АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року

м. Чернівці

справа № 725/1533/20

провадження 822/188/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.,

за участю секретаря Паучек І.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернівцігаз Збут", Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз»,

апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 24 листопада 2020 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Галичанський О.І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівцігаз Збут", Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» про захист прав споживача та скасування зайво нарахованої плати за газ та газопостачання. У травні 2020 року ОСОБА_1 подав до суду позову заяву в новій редакції.

В обґрунтування позову посилався на те, що є споживачем природного газу, на його ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 . З січня 2019 року почав отримувати рахунки за послуги з газопостачання, суми в яких визначені неправильно, оскільки показники лічильника зазначені в рахунках не відповідають обсягам фактично спожитого природного газу та наявним показникам лічильника.

Просив суд визнати порушення відповідачами ТОВ "Чернівцігаз Збут" та АТ "Чернівцігаз" прав позивача ОСОБА_1 , як споживача послуг з газопостачання, визнати не достовірною інформацію надану АТ "Чернівцігаз" відповідачу ТОВ "Чернівцігаз Збут" про об`єм та обсяг розподіленого позивачу ОСОБА_1 природного газу за період з 01 січня 2019 року по 12 квітня 2019 року, визнати безпідставними і такими, які не відповідають існуючим тарифам, сумам наданих субсидій і пільг, а також помилковими нарахування плати за газ за період з 01 січня 2019 року по 12 квітня 2019 рік.

Зобов`язати відповідача ТОВ "Чернівцігаз Збут" скасувати зайво нараховану плату за природний газ за період з 01 січня 2019 року по 12 квітня 2019 року в сумі 10088 гривень 19 коп. вказану у повідомленні ТОВ "Чернівцігаз Збут" від 15 квітня 2019 року №58708-ПЯ-2117-0419 про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості, вказати відповідачу ТОВ "Чернівцігаз Збут" на неприпустимість неаргументованого нарахування сум за газ і зобов`язати його надавати споживачу дані у відповідності до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також вирішити питання про судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 листопада 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівцігаз Збут", Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» про захист прав споживача та скасування зайво нарахованої плати за газ та газопостачання відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем до суду не надано доказів, які б підтверджували порушення його прав, неправомірність дій відповідачів щодо визначення об`ємів та вартості спожитого позивачем природного газу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

На зазначене рішення представник позивача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що ТОВ "Чернівцігаз Збут" сфальсифікувало показники лічильника, які не відповідають обсягам фактичного спожитого природного газу.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову не врахував, що квитанції абонентської книжки є правомірним способом передання оператору ГРМ показників лічильника.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернівцігаз Збут", Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» подали відзиви на апеляційну скаргу. Просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Посилаються на те, що аргументи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 та на його ім"я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до матеріалів справи - заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ "Чернівцігаз Збут" становить 10 088 гривень 19 копійок.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини щодо постачання та розподілу природного газу, які підтверджуються діями сторін, спрямованими на набуття ними цивільних прав та обов`язків, а саме надання відповідачами послуг з постачання та розподілу природного газу позивачу, фактичне отримання позивачем наданих відповідачами послуг з постачання та розподілу природнього газу за допомогою наявного у позивача газового обладнання, проведення позивачем оплати за природний газ.

Правовідносини між постачальника природного газу, операторами газорозподільних систем та споживачами природного газу (населенням) урегульовано Цивільним кодексом України, Законом України "Про ринок природного газу", Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року, Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП № 2500 від 30 вересня 2015 року, Типовим договором розподілу природного газу, Законом України "Про ринок природного газу" визначено наступних суб`єктів ринку природного газу: оператор газотранспортної системи; оператор газорозподільної системи; оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Згідно з вимогами Закону України "Про ринок природного газу" щодо розмежування функцій з постачання та розподілу газу, а також згідно з постановою НКРЕКП від 28.05.2015 №1640 з 01 липня 2015 року було анульовано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, видану ПАТ "Чернівцігаз" та Постановою НКРЕКП від 28 травня 2015 року №1641 ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території Чернівецької області видано ТОВ "Чернівцігаз Збут".

