Справа № 646/6210/19
№ провадження 2/646/275/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шелест І.М.,

секретаря судового засідання Коммунарової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові у порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), треті особи: Приватний виконавець ВО Харківської області Бабенко Д.А. (місцезнаходження: м. Харків, вул. Молочна, 18, офіс 25), Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області (місцезнаходження: м. Харків, вул. Ярослава Мудрого (стара назва Петровського), 26), Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби ХМУЮ (місцезнаходження: м. Харків, вул. Біблика (стара назва 2-ї П`ятирічки), 18) про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту.

У своїй позовній заяві позивач просить суд звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить АТ «Укрсоцбанк» (правонаступник АТ «Альфа-банк»), а саме: квартира, загальна площа (кв.м): 34.0, житлова площа (кв.м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який накладений: 27.08.2018 Червонозаводським районним судом м. Харкова, ухвала, справа № 646/5588/18 від 23.08.2018, номер запису про обтяження: 27702452; 03.07.2018 Приватним виконавцем ВО Харківської області Бабенко Д.А., постанова, про арешт майна боржника, серія та номер: ВП№ 56696113 від 03.07.2018, номер запису про обтяження: 26875703; 20.10.2014 Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №22435060 від 17.03.2014, номер запису про обтяження: 7394500; 11.12.2012 Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, постанова про арешт майна боржника, номер: 34092971 від 11.12.2012, номер запису про обтяження: 13363709.

В обґрунтування позову зазначено, що АКБ «Уксоцбанк» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту № 820/2-27/21/04-7/200 від 04.09.2007 року. Також між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартира, загальна площа (кв.м.): 34,0 житлова площа (кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Через систематичне невиконання боржником умов кредитного договору Банк змушений розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, позивачу стало відомо, що розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки на даний час неможливо, оскільки на нього накладений арешт. В зв`язку з вказаним звернулися з даним позовом до суду.

09.09.2019 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви було передано для розгляду судді Шелест І.М.

30 вересня 2019 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

05.12.2019 до суду надійшов відзив на позов, в якому представник Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області Т.О. Мельник зазначив, що на виконанні у відділу примусового виконання рішень перебувало виконавче провадження ВП №22435060 з примусового виконання виконавчого напису № 2094 від 27.09.2010, вчиненого приватним нотаріусом ХМНО Хаславською К.В. про звернення стягнення на 1-кімнатну квартиру загальною площею 34.0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 . За рахунок коштів отриманих від реалізації майна задовольнити вимоги ХОФ ПАТ «Укрсоцбанк» в розмірі 254 247, 32 грн. 08.11.2010 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника. 16.05.2012 на підставі постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження, ВП № 22435060 передано для подальшого виконання до відділу примусового виконання рішень. 17.03.2014 державним виконавцем відділу винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 22435060, а саме квартиру АДРЕСА_3 . 15.06.2015 державним виконавцем на підставі п.9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. до 01.10.2016) винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувану. При поверненні виконавчого документа, арешт з майна боржника не знімався.

05.02.2020 ухвало суду закрито підготовче провадження у справі, призначено до розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву, в якій підтримав позов просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, з невідомих причин, про розгляд справи повідомлявся, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації.

Представник відповідача адвокат Бочарова О.М. до суду надала заяву, в якій проти позову заперечувала частково, просила відмовити у задоволенні позову в частині скасування ухвали про забезпечення позову, оскільки для цього передбачений інший порядок. Окрім того, у Червонозаводському районному суді м. Харкова на розгляді знаходиться цивільна справа № 640/14799/18 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа банк», ПН ХМНО Хаславської К.В. третя особа ПВ ВО Харківської області Бабенко Д.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Інші учасники розгляду справи до суду не з`явилися, про розгляд справи повідомлялись належним чином.

05.10.2020 ухвалою суду задоволено заяву представника АТ «Альфа-банк» залучено до розгляду справи за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , треті особи: Приватний виконавець ВО Харківської області Бабенко Д.А., Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, в якості правонаступника позивача Акціонерне товариство «Альфа-банк».

Вивчивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 04 вересня 2007 року АКБ «Уксоцбанк» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту № 820/2-27/21/04-7/200.

Також між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір від 04.09.2007, відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартира, загальна площа (кв.м.): 34,0, житлова площа (кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

28 грудня 2019 року Іпотекодержателем на спірне майно було зареєстроване за АТ «Альфа-банк», що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивачу стало відомо, що реалізувати майно на даний час неможливо, оскільки накладені такі обтяження: 27.08.2018 Червонозаводським районним судом м. Харкова, ухвала, справа № 646/5588/18 від 23.08.2018, номер запису про обтяження: 27702452; 03.07.2018 Приватним виконавцем ВО Харківської області Бабенко Д.А., постанова, про арешт майна боржника, серія та номер: ВП№ 56696113 від 03.07.2018, номер запису про обтяження: 26875703; 20.10.2014 Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №22435060 від 17.03.2014, номер запису про обтяження: 7394500; 11.12.2012 Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, постанова про арешт майна боржника, номер: 34092971 від 11.12.2012, номер запису про обтяження: 13363709.

