н/п 2-з/490/239/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., розглянувши заяву про забезпечення позову подану ОСОБА_1 , відповідач Обслуговуючий гаражний кооператив "Ракета",-

ВСТАНОВИВ:

30.12.2021 року до Центрального районного суду міста Миколаєва надійшла заява про забезпечення позову до пред`явлення позову, в якій ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-якій посадовій особі Обслуговуючого гаражного кооперативу "Ракета" (54039, місто Миколаїв, вулиця Привільна, 87-А, ) вносити будь-які зміни в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що він є членом Обслуговуючого гаражного кооперативу "Ракета" та нещодавно йому стало відомо, що головою правління Обслуговуючого гаражного кооперативу "Ракета" є ОСОБА_2 , що засвідчують копії протоколу №1 Засідання зборів уповноважених від 17 жовтня 2020 року та протоколм №6 Засідання правління від 24 жовтня 2020 року.

Вказує, що є підстави вважати вказані протоколи недійсними та протягом десяти днів заявник планує подати позов про їх скасування.

Зазначає, що є підстави вважати, що Голова правління ОСОБА_2 буде намагатися внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань шляхом виключення законного представника кооперативу Виконавчого директора ОГК "Ракета" Літкова С.В. або шляхом внесення будь-яких інших змін до реєстру.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

30.12.2021 року матеріали справи передано судді.

Розглянувши заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову подану ОСОБА_1 , судом встановлено наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

У відповідності до приписів пункту 2 частини 1 стаття 150 ЦПК україни встановлено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року у п.п. 4, 5, 6 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов`язані із втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств.

При цьому, суд зазначає, що стаття 55 ГК України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Господарською діяльністю у ГК України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3).

За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу стаття 63 ГК України відносить кооперативні підприємства до корпоративних, а за формою власності - до підприємств колективної власності.

Корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

Підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників) (стаття 93 ГК України).

Кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів (стаття 94 ГК України).

Зазначені норми кореспондуються із нормами статей 83, 85, 86 ЦК України, згідно з положеннями яких юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначається Законом України «Про кооперацію».

За змістом положень статей 2, 6, 9 цього Закону кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Обслуговуючий кооператив надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку (статті 2, 23 Закону України «Про кооперацію»).

Таким чином, обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином суд вважає, що забезпечення позову в обраний позивачем спосіб шляхом заборони будь-якій посадовій особі Обслуговуючого гаражного кооперативу "Ракета" (54039, місто Миколаїв, вулиця Привільна, 87-А, ) вносити будь-які зміни в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не може бути застосований, оскільки він пов`язаний із втручанням у внутрішню діяльність господарської організації - юридичної особи, яка здійснює некомерційну господарську діяльність - Обслуговуючого гаражного кооперативу "Ракета".

Також суд зазначає, що обраний заявником спосіб забезпечення позову (шляхом заборони будь-якій посадовій особі Обслуговуючого гаражного кооперативу "Ракета" вносити будь-які зміни в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) не узгоджується з приписами статті 6 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", згідно з якою виключно до повноважень Державного реєстратора віднесено повноваження щодо проведення реєстраційної дії (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру (п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Крім того, суд зазначає, що заявником не обгрунтовано, а судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення про які просить заявник може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду. Позивачем не зазначені ризики, які б перешкоджали в подальшому виконанню судового рішення.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 353, 355 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову, яка подана ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідач Обслуговуючий гаражний кооператив "Ракета" (54039, місто Миколаїв, вулиця Привільна, 87-А, ), відмовити.

Копію ухвали направити зацікавленим особам.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому статтею 261 ЦПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня проголошення.

Суддя О.В. Саламатін