Справа № 740/565/20
Провадження № 4-с/740/21/21
УХВАЛА

28 грудня 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Ковальової Т.Г.,

за участі секретаря судового засідання Ісаєнко А.,

з участю:представника скаржниці адвоката Подлуцького М.О.,

представника боржників адвоката Луєнка Ю.В.,

старшого державного виконавця Лисенка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ніжині Чернігівської області скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Суми), боржники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

Скаржниця звернулася до суду із скаргою, в якій просить визнати постанову державного виконавця Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Суми) про закінчення виконавчого провадження від 19.04.2021 у виконавчому проваджені № 664840127 незаконною та скасувати її.

В обґрунтування скарги зазначає, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження є неправомірною та підлягає скасуванню, оскільки підстави фактичного виконання рішення суду, як мотив закінчення виконавчого провадження, не відповідають дійсним обставинам та вчиненим діям державного виконавця, зафіксованих останнім в акті державного виконавця, складеного 06.04.2021 за участі представника КП «ВУКГ», працівників поліції тощо.

Вказує, що нею була оскаржена постанова про закінчення виконавчого провадження до суду. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15.06.2021 її скаргу задоволено, изнано неправомірною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 19.04.2021 ВП № 64840127 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/740/599/20, виданого 10.03.2021 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, про зобов`язання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 забезпечити доступ всім компетентним працівникам КП «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» до місця підключення будинку АДРЕСА_1 (абонент ОСОБА_1 ) до водопровідної мережі, яке знаходиться на земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення ними у цьому місці ремонтних робіт, спрямованих на відновлення водопостачання будинку АДРЕСА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 04 жовтня 2021 року ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 червня 2021 року скасовано та змінено в частині мотивів та підстав відмови у задоволенні скарги, оскільки всупереч приписам ч. 1 ст. 450 ЦПК України відсутні належні повідомлення про час та місце розгляду справи ОСОБА_2 , яка є стягувачем, та не була залучена до участі у справі у належному процесуальному статусі.

Вважає, що рішення державного виконавця є незаконним, оскільки державним виконавцем не в повному обсязі вчинено виконавчі дії, спрямовані на примусове виконання рішення.Вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав фактичного виконання, в повному обсязі не відповідає дійсності, оскільки доступ до водопровідної мережі не наданий, а водопостачання не відновлено.

У матеріалах справи наявний відзив державного виконавця Лисенко О., в якому зазначено, що рішення суду виконано у межах резолютивної частини виконавчого документу. Боржники не чинили перешкод і надали доступ до знаходження місця підключення, як це вимагається в резолютивній частині рішення, де не вказано, яким саме чином відповідачі повинні надати вільній доступ до водопроводу та місця підключення: чи виконанням водопровідних робіт для забезпечення даного доступ, чи в якійсь інший спосіб.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Подлуцький М.О. підтримав скаргу з викладених у ній підстав, акцентуючи увагу на тому, що державним виконавцем не повністю виконано рішення суду, оскільки фактично водопостачання будинку АДРЕСА_2 не відновлено.

Представник боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат Луєнко Ю.В. у судовому засіданні зазначив, що на виконання рішення суду було забезпечено доступ усім працівникам КП «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» до місця підключення будинку до водопровідної мережі, але вони не змогли підключитися через те, що врізка труби проведена стягувачкою без дотримання ст.20 ЗУ «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» і ОСОБА_1 відмовилася виконувати земляні роботи для підключення її будинку до водопостачання.

Суб`єкт оскарження - державний виконавець Лисенко О.С. у судовому засіданні пояснив, що всі необхідні виконавчі дії вчинив у межах виконавчого документу, у зв`язку з чим виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, адже боржниками був наданий доступ до земельної ділянки. де знаходиться водопровідна мережа, що підтверджується актом та відповідями КП «ВУКГ», які були присутні при виконавчих діях. Резолютивна частина виконавчого документ не містить вказівки, яким чином боржники мали забезпечити такий доступ, які конкретні дії вони мали вчинити.

Згідно ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у Ніжинському міськрайонному відділі ДВС перебувало виконавче провадження № 64840127 з примусового виконання виконавчого листа № 2/740/599/20, виданого 10.03.2021 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, про зобов`язання ОСОБА_3 , ОСОБА_2 забезпечити доступ всім компетентним працівникам комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» до місця підключення будинку АДРЕСА_1 (абонент ОСОБА_1 ) до водопровідної мережі, яке знаходиться на земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 для проведення ними у цьому місті ремонтних робіт, спрямованих на відновлення водопостачання будинку АДРЕСА_1 (а.с.19).

На виконання зазначеного судового рішення 17.03.2021 старшим державним виконавцем Ніжинського міськрайонного відділу ДВС Лисенком О.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64840127, яку направлено сторонам (а.с.20).

01.04.2021 боржнику ОСОБА_2 направлено повідомлення про те, що 06.04.2021 о 10.00 за адресою: вулиця Василівська, №193 у м. Ніжині відбудеться проведення виконавчих дій згідно рішення суду (а.с.28).

06.04.2021 при проведенні виконавчих дій ОСОБА_2 вручене зобов`язання про забезпечення доступу всім компетентним працівникам КП «НУВКГ» до місця підключення будинку АДРЕСА_1 (абонент ОСОБА_1 ) до водопровідної мережі, яка знаходиться на земельній ділянці, що розташована за адресою АДРЕСА_3 , для проведення у цьому місці ремонтних робіт, спрямованих на відновлення водопостачання будинку АДРЕСА_1 (а.с.35, 41).

З пояснень ОСОБА_2 від 07.04.2021 вбачається, що доступ нею надано, але оскільки технічні умови на підключення водопровідної мережі домоволодіння АДРЕСА_1 порушені, а саме: відсутній водопровідний колодязь на місці врізки, то відповідно мережа засипана землею. Представники КП відмовились виконувати земляні роботи та відновлювати водопостачання (а.с.36).

Відповідно до відповіді КП «НУВКГ» від 12.04.2021 вбачається, що оскільки водопровід не знаходиться на балансі Виробника та договір на обслуговування водопроводу з КП не укладався, то земляні роботи може виконати власник або КП за договором (за попереднім письмовим зверненням). Громадянка ОСОБА_2 надала доступ до земельної ділянки, але не надано доступ до водопровідної мережі та точки підключення для проведення ремонтних робіт (а.с.48).

Постановою старшого державного виконавця Ніжинського міськрайонного відділу ДВС Лисенка О.С. від 19.04.2021 виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа № 2/740/599/20 закінчено у зв`язку фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом(а.с.50).

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання.

Згідно частин 1,2 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ЄСПЛ у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40). У Рішенні ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Визначений законодавством принцип обов`язковості виконання судових рішень, ухвалених судами іменем України, реалізовується органами державної виконавчої служби згідно з нормами Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За положеннями ст.383,387 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Стаття 63 Закону України «Про виконавче провадження» регулює порядок виконання рішень суду, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (частина перша статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акту виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Пунктом 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Із досліджених судом документів, вбачається, що боржником не було надано доступ до місця підключення будинку АДРЕСА_1 (абонент ОСОБА_1 ) до водопровідної мережі, яке знаходиться на земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , для проведення у цьому місці ремонтних робіт, спрямованих на відновлення водопостачання будинку АДРЕСА_1 , адже як вбачається із пояснень ОСОБА_2 та повідомлень КП боржниками було надано доступ до земельної ділянки № НОМЕР_1 , на якій знаходиться водопровідна мережа, а до самої водопровідної мережі для проведення ремонтних робіт КП доступу надано не було, оскільки остання засипана землею.

Вказане, на думку суду, не свідчить про фактичне виконання рішення суду, яким боржники зобов`язані надати доступ саме до місця підключення будинку АДРЕСА_1 до водопровідної мережі, розташованої на земельній ділянці № НОМЕР_1 , тобто до самих технічних комунікацій, а не просто до земельної ділянки №193, отже і відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження.

Посилання державного виконавця на те, що жодних повноважень ні у працівників КП, які були залучені до виконання рішення суду, ні у самого державного виконавця на проведення земляних робіт на земельній ділянці боржників у виконавчому провадженні не було, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст.271 ЦПК України державний виконавець має право звернутися із заявою про роз*яснення судового рішення.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дії, є повне виконання рішення суду.

Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дії, що є недопустимим з огляду на статтю 129-1 Конституції України.

З огляду на те, що примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка зобов`язана вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, державний виконавець діяв з порушенням вказаного Закону, при цьому передчасно прийняв рішення про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2/740/599/20 від 10.03.2021, виданим Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, не врахувавши, що рішення суду фактично виконано не було.

У справі «Войтенко проти України» (рішення від 29 червня 2004 року) Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Враховуючи викладене, доводи скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Суми) на користь ОСОБА_1 належить стягнути 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп. на відшкодування судових витрат.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 247, 260- 261, 450-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 19.04.2021 ВП № 64840127 по примусовому виконанню виконавчого листа №2/740/599/, виданого 10.03.2021 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області про зобов`язання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 забезпечити доступ всім компетентним працівникам Комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» до місця підключення будинку АДРЕСА_1 (абонент ОСОБА_1 ) до водопровідної мережі, яке знаходиться на земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , для проведення ними у цьому місці ремонтних робіт, спрямованих на відновлення водопостачання будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Суми) на користь ОСОБА_1 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали.

Повна ухвала складена 30 грудня 2021 року

Головуюча суддя Т. Ковальова