23.08.2018 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова, по справі № 646/5588/18 (номер запису про обтяження: 27702452) заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено. До розгляду справи по суті за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Київського відділення ХОФ ПАТ «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Хаславської К.В. заборонити відповідачам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії майнового характеру стосовно квартири загальною площею 34,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Накладено арешт на квартиру загальною площею 34,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з інформації автоматизованої системи виконавчого провадження стан виконавчого провадження:

- ВП№ 56696113 від 03.07.2018, номер запису про обтяження: 26875703, який накладений 03.07.2018 Приватним виконавцем ВО Харківської області Бабенко Д.А., постанова, про арешт майна боржника зупинено.

- виконавче провадження номер: 34092971 від 11.12.2012, номер запису про обтяження: 13363709, накладене 11.12.2012 постановою про арешт майна боржника Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції завершено.

17.03.2014 державним виконавцем відділу винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 22435060, а саме квартиру АДРЕСА_3 .

15.06.2015 державним виконавцем на підставі п.9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. до 01.10.2016) винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. При поверненні виконавчого документа, арешт з майна боржника не знімався.

За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

За змістом ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до правового висновку, відображеного в постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 18 лютого 2020 року в справі № 917/154/15, постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 06 лютого 2020 року в справі № 922/5787/15, постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 21 січня 2020 року в справі № 911/3883/16, постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі 923/1382/16 та багатьох інших: «Преюдицію утворюють ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта».

Згідно з постановою Касаційного господарського суду Верховного Суду від 21 січня 2020 року в справі № 911/3883/16: «Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Преюдиціальне значення мають рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини».

Як вказав відповідач, арешт на спірну квартиру було накладено на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2018, в порядку ст. 150 ЦПК України з ціллю забезпечення позову до пред`явлення позову.

Враховуючи вищезазначені положення ст. ст. 17, 23, 24, 158 ЦПК України, а також аналізуючи зміст заявлених позовних вимог, суд визнав, що звернення АТ «Укрсоцбанк» до Червонозаводського районного суду м. Харкова з вказаним позовом про звільнення майна з-під арешту, з урахуванням конкретних обставин, є зловживанням процесуальними правами, що суперечать завданню цивільного судочинства, оскільки фактично сторона позивача просить Червонозаводський районний суд м. Харкова переглянути в апеляційному порядку ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі № 646/5588/18, що процесуально є недопустимим.

Як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15.03.2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

При цьому, згідно з ч.ч. 1,2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Разом з тим, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.п. 2, 3 своєї Постанови «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

При цьому, якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке його право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Однак, будь-яких доказів, які б підтверджували наявність передбачених вищенаведеними вимогами законодавства правових підстав для зняття арешту з майна позивача, що накладений ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі № 646/5588/18 від 23.08.20218 останнім до суду надано не було.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в цій частині звільнення майна з під арешту в даній справі, є неможливим, так як звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача фактично просить суд скасувати заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі № 646/5588/18 від 23.08.20218 до розгляду справи по суті за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Київського відділення ХОФ ПАТ «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Хаславської К.В.

Справа № 640/14799/18 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа банк», ПН ХМНО Хаславської К.В. третя особа ПВ ВО Харківської області Бабенко Д.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню на даний час не розглянута.

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для його задоволення у цій частині, з урахуванням визначеного позивачем суб`єктного складу, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в цій частині.

Щодо вимог позивача про скасування арештів, які накладені на майно боржника державними виконавцями та приватним виконавцем Бабенко Д.А., слід зазначити наступне.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира АДРЕСА_3 , площею 34,0 кв.м., є предметом іпотеки за іпотечним договором від 04.09.2007 року. Вказана квартира знаходиться під арештом. Підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.03.2014 (ВП№ 22435060). Крім того, спірне майно знаходиться під арештом на підставі постанови приватного виконавця Бабенка Д.А. про арешт боржника від 03.07.2018 (ВП№56696113). Крім того, на підставі постанови Одрджонікідзевського ВДВС про арешт майна боржника від 11.12.2012 (ВП №34092971).

Як на підставу позовних вимог, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» посилалося на те, що в зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 кредитних зобов`язань, позивач змушений розпочати процедуру звернення стягнення на іпотечне майно. Однак стало відомо, що звернути стягнення на іпотечне майно наразі неможливо, оскільки на вказане нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , накладено арешт, який є чинним та не скасований. У зв`язку з чим, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» просило суд звільнити з-під арешту спірне майно.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

За змістом наведеної правової норми належним і ефективним способом захисту прав особи, яка вважає, що арештоване майно належить їй, а не боржнику, є одночасне пред`явлення двох позовних вимог:

1) про визнання права власності на майно;

2) про зняття з нього арешту.

