ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/877/20Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 22-ц/817/275/21 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 305010000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Боднар Р.В.

та сторін: представників позивача ОСОБА_1 , яка діє, як законний представник, в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 адвокатів Карчевського В.М. та Чубенко Н.М., представника відповідача СУПП ТзОВ Астра - адвоката Сорокового П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №595/877/20 за апеляційною скаргою Спільного українсько-польського підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю Астра на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2020 року, ухваленого суддею Федорончуком В.Б., повний текст якого складений 11 грудня 2020 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє, як законний представник, в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до Спільного українсько-польського підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю Астра, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В:

у червні 2020 року ОСОБА_1 , яка діє, як законний представник, в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до Спільного українсько-польського підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю Астра, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на користь позивача 149 660 (сто сорок дев`ять тисяч шістсот шістдесят) гривень 24 копійки моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє, як законний представник, в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 зазначила, що 04 січня 2019 року, о 16 годині 00 хвилин, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автопоїзда у складі сідлового тягача Renault з р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом Krone з р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухаючись автодорогою Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль на 79 км +100м, що поблизу с. Доброполе Бучацького району Тернопільської області, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем КІА Sportage з р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок зіткнення водій автомобіля КІА Sportage ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який перебував у даному транспортному засобі як пасажир, померли на місці пригоди, а інші пасажири: ОСОБА_6 та її син ОСОБА_2 отримали тілесні ушкодження. ЇЇ син, внаслідок ДТП отримав закриту черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку легкого ступеня, садна тім`яної ділянки голови, рани повік обох очей та ознаки контузії (ушкодження тканин) лівого ока, який за виразністю клінічних проявів відповідає середній степені, а правого ока - важкій степені; закритий перелом кісток носа із раною перенісся та закритий подвійний перелом нижньої щелепи (в ділянці обох кутів); закриті переломи 3-5-ої п`ясткових кісток лівої кисті; синці ділянки грудей, тобто тілесні ушкодження, які не були небезпечними для життя, однак в клінічному перебігу супроводжувались тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я та за цією ознакою належать до середнього ступеня тяжкості. Отримані тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я, внаслідок чого ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні анастезіології з палатами інтенсивної терапії, отоларингологічному відділенні, інфекційно-діагностичному відділенні Тернопільської обласної дитячої клінічної лікарні у період з 04 січня 2019 року по 17 січня 2019 року. 05 січня 2019 року ОСОБА_2 під загальним знеболенням проведено операцію: репозицію кісток носа, первинну хірургічну обробку рани перенісся. 08 січня 2019 року під загальним знеболенням проведено в міжзубні проміжки верхніх та нижньої щелепи зубів бронзову лігатуру, накладено шини Васильєва, фіксацію шин, репозицію нижньої щелепи, фіксацію та іммобілізацію в звичному до травми прикусі міжщелепною гумовою тягою, гемостаз на яснах. Під час стаціонарного лікування за призначенням лікаря ОСОБА_2 також було проведено комп`ютерну томограму обстеження головного мозку та лицевого черепа, рентгени кисті рук. При виписці з стаціонарного лікування йому було рекомендовано контрольовані огляди кожні 7 днів та зняття шин на 21 добу. 07 лютого 2019 року повторно проведено МРТ головного мозку, виявлено дрібне енцефаломаляційне кістозне вогнище в проекції коліна мозолистого тіла, вірогідніше ішемічного генезу, але не виключено посттравматичне. В подальшому син знаходився на амбулаторному лікуванні, звертався до лікарів зі скаргами на головний біль, загальну слабкість, швидку втому. Відповідно до записів в амбулаторній картці ОСОБА_2 йому встановлений діагноз: залишкові явища перенесеної закритої черепно-мозкової травми, забій головного мозку, травматичний двобічний перелом нижньої щелепи: праворуч без зміщення, ліворуч із зміщенням кісткових уламків, закритий перелом 3, 4, 5-п`ясткових кісток зліва із зміщенням. Відповідно до рішення