КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3278/2021 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дії протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію,-

встановив:

02.12.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради про визнання дій державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що будинок за адресою АДРЕСА_1 був побудований її батьком ОСОБА_4 Святошинським районним судом м. Києва розглядається цивільна справа №759/10266/17 за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_1 до КМР, третя особа - Головне управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в порядку спадкування за законом права власності на Ѕ частину за кожною житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до інформаційної довідки № 162488798 від 05.04.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо про те, що державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Пода С.П. була здійснена державна реєстрації права власності ОСОБА_2 кв. АДРЕСА_1 . Як зазначає позивач, вказана реєстрація відбулась безпідставно та з порушенням вимог ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 02 грудня 2020 року відмолено в задоволенні позову.

В апеляційних скаргах позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати в зв`язку з порушенням норм матеріального та процессуального права, через невідповідність висновків суду фактично встановленим обставинам справи.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що право власності за відповідачем було зареєстровано без належних документів, за відсутності підстав для реєстрації, при наявності судового спору навколо цього об`єкта між третіми особами.

У відзиві представник Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) посилається на те, що сторонами не заперечувався факт користування вказаною будівлею. Для реєстрації надані всі необхідні документи, передбачені ст. 27, 31 Закону, тому підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Крім того, позивачем обрано неефетивний спосіб захисту.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, апеляційні скарги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Києво-Святошинського районної Ради депутатів № 545/16 від 24.09.1959 року, ОСОБА_4 було надано земельну ділянку під індивідуальне будівництво загальною площею 476 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 (а.с.21).

Відповідно до акту від 03.10.1959 року, вищевказана земельна ділянка виділена в натурі (а.с.22).

Громадянину ОСОБА_4 було видано план забудови земельної ділянки (а.с.23).

Громадянину ОСОБА_4 було видано паспорт типового проекту забудови (а.с.24).

Відповідно до ордеру на житлове приміщення №840 серії Б від 14.08.1995 року, громадянину ОСОБА_7 , його дружині ОСОБА_2 та дочці ОСОБА_8 надано право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки виданої КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 02.08.2017 р. №062/14-9246 (И-2017), реєстрація прав власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , відсутня (а.с.150).

Відповідно до Інформаційної довідки № 162488798 від 05.04.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Пода С.П. була здійснена державна реєстрації права власності ОСОБА_2 кв. АДРЕСА_1 (загальна площа квартири 78,3 кв.м.).

Відповідно до плану будівлі за адресою АДРЕСА_1 від 18.06.2004 р. загальна площа квартири №2 складає 81,8 кв. м. (а.с.155).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 04.03.2019 р., ОСОБА_9 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.са.157).

Відповідно до повідомлення про приєднання від 16.08.2019 р., ОСОБА_2 , приєдналася до умов публічного договору про постачання електричної енергії, за об`єктом розташованим за адресою АДРЕСА_1 (а.с.166).

Відповідно до інформації, що міститься в реєстраційній справі №000 встановлено наступне.

Відповідно до відмітки в паспорті ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2, останньою було укладено шлюб за ОСОБА_7 (а.с.79).

Відповідно до інформації, що міститься в реєстраційній справі №000 встановлено наступне.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.03.2017 року, в ОСОБА_2 відсутні оригінали документів, що посвідчують право власності на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_4 , спадкоємцем якого був його син ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с.106).

Відповідно до довідки про показники об`єкта нерухомого майна від 14.09.2018 р. №14/09/2018-2965 квартира за адресою АДРЕСА_1 , має такі показники: загальна площа: 78,3 кв.м., житлова площа: 52,6 кв.м. (а.с. 104).

Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 01.08.2017 р., ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_7 (а.с. 107).

Відповідно до технічного паспорту від 14.09.2019 р. загальна площа квартири за адресою АДРЕСА_1 складає 78,3 кв.м., житлова площа: 52,6 кв.м.(а.с. 115).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що статтею 31 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», чітко передбачено перелік документів, який є необхідним для державної реєстрації будівель, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року. Такими документами є виписка із погосподарської книги, як документ який підтверджує зв`язок майбутнього власника з будівлею та документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом. Тобто визначаючи норми ст.31 вищевказаного закону законодавець передбачив спеціальний спосіб встановлення права для фактичного володільця нерухомого майна, який за всіма ознаками права власності має право на перехід в статус вже титульного володільця. Спеціальними вони є тому, що розуміння права власності у радянському союзі мало особливий характер, а відтак і документи які можуть слугувати для його набуття відрізнялися від таких документів у сучасності. В той же час, потрібно пам`ятати, що норма ст. 31 вищевказаного закону покликана перш за все полегшити набуття фактичним володільцями статусу титульних. За таких обставин, а також відповідності до положення загальної норми цього ж закону, а саме до п. 14 ч. 1 ст. 27, суд при дослідженні законності реєстрації права власності нерухомого майна, повинен перш за все дослідити зв`язок такого власника з даним майном. Такий зв`язок передбачає довготривале володіння та користування вказаним майном особою, або її спадкодавцями без порушення прав та інтересів інших осіб, а також наявність першочергової підстави для такого користування - тобто документу, який надав право користування таким особам.