З 01 липня 2015 року ліцензовану діяльність з постачання (купівля-продаж) газу проводить ТОВ "Чернівцігаз Збут", а ліцензовану діяльність з розподілу (доставка) газу проводить АТ "Оператор газорозподільної системи "Чернівцігаз".

Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказував, що він проводив облік спожитого газу та розрахунки за спожитий газ на підставі абонентської книжки.

Позивачем до позовної заяви додано копію сторінок абонентської книжки, в якій він самостійно заповняв показники лічильника та вартість спожитого газу.

На підставі інформації, самостійно занесеної позивачем до даної абонентської книжки, позивач вважає неправомірною інформацію про об`єми використаного газу, визначеного йому АТ «Чернівцігаз» та вартість газу, визначену йому ТОВ "Чернівцігаз Збут".

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції послався на невідповідність позовних вимог та наданих до матеріалів справи доказів нормам чинного законодавства, якими врегульовано порядок обліку природного газу у побутових споживачів Оператором ГРМ та порядок визначення постачальником вартості природного газу побутовим споживачам.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення) визначений гл.4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем.

Згідно з п.2 гл.4 розділу ІХ цього Кодексу періодом, за який по об`єкту побутового споживача визначається об`єм та обсяг спожитого (розподіленого) природного газу, є календарний місяць.

Згідно з п.4 гл.4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем побутовий споживач, який розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

Згідно з п.5.5 Типового договору розподілу природного газу споживач, що є побутовим, який за умовами цього Договору розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ в один із таких способів: 1) через особистий кабінет на сайті Оператора ГРМ; 2) за телефоном; 3) шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки) Оператора ГРМ; 4) на електронну адресу.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, стосовно того, що Типовим договором розподілу природного газу не передбачено, що способом надання Оператору ГРМ фактичних показань лічильника газу може бути квитанція споживача про оплату вартості газу на користь його постачальника, яким в даному випадку є ТОВ "Чернівцігаз Збут".

Також з висновків суду першої інстанції вбачається, що відповідно до вимог п.1 гл.6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що встановлений Кодексом газорозподільних систем спосіб надання показників лічильника у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки) Оператора ГРМ не може бути застосований для визначення щомісячно використаного споживачем об`єму газу, оскільки місячна вартість послуги розподілу природного газу становить фіксовану суму щомісяця незалежно від фактично використаного споживачем об`єму газу протягом місяця.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що надана позивачем копія абонентської книжки не може бути допустимим доказом по справі.

Так, вказана абонентська книжка не ідентифікована по відношенню до конкретної особи, що її видала.

При цьому, позовна заява не містить посилання позивача на те, хто саме видав йому абонентську книжку, а доказів видачі позивачу абонентської книжки ТОВ "Чернівцігаз Збут" та АТ "Чернівцігаз" позивачем до позовної заяви не надано.

З пояснень відповідачів та з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що АТ "Чернівцігаз" та ТОВ "Чернівцігаз Збут" не видавали споживачам абонентських книжок.

Під час розгляду справи позивачем також не надано суду доказів, які б підтверджували, що вказана абонентська книжка видана позивачу АТ "Чернівцігаз" або ТОВ "Чернівцігаз Збут".

В зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що встановленими Кодексом газорозподільних систем та Типовим договором розподілу природного газу способами надання споживачем фактичних показників лічильника газу Оператору ГРМ є особистий кабінет на сайті Оператора ГРМ, телефон, електронна адреса.

Відповідно до п.4 гл.4 розділу ІХ Кодексу ГРМ у разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу (алокація) по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно з п.5 гл.4 розділу ІХ Кодексу ГРМ встановлено, що визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