ЛКК №134 від 18 березня 2019 року ОСОБА_2 рекомендовано звільнення від занять фізкультури в загальній групі і переведено в спецгрупу терміном на 2019-2020 навчальний рік. Наслідки дорожньо-транспортної пригоди до сих пір змушують їх звертатися до лікувальних закладів, зокрема син скаржиться на часті головні болі, дратівливість, непосидючість. Лікарем неврологом ОСОБА_2 встановлений діагноз: наслідки закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку (04 січня 2019 року) у вигляді стійкого цефалгічного синдрому, мікросимптоматики та призначено медикаментозне лікування. Погіршення стану здоров`я внаслідок отриманих травм, викликало фізичний біль та на тривалий час змінило звичний спосіб життя її сина. В момент дорожньо-транспортної пригоди він переніс істотні переживання за своє життя і знаходився в травматичному шоці. Протиправність поведінки водія ОСОБА_3 , який грубо порушив ПДР України та допустив зіткнення транспортних засобів, викликала в ОСОБА_2 сильний психологічний стрес, тривогу, значне погіршення сну та посилення дратівливості. Обмеження в фізичних навантаженнях, як наслідок протиправного ушкодження його здоров`я, викликало в її сина сильні психологічні переживання, оскільки останній займається футболом. Фізичний біль внаслідок медичного втручання, необхідність лікування в медичних закладах, обмеження фізичних можливостей, психічні переживання за своє життя у своїй сукупності зумовило втрату душевного спокою, нормальних життєвих зв`язків і потребує від ОСОБА_2 додаткових зусиль для організації свого життя. Тим самим, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її сину ОСОБА_2 спричинено моральну шкоду, яка у вартісному вигляді становить 149 660,24 грн. Вважає, що оскільки водій ОСОБА_3 на момент ДТП перебував у трудових відносинах, здійснював трудові обов`язки як водій сідлового тягача, тому СП УПП ТзОВ АСТРА несе відповідальність за шкоду, заподіяну їх водієм під час виконання ним трудових обов`язків.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю Астра на користь малолітнього ОСОБА_2 , в інтересах якого, як законний представник, діє ОСОБА_1 , 149 660 (сто сорок дев`ять тисяч шістсот шістдесят) гривень 24 копійки моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто з Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю Астра в дохід держави 2 270 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі Спільне українсько-польське підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю Астра просить повністю скасувати рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2020 року по справі №595/877/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє, як законний представник, в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Спільного українсько-польського підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю Астра про відшкодування моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 149 660,24 грн., посилаючись на те, що воно є необ`єктивним, необґрунтованим, доказам у справі судом була надана неналежна оцінка, не були встановлені всі обставини справи, в мотивувальній частині рішення не наведено дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, а також відсутня їх юридична оцінка та визначені відповідно до них правовідносин, що у сукупності призвело до порушення норм матеріального та процесуального права, і підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги СУПП ТзОВ Астра зазначило, що судом лише вказано про суб`єктивні міркування позивачки викладені у позовній заяві, але не надано жодної правової оцінки таким міркуванням та твердженням позивачки. Тобто судом фактично не зроблено висновку про доведеність тих чи інших обставин, на які посилалась позивачка і суд не зазначив, чи були такі аргументи останньої спростовані іншою стороною, не зазначено відхиляє суд такі доводи, чи бере їх до уваги. Разом з цим, суд не встановив якими доказами підтверджуються відповідні факти про які згадує ОСОБА_1 та її представник обґрунтовуючи підстави для задоволення позову. Вказують, що оскільки суд прийшов до висновку про те, що моральна шкода заподіяна малолітньому ОСОБА_2 полягає у душевних та фізичних стражданнях, яких останній зазнав, то за таких обставин, суд мав встановити глибину душевних страждань малолітньої дитини, характер і тривалість таких душевних страждань, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також встановити якими саме доказами підтверджуються відповідні факти щодо наявності душевних страждань у малолітнього. Суд неповно дослідив ці обставини справи та не надав оцінку доводам сторони відповідача щодо заперечення позовних вимог викладених у відзиві на позовну заяву. Відтак, вони вважають, що стягнення з них коштів для відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 в такому розмірі, який визначений у оскаржуваному рішенні не є сумірним до недоведених моральних страждань, що спричинені тілесними ушкодженнями середньої тяжкості, а разом з цим саме рішення суду є необґрунтованим.