Оскільки ОСОБА_4 , батько позивача, батько ОСОБА_7 , та свекр третьої особи - ОСОБА_2 набув право користування вказаною земельною ділянку на законній підставі, що підтверджується доданими до матеріалів справи документами. Будівля, яка збудована на вищевказаній земельній ділянці, отримала план та паспорт типового проекту забудови, була підключена до джерел енергопостачання. Фактом, який не заперечується сторонами є те, що і позивач і треті особи довготривалий час здійснювали користування вказаною будівлею. Право власності за вказаною будівлею не було зареєстровано, але «de facto» після смерті ОСОБА_4 , частина будівлі відійшла до ОСОБА_11 , а пізніше і до його дружини ОСОБА_2 . Наданий позивачем доказ реєстрації ОСОБА_11 та ОСОБА_2 в іншій квартирі не є підтвердженням того, що фактично користування не здійснювалося.

Твердження позивача про те, що план будівлі, який був погоджений радянськими органами влади не відповідає сучасному, а відтак вказані споруди не можуть вважатися тотожними не відповідає дійсності, оскільки порівнюючи дані об`єкти ми також повинні враховувати і різні підходи до підрахунку площі, які застосовувалися у різний час, з поданих до суду планів будівель вбачається, що будівлі є тотожними. Таким чином судом встановлено, що вказана реєстрація відбулась на підставі фактів та документів, які мали б за своєю суттю зумовлювати право власності, та є аналогічними за своєю суттю до документів перелічених у ст. 31 вищевказаного закону, а відтак у задоволені позову слід відмовити.

Проте такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону, оскільки суд не з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи виходячи з наступного.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.03.2017 року, в ОСОБА_2 відсутні оригінали документів, що посвідчують право власності на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_4 , спадкоємцем якого був його син ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с.106).

Встановлено, що Святошинським районним судом м. Києва розглядається цивільна справа №759/10266/17 за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_1 до КМР, третя особа - Головне управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в порядку спадкування за законом права власності на Ѕ частину за кожною житлового будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 у цій справі як третя ооба у цій справі також заявила вимоги про визнання за нею в порядку спадкування на ј частину цього будинку.

З викладеного вбачається, що між позивачем, ОСОБА_2 та іншими спадкоємцями у вказаній вище справі існує невирішений спір про визнання в порядку спадкування права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який закінчений будівництвом до 5 серпня 1992 року і вказані обставини визнані сторонами, що відповідно до ст. 81 ч. 2 ЦПК України є підставою звільнення від доказування.

Сама по собі відсутність реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не свідчить про відсутність у спадкоємців спадкових прав, оскільки таке право спадкоємця є абсолютним.

Згідно ст. 31 Закону України « Про державну реєстрацію речових на нерухоме майно та їх та їх обтяжень» передбачена особливість підстав для державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, якими є: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Встановлено, що до вирішення спору щодо спадкових прав у цивільній справі, яка знаходитьсяв провадженні Святошинського районного суду м. Києва №759/10266/17, ОСОБА_2 відповідно до ст. 31 Закону України « Про державну реєстрацію речових на нерухоме майно та їх та їх обтяжень» подала для реєстрації в житловому будинку АДРЕСА_1 , який закінчений будівництвом до 5 серпня 1992 року та є спірним, наступні документи для реєстрації права власності на кв. 4 в ньому: рішення виконавчого комітету Києво-Святошинського районної Ради депутатів № 545/16 від 24.09.1959 року, ОСОБА_4 було надано земельну ділянку під індивідуальне будівництво загальною площею 476 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 (а.с.21); Відповідно до акту від 03.10.1959 року, вищевказана земельна ділянка виділена в натурі (а.с.22); план забудови земельної ділянки (а.с.23); паспорт типового проекту забудови (а.с.24).

Усі перелічені документи видані не на ім`я ОСОБА_2 , а на ім`я померлої особи ОСОБА_4 .

Таким чином, оскільки таке право ОСОБА_2 оспорюється, документи подані нею для реєстрації стосуються іншої особи, суд вважає, що підстави для реєстрації її прав в порядку ст. 31 Закону України « Про державну реєстрацію речових на нерухоме майно та їх обтяжень», у державного реєстратора були відсутні.

Вказані обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, що призвело до постановлення помилкового рішення.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню з ухваленням нового судового рішення про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 грудня 2020 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію задовольнити.

Визнати протиправними дії державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації, виконавчого органу Київської міської ради Поди С.П. та скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером №4313433 від 21.09.2018 року, щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник