Справа № 604/1223/21
Провадження № 2-о/604/55/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Стадніцької З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Підволочиську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Кулеба І.І., звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності йому трудової книжки, виданої 20 листопада 1979 року на ім`я ОСОБА_1 та архівної довідки №146/13-08/2021, виданої 25 серпня 2021 року.
Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 01 вересня 1974 року по 24 липня 1975 року ОСОБА_1 навчався у Підволочиському МПТУ, де здобув кваліфікацію тесляра. З 01 вересня 1975 року заявник розпочав свою трудову діяльність у Підволочиській конторі об`єднання м`ясної промисловості, де йому було заведено трудову книжку. Під час оформлення даної трудової книжки його по батькові було вказано неправильно як ОСОБА_1 . Також помилки допущено при веденні кадрової документації під час його трудової діяльності у колгоспі ім. Ватутіна с. Іванківці Городоцького району, Хмельницької області, внаслідок чого в архівній довідці №146/13-08/2021 від 25 серпня 2021 року про підтвердження факту роботи та сум нарахувань Заявника ім`я його вказано « ОСОБА_2 » без по батькові. Усі інші документи, які стосуються особи та професійної діяльності ОСОБА_1 відповідають його паспортним даним. У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області для обчислення страхового стажу для отримання пенсії по віку. При перевірці документів спеціалістом пенсійного фонду було виявлено вищезазначені розбіжності. Таким чином факт помилкового написання по батькові Заявника, а також відсутність написання по батькові Заявника у документах, що стосуються його трудової діяльності перешкоджатиме реалізації оформлення пенсійного забезпечення та не дасть змоги працівникам пенсійного фонду безперешкодно провести нарахування йому пенсії по віку.Оскільки внести виправлення в трудову книжку та кадрові документи зараз немає можливості, а встановлення даного факту потрібно Заявнику для оформлення пенсії по віку, виникла потреба звернутися з даною заявою до суду.

В судове засідання заявник не з`явився, представник заявника подала суду заяву, в якій просить суд розглядати справу у їх відсутності, заяву підтримала, просила задоволити.

Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не з`явився. 24 листопада 2021 року на адресу суду надійшло заперечення у справі від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій представник заінтересованої особи зазначив, що в заяві про встановлення факту не подано жодних доказів про те, що архівна довідка № 146/13-08/2021 від 25 серпня 2021 року належить саме заявнику. Крім цього, архівна довідка не є правовстановлюючим документом. Також зазначають, що встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме, права на пенсію, відтак, представник заінтересованої особи просить суд залишити заяву про встановлення факту без розгляду.

У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи із таких міркувань.

Згідно паспорта громадянина України НОМЕР_1 від 19 березня 1999 року, картки платника податків від 16 серпня 2021 року, свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гнилиці Підволочиського району Тернопільської області, адреса реєстрації с. Гнилиці Підволочиського району Тернопільської області.

У відповідності до довідки, виданої ДНЗ «Підволочиський ПЛ» 13 серпня 2021 року № 131 з 01 вересня 1974 року по 24 липня 1975 року ОСОБА_2 , 1958 р.н., навчався у Підволочиському МПТУ, де здобув кваліфікацію тесляра.

Як слідує з трудової книжки, виданої 20 листопада 1979 року заявник розпочав свою трудову діяльність у Підволочиській конторі об`єднання м`ясної промисловості, де йому було заведено трудову книжку. Під час оформлення даної трудової книжки його по батькові було вказано як ОСОБА_2 , у зв`язку з чим у документа вчинено запис про виправлення на « ОСОБА_3 ».

З архівної довідки, виданої 25 серпня 2021 року за № 146/13-08/2021 Сатанівської селищної ради Городоцького району Хмельницької області, убачається, що ОСОБА_2 (так зазначено у документах) дійсно працював в колгоспі ім. Ватутіна с. Іванківці Городоцького району Хмельницької області.

Таким чином судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досяг пенсійного віку, у зв`язку з чим звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області для призначення пенсії по віку, проте через помилкове написання по батькові заявника у документах, що стосуються його трудової діяльності, працівники пенсійного фонду не мають можливості безперешкодно провести нарахування йому пенсії по віку.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно довідки №20 від 18 жовтня 2021 року, виданої 5 відділом Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки вказано, що ОСОБА_2 дійсно проходив строкову військову службу в Армії з 20 жовтня 1977 року по 02 листопада 1979 року. Підстава видачі довідки: облікова картка до військового квитка серії НОМЕР_3 . Той же самий воєнний квиток з тією ж серією і з тим же номером вказаний і в трудовій книжці ОСОБА_1 при проходженні ним служби в рядах Радянської Армії.

Також, згідно показів свідків по справі - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , судом встановлено, вони добре знають ОСОБА_1 і стверджують, що він є сином ОСОБА_6 , хоч і в повсякденному житті, і на роботі його часто по батькові кликали « ОСОБА_7 », проте всі знали, що він є сином ОСОБА_3 .

Твердження свідків не суперечать одне одному, підтверджуються дослідженими судом письмовими матеріалами справи. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, показання свідків не суперечать іншим зібраним у справі доказам, які суд у відповідності із ст. 77, 78 ЦПК України вважає їх належними та допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку, а тому враховуються при ухваленні судового рішення.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належність правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 вказаної постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України (в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Згідно із п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 348/576/18 відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відтак, у судовому порядку, відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку, встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 просить суд встановити факт належності йому правовстановлюючих документів: трудової книжки, виданої 20 листопада 1979 року на ім`я ОСОБА_1 та архівної довідки №146/13-08/2021, виданої 25 серпня 2021 року,-з метою подальшого звернення за призначенням пенсії за віком.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючих документів знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, окрім того, встановлення факту є реалізацією гарантованого ст. 46 Конституції України права заявника на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, перешкодою чому є невірне зазначення прізвища, імені та по батькові заявника у правовстановлюючому документі, а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню.

На підставі викладеного, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 293, 315, 319, 352-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , адреса реєстрації: с. Гнилиці Тернопільської області, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, адреса: м. Тернопіль, Майдан Волі, 3, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступних документів: трудової книжки, виданої 20 листопада 1979 року на ім`я ОСОБА_1 та архівної довідки №146/13-08/2021, виданої 25 серпня 2021 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя підпис

з оригіналом згідно:

Суддя Н.Б.Сташків