Від представника ОСОБА_1 , яка діє, як законний представник, в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 адвоката Карчевського Віктора Михайловича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою і такою, що підлягає відхиленню. Вказує, що сам факт протиправних дій відносно малолітнього ОСОБА_2 , які полягають у спричиненні останньому тілесних ушкоджень, момент раптовості ДТП та переживання за своє життя, присутність при загибелі двох осіб (один з яких був близьким другом), фізичний біль від отриманих ушкоджень, тривалість лікування в лікарні, операційні втручання, наслідки черепно-мозкової травми навіть після спливу одного року, підтверджують спричинення ОСОБА_2 моральної шкоди. Доводи апеляційної скарги СП УПП ТзОВ Астра про те, що розмір грошової компенсації моральної шкоди позивачем не доведено належними та допустимими доказами вважають безпідставними. Суд першої інстанції вірно дійшов висновку про підставність відшкодування моральної шкоди, спричиненої ДТП, а при визначенні її розміру дотримався вимог розумності та справедливості. Також те, що суд в достатньо повному обсязі встановив обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються належними доказами. Суд вірно застосував норми матеріального та процесуального права, виніс по суті спору справедливе та законне рішення, яке скасуванню не підлягає.

У судовому засіданні представник СУПП ТзОВ Астра - адвокат Сороковий П.М. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представники позивача ОСОБА_1 , яка діє, як законний представник, в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 адвокат Карчевський В.М. та ОСОБА_7 апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду обґрунтованим та законним.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 04 січня 2019 року, о 16 год. 00 хв., ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автопоїздом у складі сідлового тягача Renault Magnum, н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом Krone, н.з. НОМЕР_2 , рухався автодорогою Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль від м. Івано-Франківськ в напрямку м. Тернопіль. Проїжджаючи 79 км + 100 м вказаної автодороги, що поблизу с. Доброполе Бучацького району Тернопільської області, ОСОБА_3 , порушуючи вимоги п.п.10.1., 12.1. та 11.3. ПДР України, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним і на дорозі, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, виїхав на зустрічну смугу та створив аварійну ситуацію для інших учасників дорожнього руху, зокрема для водія автомобіля КІА Sportage ОСОБА_4 . Унаслідок зіткнення транспортних засобів, яке відбулось на зустрічній смузі відносно руху автопоїзда під керуванням ОСОБА_3 , загинули на місці пригоди водій автомобіля КІА Sportage ОСОБА_4 та пасажир вказаного автомобіля неповнолітній ОСОБА_5 , 2007 року народження. Пасажир автомобіля КІА Sportage неповнолітній ОСОБА_2 , 2007 року народження, унаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, які не були небезпечними для життя, однак в клінічному перебігу супроводжувались тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я.

Вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2019 року, який набрав законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю три роки (а.с. 12-13).

Вказані обставини у вироку сторонами визнаються.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджуються Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_4 , відповідний актовий запис за №04 (а.с. 11).

04 січня 2019 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тілесними ушкодженнями був доставлений в Бучацьку центральну районну лікарню, де йому було надано першу медичну допомогу та відправлено у зв`язку з важкістю травм 04 січня 2019 року, о 23 год. 20 хв., виїзною педіатричною бригадою в Тернопільську обласну дитячу клінічну лікарню. Отримані тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я, внаслідок чого ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні анастезіології з палатами інтенсивної терапії, отоларингологічному відділенні, інфекційно-діагностичному відділенні Тернопільської обласної дитячої клінічної лікарні у період з 04 січня 2019 року по 17 січня 2019 року, про що свідчить Виписка із медичної картки стаціонарного хворого №151 (а.с. 19-20).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №142 від 11 березня 2019 року спричинені дорожньо-транспортною пригодою ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді рани повік обох очей та ознаки контузії (ушкодження тканин) лівого ока, який за виразністю клінічних проявів відповідає середній степені, а правого ока - важкій степені; закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку легкого ступеня і садна тім`яної ділянки голови; закритого перелому кісток носа із раною перенісся та закритого подвійного перелому нижньої щелепи (в ділянці обох кутів); закритого перелому 3-5-ої п`ясткових кісток лівої кисті; синців ділянки грудей, не супроводжувалися загрозливими для життя явищами і не були небезпечними для життя, однак в клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я та за цією ознакою належить до середнього ступеня тяжкості (а.с. 14-16).

ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з СП УПП ТзОВ Астра, що підтверджується Заявою про прийняття від 14 вересня 2017 року на посаду водія з 15 вересня 2017 року та Наказом №9-к від 14 вересня 2017 року про прийняття останнього на посаду водія з 15 вересня 2017 року (а.с. 27-28).

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди останній виконував трудові обов`язки водія, здійснюючи перевезення вантажу автопоїздом у складі сідлового тягача Renault з р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом Krone з р.н. НОМЕР_2 , про що свідчить Товарно-транспортна накладна №000024391/1 від 04 січня 2019 року (а.с. 30).

Автопоїзд у складі сідлового тягача Renault з р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом Krone з р.н. НОМЕР_2 , на підставі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_5 та НОМЕР_6 належать Спільному українсько-польському підприємстві Товариству з обмеженою відповідальністю Астра (а.с. 26).

Цивільно-правова відповідальність володільця сідлового тягача Renault з р.н. НОМЕР_1 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія ПЗУ Україна (далі - ПрАТ Страхова компанія ПЗУ Україна), що підтверджується відповідним страховим полісом №106423481 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 35).

24 січня 2020 року ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 подала заяву до ПрАТ Страхова компанія ПЗУ Україна щодо отримання страхового відшкодування (а.с. 36-38).

Страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю ОСОБА_2 , становила 6 795,13 грн., а тому розмір моральної шкоди, який підлягав виплаті ОСОБА_2 ПрАТ Страхова компанія ПЗУ Україна становив 339,76 грн. (6 795,13 грн : 100 % х 5 % = 339,76 грн).

