БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/1291/21, cправа № 361/7025/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«08» грудня 2021 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань Шаварин С.С.,

учасники справи:

позивач акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із даним позовом, в якому просив стягнути із ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 152 грн. 41 коп. та понесені судові витрати.

В обґрунтування позову зазначалося про те, що ОСОБА_3 29 липня 2013 року підписала Анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі договору про надання батьківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку. Для користування картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. Щодо встановлення і зміни кредитного ліміту банк керувався пунктами 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг на підставі яких, відповідач при укладенні договору про надання банківських послуг дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг позивач виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, спадкоємцем, який постійно проживав із спадкодавцем є ОСОБА_2 .

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком становить 7 152 грн.

41 коп. З підстав стягнення боргу позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 27 січня 2021 року витребувано у Броварській міській державній нотаріальній конторі спадкову справу до майна померлої ОСОБА_3 та у відділі реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування «Прозорий офіс» Броварської міської ради Броварського району Київської області інформацію щодо місця проживання ОСОБА_3 , а також кола осіб, зареєстрованих з нею за однією адресою на день смерті.

16 лютого 2021 року на виконання вимог ухвали суду від 27 січня 2021 року до суду надійшла спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

18 лютого 2021 року до суду надійшла довідка із відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування «Прозорий офіс» Броварської міської ради Броварського району Київської області.

14 червня 2021 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» направив до суду уточнену позовну заяву, в якій просить стягнути із ОСОБА_1 , який діє в свої інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заборгованість за кредитним договором від 29 липня 2013 року у розмірі

7 152 грн. 41 коп.

У судове засідання позивач АТ КБ «ПриватБанк» представника не направив. У позовній заяві позивач просив суд розглянути дану справу без участі його представника, а також зазначив про відсутність заперечень щодо постановлення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач правом подати відзив не скористався

За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти й відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 29 липня 2013 року ОСОБА_3 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 29 липня 2013 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 15 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

На підтвердження укладення між сторонами кредитного договору та наявності у відповідача заборгованості за вказаним договором, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» надано до суду розрахунок заборгованості за кредитним договором, копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Витяг з тарифів банку.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Зі спадкової справи № 322/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що 09 серпня 2019 року із заявою про прийняття спадщини померлої ОСОБА_3 звернувся ОСОБА_1 відповідач у справі. ОСОБА_2 та ОСОБА_6 сини померлої ОСОБА_3 заявами від 10 серпня 2019 року відмовилися від прийняття спадщини після смерті Згідно із довідкою № 1-1/16216 від 16 липня 2019 року, виданою відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування «Прозорий офіс» Броварської міської ради Київської області померла ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

03 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. 03 грудня 2019 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавською В.В., ОСОБА_1 видано свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається із житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,0654 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

07 квітня 2020 року із претензією кредитора до Броварської міської державної нотаріальної контори звернулося АТ «КБ «ПриватБанк».

Подаючи уточнюючу позовну заяву, позивач зазначив, що відповідач ОСОБА_1 діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначені малолітні особи вказані позивачем, оскільки на момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 значилися зареєстрованими з нею за однією адресою. Доказів, які б свідчили, що вказані малолітні особи є дітьми померлої ОСОБА_3 до суду не надано, як і доказів батьківства відносно них ОСОБА_1 з огляду також і на їх по-батькові ОСОБА_7 . Малолітні

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на час смерті ОСОБА_3 були зареєстровані з нею за однією адресою, однак факт належності їх до кола спадкоємців за законом чи заповітом при розгляді даної справи по суті недоведений.

Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

При розгляді даної справи по суті встановлено, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 відповідач у справі ОСОБА_1 . Вартість отриманого ним у спадщину майна, а саме житлового будинку та земельної ділянки значно перевищує розмір заборгованості.

Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Частиною першою статті 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Із розрахунку заборгованості за договором від 29 липня 2013 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_3 становить 7 152 грн. 41 коп., що складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 7 152 грн. 41 коп.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю

будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц), яку суд враховує при вирішенні цієї справи.

За чинним законодавством спадкоємці, що прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини. Аналогічні роз`яснення надані в абзаці 2 пункту 32 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

При розгляді даної справи по суті встановлено, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 відповідач у справі ОСОБА_1 03 грудня 2019 року відповідач отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове нерухоме майно. Вартість отриманого ним у спадщину майна, а саме житлового будинку та земельної ділянки значно перевищує розмір заборгованості.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , який прийняв спадщину у встановленому законом порядку повинен відшкодувати кредитору спадкодавця суму боргу за кредитом у розмірі

7 152 грн. 41 коп.

Вимогами статті 141 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких, позивачеві відмовлено. Таким чином стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути у межах вартості спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг від 29 липня 2013 року № б/н у загальному розмірі 7 152 (сім тисяч сто п`ятдесят два) грн. 41 коп., а також судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто два) грн. 00 коп.

Сторони справи:

позивач Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 14360570);

відповідач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.О.Василишин