Справа № 216/5854/20
провадження №2/216/1031/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2021 року
Центрально Міський районний суд м. Кривого Рогу у складі: головуючого судді: Бутенко М. В.
секретаря судового засідання: Клименко О.В.
розглянув заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем по справі вони перебувають у шлюбі з 19 лютого 2013 року. Шлюб був зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації про укладення шлюбу, було зроблено відповідний актовий запис за № 36. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 2016 року, коли відповідач поїхав до Кореї, обіцяючи потім забрати до себе і позивача, але у 2017 році позивач дізналася, що відповідач надав доручення своєї матері для зняття його з реєстраційного обліку з місця мешкання, після чого змінив номер телефону та заблокував позивача у соціальних мережах. Через спільних знайомих позивач передавала для відповідача інформацію, що вона бажає розірвати з ним шлюб, але не отримала жодної відповіді. З 2018 року позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину ОСОБА_3 , якого в зв`язку з тим, що у позивача не розірваний шлюб з відповідачем записали як батька дитини. На сьогоднішній час біологічним батьком дитини позивача подано до Саксаганського райсуду м. Кривого Рогу позов про визнання батьківства, а також в зв`язку з тим, що на сьогоднішній час сину позивача вже виповнився один рік, це надало їй можливість звернутися з позовом до суду. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин позивач жодного разу не бачилася та не спілкувалася з відповідачем. Позивач вважає подальше зберігання шлюбних відносин з відповідачем недоцільним, просить винести рішення, яким розірвати цей шлюб.
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з письмовою заявою у якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, без застосування технічного запису, задовольнити позов, не проти розгляду справи у заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був повідомлений про день та час розгляду справи за останнім відомим місцем свого проживання та реєстраційного обліку належним чином, про що в матеріалах справи є документальні підтвердження. За правилами ст.128-130 ЦПК України, відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, не надав суду жодної заяви або клопотання, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2013 року. Шлюб був зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації про укладення шлюбу, було зроблено відповідний актовий запис за № 36, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб (а.с.9). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 2016 року, коли відповідач поїхав до Кореї, обіцяючи потім забрати до себе і позивача, але у 2017 році позивач дізналася, що відповідач надав доручення своєї матері для зняття його з реєстраційного обліку з місця мешкання, після чого змінив номер телефону та заблокував позивача у соціальних мережах. Через спільних знайомих позивач передавала для відповідача інформацію, що вона бажає розірвати з ним шлюб, але не отримала жодної відповіді. З 2018 року позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину, ОСОБА_3 , якого в зв`язку з тим, що у позивача не розірваний шлюб з відповідачем записали як батька дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.10). На сьогоднішній час біологічним батьком дитини позивача подано до Саксаганського райсуду м. Кривого Рогу позов про визнання батьківства, а також в зв`язку з тим, що на сьогоднішній час сину позивача вже виповнився один рік, це надало їй можливість звернутися з позовом до суду. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин позивач жодного разу не бачилася та не спілкувалася з відповідачем. Позивач вважає подальше зберігання шлюбних відносин з відповідачем недоцільним.
Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім*я є первинним та основним осередком суспільства.
Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.
Статтею 51 Конституції України та згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що розлад у сім`ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню.
За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже з урахуванням наведеного з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 840,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 133,141,197, 258-259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 3, 24, 56, 110, 112, 113,114 Сімейного Кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 19 лютого 2013 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 36.
Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище набуте у шлюбі « ОСОБА_4 ».
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

СТОРОНИ ПО СПРАВІ:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстраційного обліку: АДРЕСА_2 .

Суддя М. В. Бутенко