Справа № 307/712/21
Провадження № 2-з/307/4/21
У Х В А Л А

10 березня 2021 року м.Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Бряник М.М.,

за участю секретаря судового засідання Мельник Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тячів заяву Акціонерного товариства «ОТП Банк», в інтересах якого діє представник адвокат Коссей Олександр Мікловшович, про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «ОТП Банк», в інтересах якого діє представник адвокат Коссей Олександр Мікловшович до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Чербаник Флорин Михайлович про визнання недійсним правочину та скасування рішення державних реєстраторів і реєстраційних записів,

В С Т А Н О В И В:

АТ «ОТП Банк», в інтересах якого діє представник адвокат Коссей О.М., звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Чербаник Ф.М. про визнання недійсним правочину та скасування рішення державних реєстраторів і реєстраційних записів.

Одночасно разом із позовною заявою АТ «ОТП Банк», в інтересах якого діє представник адвокат Коссей О.М., подав заяву про забезпечення позову, згідно з якою просить: вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження нерухомого майна земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :04:002:0577, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Заяву про забезпечення позову мотивовано тим, що до Тячівського районного суду Закарпатської області подано позовну заяву про визнання недійсним правочину та скасування рішення державних реєстраторів і реєстраційних записів. Додатково представник позивача зазначає, що відчужене майно, яке було предметом оспорюваних правочинів, являється іпотечним.

Також зазначає, що з дій сторони правочину ( ОСОБА_1 ) вбачається намір ухилитися від виконання рішення суду щодо стягнення боргу та сторонами можуть вчинятись дії щодо подальшого відчуження та перереєстрації вказаної у позові земельної ділянки, що в результаті унеможливить реалізацію рішення суду у разі задоволення позову.

Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що за пред`явленим до суду АТ «ОТП Банк», позовом, позивач просить визнати недійсним договір купівлі продажу від 15.08.2019 року зареєстрований приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Чербаник Ф.М., щодо відчуження ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :04:002:0577, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Також з матеріалів справи встановлено, що 26 лютого 2008 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № МL-804/019/2008 відповідно до якого ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 15 000 доларів США.

В забезпечення виконання кредитного договору, 26 лютого 2008 року між ОСОБА_1 , та Банком було укладено Договір поруки №SR-804/019/2008 .

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.12.2016 року ухваленим у справі №299/1843/16- ц задоволено позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , суму заборгованості за кредитним договором № МL-804/019/2008 від 26 лютого 2008 року у розмірі 9842,04 доларів США.

Постановою головного державного виконавця Тячівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області від 26.04.2017 року відкрито виконавче провадження з виконання рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.12.2016 року.

Постановою головного державного виконавця Тячівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області від 9.08.2019 року, як вбачається з її змісту виконавчий лист виданий на виконання рішення Виноградівського районного суду від 12.12.2016 року повернуто згідно письмової заяви стягувача.

Постановою приватного виконавця Лукеча О.В. від 3.03.2020 року відкрито виконавче провадження з виконання рішення Виноградівського районного суду від 12.12.2016 року.

Таким чином судом встановлено, що на відчужену за оспорюваним договором земельну ділянку за твердженням представника позивача 15.01.2019 року міг накладатися арешт, в рамках виконавчого провадження відкритого постановою державного виконавця Тячівського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області від 26.04.2017 року на виконання рішення Виноградівського районного суду про стягнення з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором. Вказана земельна ділянка, як вбачається з матеріалів справи не була предметом іпотеки, що суперечить твердженням представника позивача викладеним в заяві про забезпечення позову. Доказів зворотного, до матеріалів справи представником позивач не додано та в позовній заяві про це з посиланням на іпотечний договір, не зазначено.

Разом з цим відповідно до приписів ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Дану заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, оскільки така не містить: пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Заявник, подаючи заяву про забезпечення позову, просить забезпечити позов шляхом накладення арешту та заборони відчуження земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :04:002:0577, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Проте, заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Разом із тим, зустрічне забезпечення це по суті гарантія відшкодування можливих для відповідача збитків та має на меті забезпечити певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів. Згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України метою цього інституту є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

При цьому у принципі 7 доповіді Асоціації міжнародного права «Про забезпечувальні і запобіжні заходи в міжнародному цивільному процесі», ILA,1996) зазначається, що суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті застосування забезпечувальних заходів.

Згідно з приписами ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, оскільки заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, вона підлягає поверненню заявнику.

Статтею 9 Конституції України регламентовано, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Крім того, у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

При цьому суд роз`яснює, що повернення заяви не позбавляє заявника на повторне звернення в суд із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 151, 153, 260, 353 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Акціонерного товариства «ОТП Банк», в інтересах якого діє представник адвокат Коссей Олександр Мікловшович, про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «ОТП Банк», в інтересах якого діє представник адвокат Коссей Олександр Мікловшович, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Чербаник Флорин Михайлович, про визнання недійсним правочину та скасування рішення державних реєстраторів і реєстраційних записів повернути заявнику.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя М.М. Бряник