Згідно роз`яснень, наведених у пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Матеріали справи свідчать про те, що Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з цим позовом як іпотекодержатель нерухомого майна, на яке накладено арешт у межах виконавчих проваджень.

Суд вважає, що наявні підстави для звільнення майна з-під арешту, що накладений постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.03.2014 (ВП№ 22435060). Постановою приватного виконавця Бабенка Д.А. про арешт боржника від 03.07.2018 (ВП№56696113). На підставі постанови Одрджонікідзевського ВДВС про арешт майна боржника від 11.12.2012 (ВП №34092971), з огляду на таке.

З Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2011 року на задоволення вимог ОСОБА_2 стягнуто суму боргу за договором позики у розмірі 92 463, 60 грн.

Виконавче провадження № 34092971 відкрито державним виконавцем 30.08.2012, стягувач ОСОБА_2 на даний час відповідно до бази даних АСВП завершено.

Виконавче провадження № 56696113 відкрито приватним виконавцем Бабенко Д.А. 03.07.2018, де стягувачем є ПАТ «Укрсооцбанк», на даний час його стан зупинено.

Виконавче провадження № 22435060 з примусового виконання виконавчого напису № 2094 від 27.09.2010, вчиненого приватним нотаріусом ХМНО Хаславською К.В., про звернення стягнення на 1-кімнатну квартиру загальною площею 34, 0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 для отримання за рахунок реалізації майна задовольнити вимогу ХОФ ПАТ «Укрсоцбанк» 17.03.2014 державним виконавцем відділу винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме квартиру АДРЕСА_3 .

15.06.2015 державним виконавцем на підставі п.9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. до 01.10.2016) винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. При поверненні виконавчого документа, арешт з майна боржника не знімався.

З матеріалів справи убачається, що зобов`язання за кредитним договором № 820/2-27/21/04-7/200 від 04 вересня 2007 року ОСОБА_1 належним чином не виконав.

Разом з тим встановлено, що неможливо розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно, оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира АДРЕСА_3 знаходиться під арештом.

За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку».

Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

При цьому за змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Так, позивач пред`явив цей позов не як стягувач за виконавчим провадженням, а як іпотекодержатель майна, який регламентований Законом України «Про виконавче провадження» як «інший випадок».

Іпотечний договір було укладено задовго до накладення арешту на спірне майно.

Наявність обтяження предмету іпотеки позбавляє АТ «Альфа-Банк» можливості реалізувати наявний у нього обсяг прав іпотекодержателя.

При цьому зняття арешту з майна є належним способом захисту прав та інтересів іпотекодержателя.

Порядок зняття арешту визначений Законом України «Про виконавче провадження».

У статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на час винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копію постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Суд вважає, що наявні підстави для звільнення вказаного майна з-під арешту, оскільки накладення арешту впливає на реалізацію прав позивача як іпотекодежателя.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, вказаними положеннями Закону передбачено обов`язок виконавця зняти арешт у разі закінчення виконавчого провадження за умови відсутності законодавчих обмежень, визначених у частині першій статті 38 Закону України «Про виконавче провадження».

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що після закінчення виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт на спірне нерухоме майно, чинність арешту припинена.

Натомість встановлено, що нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_3 , перебуває під арештом.

Накладення арешту на предмет іпотеки порушує права Банку як іпотекодержателя.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 15-16, 391 ЦК України, з урахуванням постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту квартиру, яке належить Акціонерному товариству «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», а саме: квартиру загальною площею 34,0 кв.м., АДРЕСА_3 , що накладений:

-03.07.2018 Приватним виконавцем ВО Харківської області Бабенко Д.А., постанова, про арешт майна боржника, серія та номер: ВП№ 56696113 від 03.07.2018, номер запису про обтяження: 26875703;

-20.10.2014 Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №22435060 від 17.03.2014, номер запису про обтяження: 7394500;

-11.12.2012 Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, постанова про арешт майна боржника, номер: 34092971 від 11.12.2012, номер запису про обтяження: 13363709.

У задоволенні позову в частині звільнення з-під арешту квартири АДРЕСА_3 , що накладений 27.08.2018 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі № 646/5588/18 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-банк» судовий збір у сумі 1921, 00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», місце знаходження - 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, код ЄДРПОУ - 23494714,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідн. НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Треті особи: Приватний виконавець ВО Харківської області Бабенко Д.А., місцезнаходження: м. Харків, вул. Молочна, 18, офіс 25.

Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, місцезнаходження: м. Харків, вул. Ярослава Мудрого (стара назва Петровського), 26,

Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби ХМУЮ, місцезнаходження: м. Харків, вул. Біблика (стара назва 2-ї П`ятирічки), 18.

Повний текст рішення складений 30.12.2021.

Суддя І.М. Шелест