Справа № 727/2239/21
провадження № 2/727/1021/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Танасійчук Н.М.

при секретарі Желик І.Ю.

представник позивача ОСОБА_1

представника відповідача Ковча Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження в м.Чернівці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке відповідно до зареєстрованої 14 червня 2018 року нової редакції Статуту змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову посилалося на те, що відповідно до укладеного сторонами договору від 17 вересня 2012 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 2 000 грн зі сплатою 30% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.

За укладеним між банком і ОСОБА_2 кредитним договором остання отримала кредитні карти: № НОМЕР_1 , строком дії до жовтня 2019 року; № НОМЕР_2 , строком дії до липня 2023 року; № НОМЕР_3 , строком дії до січня 2024 року.

Вказувало, що відповідач не виконує зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виниклазаборгованість по кредитному договору в сумі 376125грн. 18 коп., в тому числі: 308296грн. 98 коп. заборгованість за тілом кредита; 223457грн. 46 коп. заборгованість за поточним тілом кредиту. 84 839.52 заборгованість за простроченим тілом кредиту, 15933.68 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 51894.52 заборгованість за простроченими відсотками

За таких обставин просило стягнути з відповідача вказану заборгованість та відшкодувати судовий збір у сумі 5 641 грн.

19.03.2021 року ухвалою суду у справі відкрито провадження та ухвалою суду від 13.04.2021 року виправлено описку, зазначивши що провадження у справі є загальним , а не спрощеним, як це було зазначено помилково.

26.04.2021 року від представника відповідача адвоката Ковча Т.Б. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказав що, не погоджується з доводами позивача про наявність заборгованості у ОСОБА_3 . Вказує, що як і зазначає позивач, з моменту написання анкети заяви на ім`я відповідача було оформлено три банківських карти, а саме: картку від 11.10.2015 року, № НОМЕР_1 , яку було змінено на іншу, у зв`язку із закінченням її терміну дії, а саме на карту № НОМЕР_2 від 05.11.2019 року, яку було відповідачем втрачено та заблоковано, і як наслідок оформлено нову карту № НОМЕР_3 від 25.02.2020 року, яку також було втрачено останньою та подано заяву про її блокування. Після втрати останньої картки нових карток відповідач не отримувала. Зазначає, що у відповідача станом на 08.07.2020 року був нульовий ліміт картки, тому вона не могла здійснити покупку, оплатити послугу чи виконати якусь іншу операцію на суму 308 600.82грн. Крім того зазначає, що в травні 2020 року вона телефонувала на гарячу лінію банку, з проханням заблокувати її картку, в зв`язку з тим що її загубила. Стверджує, що картка була заблокована.

Вказує, що про існування даної заборгованості відповідач дізналася 16.04.2021 року, отримавши позовну заяву від суду. Та , тоді ж звернулася до Банку з метою з`ясування ситуації. І відповідальний працівник банку пояснив відповідачу, що вона з цим питанням звернулася до Банку надто пізно, якби звернулася швидше, то ще можна було б щось вирішити. З приводу того, що при нульовому ліміті картки списалися кошти працівник банку відповів, що з інтернет сайту надійшов запит до банку от кошти і списалися, оскільки повідомлень до Банку з сторони відповідача про незгоду з операцією не надходило. Також працівник банку повідомив , що з фінансового номеру відповідача до банку телефонував чоловічий голос. З чого відповідач припускає, що операцію здійснювала інша особа, яка не є власником рахунку та яка заволоділа даними відповідача. Крім того посилається на те, що з виписки на яку, як доказ заборгованості, посилається позивач, неможливо встановити, яка саме сума була списана з рахунку. Відтак, даний документ не відповідає вимогам ст.. 77 ЦПЕ України не може бути визнаний судом, як належний доказ по справі, так як містить суперечливу інформацію, щодо фактичного розміру заборгованості. На підставі вищевикладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог, АТ КБ Приватбанк до ОСОБА_3 , у повному обсязі, називаючи позовні вимоги позивача необґрунтованими, та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а самі докази суперечливими та такими, що не доводять факт правомірності дій позивача та право позивача стягнути вищевказані кошти з відповідача.

