Провадження № 2/161/5290/21
У Х В А Л А

29 грудня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Юхим А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Державного кадастрового реєстратора відділу № 3 (Волочиськ) управління у Хмельницькому районні (відділ у Волочиському районі) Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Руснак Оксани Василівни, ОСОБА_2 , про визнання недійсними наказів та скасування державної реєстрації на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в :

Позивач подала до суду заяву про забезпечення позову.

Заява обґрунтована тим, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 визнанно протиправними дії кадастрового реєстратора відділу у Шацькому районі Міжрайонного управління у Любомльському і Шацькому районах Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Ткачук С.М. щодо внесення 06.10.2020 змін до відомостей Державного земельного кадастру стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0318. Зобов`язано кадастрового реєстратора відділу у Шацькому районі Міжрайонного управління у Любомльському і Шацькому районах Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Ткачук С.М. скасувати внесені 06.10.2020 зміни до відомостей Державного земельного кадастру стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0318. Встановлено, що кадастровим реєстратором Ткачук С.М. на підставі заяви ОСОБА_3 від 06.10.2020 №ЗВ-020 про внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру, а саме виправлення помилки в координатах поворотних точок меж земельної ділянки внаслідок помилки, допущеної у документації із землеустрою (а.с.63-64), внесено зміни до відомостей Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0318. Внаслідок внесених змін місце розташування цієї земельної ділянки змінилося, що видно на викопіюванні з Публічної кадастрової карти України. Зміну координат поворотних точок меж земельної ділянки можна прослідкувати шляхом порівняння цих відомостей до 06.10.2020 та після цієї дати. У протоколі виправлення помилки від 06.10.2020 №7412657 відповідні графи про назву, реєстраційний номер та дату видачі документа, у якому виявлено помилку, відповідачем не заповнені. 19.10.2020 вона звернулася до відділу у Шацькому районі Міжрайонного управління у Любомльському і Шацькому районах Головного управління Держгеокадастру у Волинській області із повідомленням про виявлення та виправлення технічної помилки фізичною особою, в якій повідомила, що є власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0318, однак нею виявлено, що належна їй на праві власності земельна ділянка змінила місце розташування.

Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області на підставі наказу від 05.11.2020 №105 проведено службову перевірку фактів, викладених нею у скарзі від 03.11.2020 №М-433/0/5-20 щодо відновлення порушених прав на безперешкодне володіння та користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:001:0318. Як слідує зі змісту довідки від 10.12.2020 №2279/3-20-0.2, робоча група з проведення перевірки встановила, що сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_3 внесені зміни до документації із землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0318 без відповідного рішення органу, який затвердив документацію із землеустрою, а внесені зміни в документацію не погоджені та не затверджені у встановленому статтею 31 Закону України «Про землеустрій» порядку, чим грубо порушено норми законодавства. Державним кадастровим реєстратором Ткачук С.М. за заявою від 06.10.2020 ЗВ-020 до Державного земельного кадастру внесено відомості (зміни до них) про зазначену земельну ділянку на підставі документації із землеустрою, яка не відповідає законодавству.

Зазначає, що вона неодноразово подавала клопотання до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області щодо недопущення порушення прав на вказану земельну ділянку. Проте, 19.10.2020 на місці розташування земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0318, яку перемістили та утворилося вільне місце, видано наказ № 759-УБД «Про надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою», а 10.11.2020 державним кадастрового реєстратора відділу у Волочиському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Руснак О.В. внесено відомості до Державного земельного кадастру та зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0228.

21.04.2021 наказом Головного управлінням Держгеокадастру у Волинській області, видано наказ № 435-УБД «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення гр. ОСОБА_2 », яким надано даному громадянину у власність земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0228.

Вважає, що зазначеними вище наказами та реєстрацією земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, порушено її право на користування та розпорядження її майном. У зв`язку з чим, просить суд заборонити посадовим особам Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, почасовим особам органів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державним та приватним нотаріусам вчиняти реєстраційні дії, зокрема відчужувати, вчиняти поділ та змінювати цільове призначення щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0228 (попередній кадастровий номер земельної ділянки - :04:001:0318) та накласти арешт на вищевказану земельну ділянку.

Відповідно до положень ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи .

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та додані до неї докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Згідно з ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до ч.1, 2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено позов, який обгрунтований протиправним наданням у власність земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0228, яка утворилась на місті розташування земельної ділянки - :04:001:0318, яку перемістили.

Отже, предметом позову є правовідносини щодо права власності, в тому числі відповідача на земельну ділянку.

Складовими права власності на землю є право розпорядження, володіння та користування цією нерухомістю.

Отже, обраний позивачем спосіб забезпечення позову полягає у тимчасовому обмежені відповідача у праві розпорядження земельною ділянкою та на думку суду є співмірним заявленим вимогам.

Відсутність обтяжень спірної нерухомості не перешкоджатиме подальшій зміні речових прав на землю, що може стати дійсною перешкодою у ефективному захисті та поновленні прав, якщо факт їх порушення буде встановлений судом при вирішенні спору.

Тимчасове обмеження у розпорядженні спірною ділянкою на час розгляду справи не порушує статті 1 Першого протоколу Конвенції, оскільки таке обмеження встановлюється в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку є недоцільним, оскільки заборона вчинення дій буде достатньою для забезпечення вимог ОСОБА_1 .

Відтак, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до частикового задоволення.

При цьому, суд наголошує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси заявника на той випадок, коли відповідачі будуть діяти недобросовісно.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 352, 353, 354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Державного кадастрового реєстратора відділу № 3 (Волочиськ) управління у Хмельницькому районні (відділ у Волочиському районі) Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Руснак Оксани Василівни, ОСОБА_2 , про визнання недійсними наказів та скасування державної реєстрації на земельну ділянку задовольнити частково.

Заборонити посадовим особам Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, посадовим особам органів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державним та приватним нотаріусам вчиняти реєстраційні дії, зокрема відчужувати, вчиняти поділ та змінювати цільове призначення щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0228 (попередній кадастровий номер земельної ділянки - :04:001:0318).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвалу до негайного виконання надіслати до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (вул. Винниченка, 67, 4-й поверх, м. Луцьк).

Про результати виконання ухвали Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області, повідомити суд.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта