№ 336/5711/20
№ 2/336/633/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2021 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати спожитих послуг, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 р. представник ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати спожитих послуг у розмірі 29 531,25 грн. та понесені судові витрати в сумі 2 102,00 грн.

Позов мотивовано тим, що 06 вересня 2017 р. між співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 («Замовник») та ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» («Управитель») було укладено договір № К-628 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Даний договір було укладено на виконання Рішення Запорізької міської ради від 01.09.2017 р. № 520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя», яким ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» призначено управителем багатоквартирних будинків у м. Запоріжжі за об`єктом конкурсу (група будинків) № 1. У відповідності до п. 7 Рішення, інформацію про Управителя було доведено до відома співвласників будинку шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради та на інформаційному стенді будинку.

Згідно п. 18 цього ж Договору, він набрав чинності з моменту його підписання і діє до 05.09.2018 р. Надання послуг в рамках дії договору було розпочато з 01 листопада 2017 р. В силу приписів ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», а саме п. 6 ст. 11 договір вважається продовженим на наступний однорічний строк, якщо за один місяць до закінчення строку дії жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про відмову від договору. Тож, на теперішній час договір є чинним.

Згідно умов вказаного договору Управитель - ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» зобов`язалося надавати Замовнику послуги з управління будинком та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях для забезпечення їх сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження їх споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників (співвласників, орендарів, наймачів) окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а Замовник, в свою чергу, надав право Управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом.

При цьому, сторони договору погодились, що Замовник сплачує за надані послуги щомісяця додатково до встановленого тарифу на послуги для житлових та нежитлових приміщень, розташованих на 2 та вище поверхів будівлі 15,14 грн. на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового (або нежитлового) приміщення у Об`єкті, яке перебуває у власності або користуванні кожного зі співвласників.

Відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , загальна площа якої становить 55,73 кв.м. Таким чином, розмір оплати за послуги з управління багатоквартирним будинком, яку відповідач зобов`язаний сплачувати щомісяця, становить 843,75 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати отриманих послуг, за період з листопада 2017 р. по вересень 2020 р. утворилась заборгованість в розмірі 29 531,25 грн.

Позивач просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість в сумі 29 531,25грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2020 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач подав відзив на позов, за змістом якого повністю заперечив на позов, вказуючи, зокрема, на те, що жодних послуг позивач не надавав. Зазначив, що мешканці багатоквартирного будинку в міру своїх можливостей, за власні кошти утримають спільне майно, від послуг ТОВ «Мрія» мешканці будинку по АДРЕСА_1 , відмовились. В зв`язку із неналежним наданням послуг ТОВ «Мрія» мешканцями будинку подано скарги та заяви у відповідні інстанції . За змістом відзиву вказує, що питання щодо реального користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування в справі, що має істотне значення для її правильного вирішення.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.

Так, суд відмовляє у задоволені позову, виходячи з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, обставин, на які він посилається.

Відповідно до статі 1 Законом України "Про житлово-комунальні послуги", житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Пунктом 1 ч. 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому право прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 7, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (центральне постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримування, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством (частина друга статті 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Статтями 20, 21 Закону визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

Судом встановлено, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , дана обставина відповідачем не заперечується.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором.

Матеріали справи не містять жодних доказів, що ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» дійсно надавало послуги щодо утримання будинку, в якому розташована квартира відповідача.

Натомість позивачем надано заяви та скарги які спрямовані від мешканців багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , щодо неналежного надання ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» послуг.

Зі справи вбачається, що з 2017 року ТОВ «Керуюча компанія «Мрія», відповідно до умов договору приступило до виконання послуг з утримання будинку та прибудинкової території по житловому будинку АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

У матеріалах справи містяться складові послуги з управління та утримання багатоквартирного вищевказаного будинку згідно якої до структури тарифу входять, зокрема, наступні послуги: прибирання прибудинкової території, прибирання підвалу, прибирання сходових клітин, технічних поверхів та покрівлі, технічне обслуговування внутрішньо-будинкових систем, освітлення місць загального користування і підвалів та підкачування води.

У відповідності до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 78 ЦПК України Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно норм ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жодних доказів, які б свідчили про фактичне виконання вказаного договору, тобто, про фактичне надання зазначеного у договорі послуг мешканцям ищевказаного будинку зокрема, актів приймання-передачі робіт, інших документів, які б свідчили про фактичне виконання та фактичне надання послуг щодо утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території, в тому числі прибирання прибудинкової території, прибирання підвалу, прибирання сходових клітин, технічних поверхів та покрівлі, технічне обслуговування внутрішньо-будинкових систем, освітлення місць загального користування і підвалів та підкачування води в розпорядження суду позивачем не надано.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст.141, 142 ЦПК України, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 206, 211, 261, 264, 265, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати спожитих послуг - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після проголошення рішення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А. Галущенко