21.05.2021 року від АТ КБ «Приватбанк» надійшла відповідь на відзив, згідно якого представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує , що з виписки по рахунку вбачається активне використання відповідачем банківського рахунку. Зміну кредитного ліміту пояснює тим, що це передбачено п. 2.1.1.2.3 Договору між Банком та відповідачем і відповідальність клієнта банку настає в момент використання кредитного ліміту як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення пін коду або підписанням чеку, саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. Щодо посилань сторони відповідача про заволодіння коштами відповідача сторонніми особами Банк зазначає, що у відповідності до умов договору клієнт зобов`язаний застосовувати заходи до запобігання втрати картки, ПІНа або інформації , нанесеної на картку і магнітну смугу, або їх незаконного використання, інформувати Банк , а також правоохоронні органи за фактом втрати картки , піну, або отримання звістки про їх незаконне використання , у трьохденний термін після усної заяви про втрату картки , Піна надати письмову заяву в банк. При цьому представник Банку зауважив , що особа яка 08.07.2020 року здійснила операцію , знала дані картки , пін-код властивий даній картці. Щодо виписки по рахунку вказують, що вона є первинним документом , що фіксує факт виконання госоперації та служить підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах. Із виписки вбачається, що відповідач була активним користувачем кредитної картки, тому їй були добре відомі і зрозумілі умови договору.

В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Бацей Т.М. позовні вимоги підтримала повністю. Вказала, що списання коштів в сумі 308 600.82 грн з карткового рахунку відповідача відбулося 08.07.2020 року, в зв`язку з покупкою предавторизацією: де на сайті введено номер картки , строк її дії , ОТП пароль, який поступив на фінансовий номер клієнта. Кошти були списані з рахунку на запит торгівельної точки і банк зобов`язаний був оплатити таку послугу. Також зазначила, що Банк міг вжити заходів щодо повернення знятих коштів клієнту, якби вона звернулася з цим питанням до Банку протягом одного місяця. Однак ОСОБА_3 жодними засобами зв`язку з цим питанням до Банку не зверталася.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 щодо задоволення позовних вимог заперечив, надав пояснення аналогічні відзиву , зазначивши, що відповідач ще в травні 2020 року, до того як відбулася операція зі зняття коштів зверталася телефоном на гарячу лінію банку з проханням заблокувати її кредитну картку, в зв`язку з її втратою. Про те, що гроші 08.07.2020 року були зняті з її карткового рахунку вона не знала. Дізналася лишень коли отримала позов від суду. До правоохоронних органів відповідач з приводу зняття коштів з кредитної картки не зверталася, оскільки не вважає себе потерпілою. Вказує, що потерпілою стороною в даному випадку є банк, оскільки у відповідачки на рахунку коштів не було, був нульовий кредитний ліміт. Також звертає увагу суду на ту обставину, що за інформацією наданою банком 11.07.2020 року в банк телефонувала особа чоловічої статі з фінансового номеру відповідача, що на думку сторони відповідача підтверджує ту обставину, що карткою незаконно заволоділа стороння особа, яка і скористалася кредитними коштами.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 пояснила суду, що ніяких операцій на суму 308 600, 82 грн. вона не здійснювала і підозрює свого колишнього чоловіка ОСОБА_5 в незаконному заволодінні її карткою та використанні коштів. Позов не визнає, просить в його задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 17 вересня 2012 року АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір. Відповідачу було вікрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт , який в подальшому збільшився до 20000 грн.зі сплатою базової процентної ставки на місяць за користування кредитом у розмірі 3,0 % на суму залишку заборгованості за кредитом ( а.с.21)

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві б/н від 17.12.2012 року ( а.с.20)

За укладеним між банком і ОСОБА_2 кредитним договором остання отримала кредитні карти: № НОМЕР_4 строком дії до жовтня 2019 року; № НОМЕР_2 строком дії до серпня 2023 року; № НОМЕР_3 строком дії до січня 2024 року, що підтверджується довідкою (а.с.18)

