Справа № 638/13/21
Провадження № 2/638/11/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Суркової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Харківського міського центру зайнятості звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 32670 грн 69 коп. та суму сплаченого судового збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернувся до Харківського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні та відповідачу надано статус безробітного, з 08.05.2020 року призначено допомогу по безробіттю з 08.05.2020 року по 02.05.2021 року. Відповідач власним підписом засвідчив, що відноситься до зайнятого населення відповідно ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та відомостей. Відповідач перебував на обліку у позивача у статусі безробітного з 08.05.2020 року по 19.09.2020 рік та останньому перераховано допомогу по безробіттю за період з 25.05.2020 року по 18.09.2020 рік 32670,69 грн. В ході відпрацювання інформації від ПФУ виявлено, що ОСОБА_1 з червня 2020 року отримує пенсію військового пенсіонера, а відтак відповідач надав недостовірні відомості, що вплинули на умови призначення та виплати допомоги по безробіттю, приховавши факт перебування на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області з 15.03.2013 року та отримання пенсії за вислугу років по лінії Державної прикордонної служби, що призвело до безпідставної виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття в розмірі 32670 грн 69 коп.

Відповідач надав відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки ним не приховувалась інформація про те, що він є пенсіонером за вислугою років, форма заяви про надання статусу безробітного не передбачає графи, якою можливо підтвердити факт перебування у статусі пенсіонера. Обов`язок своєчасно подати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг, виникає у зареєстрованої особи як безробітного.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що невиконання ОСОБА_1 встановлених законодавством вимог, а саме неповідомлення про те, що він отримує пенсію за вислугу років, а отже не мав права на отримання статусу безробітного, що призвело до безпідставної виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, представник відповідача надав клопотання про витребування доказів та проведення судового засідання призначеного на 10.03.2021 року за їх відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

08.05.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного. В наданій заяві вказав, що звільнений з Харківської митниці ДФС 24.04.2020 року на підставі п.11 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу». 08.05.2020 року відповідач звернувся до позивача із заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю. Рішенням Харківського міського центру зайнятості від 08.05.2020 року ОСОБА_1 на підставі ч.1 ст.43 ЗУпЗН надано статус безробітного. За повідомленням начальника відділу з питань призначення та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління пенсійного забезпечення ОСОБА_1 перебуває на обліку з 15.03.2013 року та отримує пенсію за вислугу років по лінії Державної прикордонної служби України (пенсійна справа №).

Пунктом 1 частини 1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.4 ч.2, ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону. Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Зокрема, пунктом 8 частини 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Пунктом 18 ч.2 ст.22 Закону України «Про зайнятість населення» визначено завдання та функції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальних органів, зокрема проведення розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

Відповідач у своїй заві від 08.05.2020 року зазначає, що не відноситься до зайнятого населення відповідно до ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів.

За пунктом «а» статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до виду державних пенсій відноситься пенсія за вислугу років.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.

Згідно п.7 ч.1 ст.31 вищевказаного закону виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Згідно з пунктом 13 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років.

Таким чином, при поданні заяви про надання статусу безробітного, всупереч вищевказаним вимогам законодавства, відповідач не повідомив про отримання доходу у вигляді пенсії за вислугу років, тобто надав позивачу недостовірні дані, внаслідок чого безпідставно отримував допомогу по безробіттю.

Доводи відповідача щодо відсутності у формі заяви про надання статусу безробітного відповідної графи суд відхиляє виходячи з наступного.

Так, у заяві про надання статусу безробітного відповідач повідомив, що не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів та несе відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей. При цьому статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

В постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року по справі № 545/164/17-ц зазначено, що не можуть бути визнані безробітними громадяни, які мають право на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років та скористалися цим правом або досягли встановленого законом пенсійного віку. Відповідно до частин другої та третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Отже, неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Таким чином, відповідач достовірно знаючи про отримання пенсії за вислугу років не повідомив про вказану обставину позивачу при зверненні до останнього із заявою про надання статусу безробітного.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», - фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» - сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Це положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За положенням п. 1 ч. 1 ст. 1215 цього Кодексу не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

За довідкою наданою позивачем розмір матеріального забезпечення, яке підлягає поверненню складає 32670 грн 69 коп., добровільно вказану суму відповідач не повернув.

Враховуючи викладене, безпідставно виплачена допомога по безробіттю підлягає примусовому стягненню з відповідача, оскільки останній безпідставно отримував допомогу по безробіттю та в добровільному порядку не повернув отримані кошти.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1212, 1215 ЦК України, ст.ст.22,44,45 Закону України «Про зайнятість населення», ст.ст.12,13, 141,263,264,265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги Харківського міського центру зайнятості (м.Харків, вул.Шевченка, 137-А, код ЄДРПОУ 36224721) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) про стягнення вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського міського центру зайнятості вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 32670 (тридцять дві тисячі шістсот сімдесят) грн 69 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського міського центру зайнятості суму сплаченого судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Є.В.Невеніцин