27 березня 2020 року ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 суму у розмірі 15 000 гривень в рахунок відшкодування майнової шкоди спричиненої її малолітньому сину ОСОБА_2 , яка не підтверджена документально через втрату чеків, про що свідчить розписка (а.с. 78).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 , керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача Renault з р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом Krone з р.н. НОМЕР_2 , належний СП УПП ТзОВ Астра, безпосередньо в момент дорожньо-транспортної пригоди здійснював свої трудові обов`язки як водій сідлового тягача, тому СП УПП ТзОВ Астра несе відповідальність за шкоду, заподіяну їх водієм під час виконання ним трудових обов`язків. Оскільки визначений відповідно до норм Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір страхової виплати є недостатнім для відшкодування страховиком завданої ОСОБА_2 моральної шкоди, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням на підставі ст.1194 ЦК України має бути стягнута з відповідача - СП УПП ТзОВ Астра у розмірі 149 660,24 грн. (150 000,00 грн. (розмір моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я) - 339,76 грн. (страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я) = 149 660, 24 грн). Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних та фізичних стражданнях, яких і зазнав малолітній ОСОБА_2 у зв`язку із ДТП, зокрема погіршенням стану здоров`я внаслідок отриманих травм та на тривалий час змінило звичний спосіб життя її сина. В момент дорожньо-транспортної пригоди він переніс істотні переживання за своє життя і знаходився в травматичному шоці. ОСОБА_2 зазнав сильного психологічного стресу, тривогу, значне погіршення сну та посилення дратівливості. Обмеження в фізичних навантаженнях, як наслідок протиправного ушкодження його здоров`я, викликало в сина позивача сильні психологічні переживання, оскільки останній займається футболом. Фізичний біль внаслідок медичного втручання, необхідність лікування в медичних закладах, обмеження фізичних можливостей, психічні переживання за своє життя у своїй сукупності зумовило втрату душевного спокою, нормальних життєвих зв`язків і потребує від малолітнього додаткових зусиль для організації свого життя. Перелічені наслідки мають тривалий характер та виражаються в значному погіршенні його здоров`я, прийомі терапії та фактичної зміни способу його життя та сім`ї. З урахуванням характеру скоєного кримінального правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань малолітньої дитини, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, та враховуючи при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди вимоги розумності і справедливості, фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню, і з відповідача, слід стягнути на користь позивача, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , 2007 року народження, відшкодування моральної шкоди розмірі 149 660,24 грн.

Колегія суддів, з даними висновками суду першої інстанції погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи, правильно застосовано норми матеріального права.

Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

За змістом частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі №6-108цс13, постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі №373/1773/18, від 20 листопада 2019 року у справі №501/2298/16-ц, від 05 вересня 2018 року у справі №534/872/16-ц.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За загальним правилом складовими елементами загальних підстав для відшкодування моральної шкоди є: шкода, тобто наявність втрат у немайновій сфері потерпілої особи; протиправне діяння особи, яка її завдала; причинний зв`язок між ними; вина заподіювача шкоди.

Перераховані складові фактичної підстави для відповідальності за заподіяння моральної шкоди є колом тих обставин, які повинні бути встановлені судом. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.

Згідно із принципом змагальності сторін необхідним є доведення обставин, які покладені в основу обґрунтування відповідних вимог про відшкодування моральної шкоди.

При оцінці моральної (немайнової) шкоди, спричиненої потерпілим, суд повинен належним чином оцінювати ступінь немайнових втрат.

Зокрема, має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди малолітньому ОСОБА_2 , суд першої інстанції врахував глибину моральних та фізичних страждання малолітнього у зв`язку з ушкодженням здоров`я, неодноразові хірургічні втручання з метою усунення наслідків ДТП, що змінило його звичний спосіб життя і потребувало додаткових зусиль для його відновлення, тривале перебування на лікуванні внаслідок отриманих травм, сильний психологічний стрес, що відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують відповідні факти щодо наявності душевних страждань у малолітнього, зокрема в матеріалах справи знаходиться виписка із медичної картки стаціонарного хворого №151 (а.с. 19-20), висновок судово-медичної експертизи №142 від 11 березня 2019 року (а.с.14-18).

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Спільного українсько-польського підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю Астра слід залишити без задоволення, а рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2020 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 18 січня 2020 року було зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому дію рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2020 року слід поновити.

Судові витрати понесені відповідачем за розгляд в апеляційній інстанції покласти на відповідача в межах ними понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Спільного українсько-польського підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю Астра залишити без задоволення.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2020 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2020 року.

Судові витрати понесені відповідачем за розгляд в апеляційній інстанції покласти на відповідача в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 05 березня 2021 року.

Головуючий

Судді