З виписки за договором встановлено, що 08.07.2020 року відбулася операція зі списання з рахунку ОСОБА_3 коштів в сумі 308600.82 грн. ( а.с.12)

З отриманого на ухвалу суду про витребування доказів листа Банку від 10.12.2021 року встановлено, що ОСОБА_3 звернулася до банку із заявою про заблокування своєї банківської картки 18.07.2020 року. У зазначеному листі банком повідомлено також про інші телефонні дзвінки здійснені відповідачем, зокрема 11.07.2020р. та 14.07.2020 р. з різноманітних питань щодо банківського обслуговування (переказ коштів, підтвердження платежу, зняти ознаку фінансового телефону). В травні 2020 року дзвінка від ОСОБА_3 не зафіксовано ( а.с.176)

Статтею 1054 п.1 Цивільного Кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

З положень кредитних договорів та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у зобов`язанні належним чином.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе за кредитним договором зобовязання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості.

Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні розрахунку, у ОСОБА_3 станом на 14.01.2021 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 376125грн. 18 коп., в тому числі: 308296грн. 98 коп. заборгованість за тілом кредита; 223457грн. 46 коп. заборгованість за поточним тілом кредиту. 84 839.52 заборгованість за простроченим тілом кредиту, 15933.68 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 51894.52 заборгованість за простроченими відсотками. (а.с.6-11)

За змістом статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України в редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом статті 60 ЦПК України у тій же редакції Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина друга статті 59 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час вирішення справи у судах попередніх інстанцій).

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.

Пунктом 14.16 статті 14 цього Закону визначено, що користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

Згідно з пунктом 1.1.2.10 Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» клієнт зобов`язаний вживати заходів по запобіганню втрати (крадіжки) карт, стікера PayPass, ПІНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на Карту і магнітну полосу, або їх незаконного використання.

Пунктом 1.1.2.11 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт зобов`язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи за фактом втрати карти, стікера PayPass, ПІНа, сім-карти мобільного телефону або отримання відомостей про їх незаконне використання. При настанні вказаних подій необхідно звернутися у відділення банку або зателефонувати за вказаними номерами.

За змістом статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідач не надала суду належних та допустимих доказів про здійснення нею заходів щодо блокування своєї банківської картки саме в травні 2020р. Таким чином, її доводи про зворотнє суд до уваги не приймає.

Аналізуючи вищенаведені норми закону, суд також приходить до висновку, що саме на користувача картки, в даному випадку на відповідача, покладено обов`язок щодо схоронності її даних (стікера PayPass, ПІНа, сім-карти мобільного телефону, тощо ), таким чином, суд критично ставиться до посилань відповідача та її представника про те, що відповідати за зобов`язаннями по сплаті боргу перед банком повинна не відповідач, а ймовірно, її колишній чоловік ОСОБА_6 , який міг скористатися кредитною карткою і телефоном відповідачки або інші сторонні не встановлені особи.

Враховуючи викладене, твердження відповідача та її представника про те, що відповідачкою ОСОБА_3 вживалися належні заходи щодо блокування картки в травні 2020 року та те, що зняття коштів відбулося невстановленими особами є безпідставними. До правоохоронних органів відповідач взагалі не зверталася.

За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а також враховуючи те, що відповідач неналежно виконує свої зобов`язання за укладеним договором й відповідно не надала суду доказів на спростування вказаного, приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 5641 грн. 88 коп.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549, 610, 611, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (), яке розташоване в м.Київ вул.Грушевського, 1Д задовольнити і стягнути на його користь із ОСОБА_2 , (ідн. НОМЕР_5 ), що проживає АДРЕСА_1 заборгованість за кредитним договором від 17 вересня 2012 року № б/н в сумі 376125 (триста сімдесят шість тисяч сто двадцять п`ять) грн. 18 коп.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (), яке розташоване в м.Київ вул.Грушевського, 1Д із ОСОБА_2 ( ідн. НОМЕР_5 ), що проживає АДРЕСА_1 5641 грн. витрат понесених на сплату судового збору .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Н.М.Танасійчук