванні квартирою позивачам та у звязку з неможливістю досягнення домовленості між співвласниками щодо порядку користування квартирою, вони (позивачі) змушені звернутися до суду з вимогою встановити порядок користування квартирою.
Представник позивачів адвокат Розторгуєва В.Б. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, відзиву не надали, справа розглядається в порядку заочного провадження.
Заслухавши пояснення представника позивачів, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 23.10.2008 р. виконавчим комітетом Охтирської міської ради, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав від 01.07.2020 року (а.с 19-20).
Після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину у вигляді 1/6 частини квартири по АДРЕСА_3 оформили його діти: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , отримавши по 1/24 частині вказаної квартири, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.07.2020 р. (а.с. 23).
07.12.2013 року ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на « ОСОБА_11 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 06.09.2019 року серії НОМЕР_1 , виданого Охтирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області (а.с. 13)
Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 01.11.2016 року серія НОМЕР_2 (а.с. 14). Після смерті чоловіка ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачка ОСОБА_1 бажає проживати у вищевказаній квартирі, оскільки не має іншого місця проживання.
Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Враховуючи викладене станом на день звернення позивачів до суду кожному із співвласників належить наступна частина квартири по АДРЕСА_1 : ОСОБА_1 4/24 частина квартири, ОСОБА_5 5/24 частини, ОСОБА_4 - 5/24 частини, ОСОБА_12 - 5/24 частини, ОСОБА_2 - 5/24 частини.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
В ст. 5 ЦПК України зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За приписами ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
В ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Суд виходить з того, що, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав.
Згідно вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Суд виходить з того, що дії власника майна не повинні суперечити закону і порушувати прав інших осіб та інтереси суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно вимог ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
В ч. 1 ст. 356 ЦК України зазначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Положеннями статті 358 ЦК України регламентовано правила здійснення правомочностей співвласниками об`єкта права спільної часткової власності. Зокрема, передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Вказана норма матеріального права свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співласниками, такий порядок користування може встановити суд.
При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна має враховуватись правова природа такої власності, адже співвласникам належать ідеальні частки у праві власності на спільне майно, які є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частку майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.
При цьому суд зауважує, що квартира, яка є спільною часткою власності, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані житлові та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. В іншому випадку може бути встановлений порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.
Оскільки спірні правовідносини у цій справі не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України виділяє у користування сторонам спору в натурі частки, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15.
Будь-яких заперечень чи заяв про не визнання заявлених вимог від відповідачів до суду не надходило, а отже, суд вважає за можливе покласти в основу рішення зазначені позивачем підстави на обґрунтування заявлених нею вимог.
Судом встановлено, що об`єктом встановлення права користування є трикімнатна квартира, власниками якої є пятеро дорослих осіб.
В спірній квартирі фактично проживають позивач ОСОБА_6 та відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Відповідач ОСОБА_5 проживає за іншою адресою: АДРЕСА_2 , в будинку, який отримав у спадщину. Позивач ОСОБА_1 бажає проживати разом зі своєю дочкою ОСОБА_2 в одній кімнаті, так як іншого власного житла вона не має.
З позовної заяви вбачається, що позивачі та відповідачі не досягли домовленості у порядку користування квартирою, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зачинили на замки житлову кімнату 6 площею 17,1 кв.м. та житлову кімнату 7 площею 12,4 кв.м. в квартирі, чим позбавили позивачів права користуватись даними кімнатами.
Відповідно до технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 квартира є трикімнатною, загальною площею 66, 7 кв.м., житлова площа складає 42,9 кв.м., та складається з коридору 1 площею 10,1 кв.м., туалету 2 площею 1,2 кв.м., ванної 3 площею 2,6 кв.м., кухні 4 площею 8,2 кв.м., житлової кімнати 5 площею 13,4 кв.м., житлової кімнати 6 площею 17,1 кв.м., житлової кімнати 7 площею 12,4 кв.м., лоджії І площею 1,7 кв.м. (а.с. 15-18).
Оскільки позивачам належить 9/24 частини у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 ( ОСОБА_1 4/24 частини, ОСОБА_2 - 5/24 частини), то виходячи із технічних характеристик квартири, позивачі мають право користуватися житловою площею 16,08 кв.м., тому найбільш наближеною до їх частки є кімната 6 площею 17,1 кв.м.
Враховуючи відсутність визначного за спільною згодою порядку користування квартирою, розмір належних кожній із сторін часток у праві власності на квартиру та технічну характеристику кімнат та інших приміщень спірної квартири, суд вважає за доцільне встановити наступний порядок користування квартирою між співвласниками: у користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділити житлову кімнату 6 площею 17,1 кв.м.; у користування ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 виділити житлову кімнату 5 площею 13,4 кв.м. із лоджією І площею 1,7 кв.м. та житлову кімнату 7 площею 12,4 кв.м.; залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 кухню 4 площею 8,2 кв.м., туалет 2 площею 1,2 кв.м., ванну кімнату 3 площею 2,6 кв.м., коридор 1 площею 10,1 кв.м.
На думку суду, встановлення такого порядку користування квартирою не призведе до погіршення житлових умов інших співвласників, так як він відповідає їхнім часткам у праві спільної власності на квартиру, а можливі обмеження, які виникнуть у зв`язку з визначенням судом порядку користування житлом, є виправданою необхідністю забезпечення однакової реалізації своїх прав всіма співвласниками.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачів в дольовому порядку необхідно стягнути судовий збір в сумі 1681,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 321, 355-358, 370, 372, 383 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76-83, 258, 259, 263-265, 268, 282, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю, задовольнити.
Встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 :
-у користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділити житлову кімнату 6 площею 17,1 кв.м.;
-у користування ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 виділити житлову кімнату 5 площею 13,4 кв.м. із лоджією І площею 1,7 кв.м. та житлову кімнату 7 площею 12,4 кв.м.;
-залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 кухню 4 площею 8,2 кв.м., туалет 2 площею 1,2 кв.м., ванну кімнату 3 площею 2,6 кв.м., коридор 1 площею 10,1 кв.м.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_6 , АДРЕСА_4 ) судовий збір в сумі по 280,27 грн. з кожного.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_7 , АДРЕСА_3 ), судовий збір в сумі по 280,27 грн. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Плотникова Н.Б.