В цей же час, суду не було надано жодних доказів, які б свідчили про те, що позивач з 01 липня 2015 року надавав АТ "Чернівцігаз" фактичні показники лічильника газу, в тому числі - у строки та спосіб , визначені Кодексом ГРМ та Типовим договором розподілу природного газу, тобто через особистий кабінет на сайті Оператора ГРМ; за телефоном; на електронну адресу.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що матеріали справи не містять підтвердження або власного розрахунку позивача, відповідно до яких він вважає порушеними свої права, як споживача газу. Так, позивач надав суду квитанції про оплату 616,12 гривень 94 коп. та 48,75 гривень в підтвердження оплати ним за спожитий газ у січні і березні 2019 року. Разом з тим, лише квитанція про сплату 616,12 гривень стосується оплати позивачем цих коштів 20 лютого 2019 року на користь ТОВ "Чернівцігаз Збут". Крім того, ці квитанції ніяким чином не свідчать про порушення прав позивача, як споживача послуг з газопостачання. В цей же час, відповідно до матеріалів справи заборгованість позивача перед ТОВ "Чернівцігаз Збут" становить 10 088,19 гривень.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що є безпідставними посилання позивача на те, що ТОВ "Чернівцігаз Збут ігнорує його вимоги щодо проведення звірки розрахунків. Так, з відповіді ТОВ "Чернівцігаз Збут" на лист НКРЕКП за №16539/16/9-19 від 09 жовтня 2020 року вбачається, що ТОВ "Чернівцігаз Збут» пропонував позивачу провести звірку, в зв`язку із чим направив позивачу довідку-розрахунок та акт звірки.

Однак, доказів того, що між сторонами було проведено звірку взаємних розрахунків, а також докази будь-яких інших звернень з боку позивача до відповідачів матеріали справи не містять.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачі безпідставно визначали позивачу об`єм газу та визначали вартість спожитого природного газу. Доводи позивача про порушення прав споживача є не підтвердженими, оскільки відповідачем надано позивачеві запитувану ним інформацію і згоду на проведення звірки взаємних розрахунків. Отже, позивачем не доведено неправомірності дій або бездіяльності відповідачів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність в діях відповідачів ТОВ "Чернівцігаз Збут» та АТ «Чернівцігаз» порушення вимог чинного законодавства, оскільки визначення позивачу об`єму природного газу і його вартості проведені відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем, Типового договору розподілу природного газу, Правилам постачання природного газу, Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Разом з тим, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції не врахував, що обираючи спосіб захист порушеного права, позивачем не було враховано, що зобов`язання відповідача ТОВ "Чернівцігаз Збут" скасувати зайво нараховану плату за природний газ за період з 01 січня 2019 року по 12 квітня 2019 року в сумі 10 088 гривень 19 коп., яка зазначена в повідомленні ТОВ "Чернівцігаз Збут" від 15 квітня 2019 року №58708-ПЯ-2117-0419 про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості, а також вказати відповідачу ТОВ "Чернівцігаз Збут" на неприпустимість неаргументованого нарахування сум за газ і зобов`язати надавати споживачу дані відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є неефективним способом захисту порушеного права, виходячи з наступного.

Відповідно до правил статей 2,5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів правомочної особи.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція). У §145 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ)від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal v. the United Kingdom» (заява №22414/93, [1996] ECHR 54) суд зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю способів, що передбачаються національним правом.

У статті 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча Держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004, в якому зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Такі правові позиції Верховний Суд виклав в постановах від 22 травня 2019 року у справі №310/7353/13-ц та від 17 березня 2020 року у справі 274/4841/17.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав

Отже, обираючи спосіб захист порушеного права, позивачем не було враховано, що зобов`язання відповідача ТОВ "Чернівцігаз Збут" скасувати зайво нараховану плату за природний газ за період з 01 січня 2019 року по 12 квітня 2019 року в сумі 10 088 гривень 19 коп., яка зазначена в повідомленні ТОВ "Чернівцігаз Збут" від 15 квітня 2019 року №58708-ПЯ-2117-0419 про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості, а також вказати відповідачу ТОВ "Чернівцігаз Збут" на неприпустимість неаргументованого нарахування сум за газ і зобов`язати надавати споживачу дані відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є неефективним способом захисту порушеного права, оскільки задоволення таких вимог не призведе до його поновлення.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції слід змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 24 листопада 2020 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 18 березня 2021 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: О.О. Одинак

Н.Ю. Половінкіна