Справа № 682/1731/21
Провадження № 2/682/770/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Маршал І.М.,

за участю секретаря судового засідання Захарчук С.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на здійснення реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини без згоди батька, третя особа орган опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на здійснення реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини без згоди батька, третя особа орган опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради.

В обґрунтування позову зазначила, що з 23.10.2011 року до 26.01.2015 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу позивачка з донькою проживала в с. Кутки Шепетівського району Хмельницької області. Позивачка вказує, що 17.06.2016 року вона уклала шлюб із ОСОБА_5 і вони стали проживати в м. Славута Хмельницької області, в квартирі яку винаймали, а після в житловому будинку, який 27.04.2021 року купили по АДРЕСА_1 . Після придбання житлового будинку позивачка та її чоловік ОСОБА_5 та донька ОСОБА_8 зареєструвались за новим місцем проживання. Так як донька ОСОБА_4 від першого шлюбу проживає з ними і навчається в школі м. Славута, вона вирішила і її зареєструвати в їх будинку. Позивачка вказує, що неодноразово зверталася до відповідача з приводу надання дозволу на здійснення реєстрації місця проживання доньки ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , однак відповідач таку згоду надати відмовляється. Просить суд надати дозвіл на здійснення реєстрації малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем реєстрації та проживання позивачки ОСОБА_2 , а саме в АДРЕСА_1 .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Позивачка в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив.

Представник третьої особи органу опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради надала в судове засідання висновок щодо доцільності зміни місця реєстрації малолітньої ОСОБА_4 .

Заслухавши представника позивача, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07.05.2012 року.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 17.06.2016 року, відповідачка уклала шлюб із ОСОБА_5 та змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».

Судом встановлено, що згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданої виконавчим комітетом Славутської міської ради від 16.07.2021 р. №5917 в будинку в АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими 3 особи, а саме позивачка ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

Судом також встановлено, що будинок по АДРЕСА_1 , належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.2012 р., ОСОБА_5 та позивачці ОСОБА_2 , що підтверджується копією договору та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради від 08.12.2021 року №04-31/1532 , органі оіпки не заперечує щодо місця реєстрації малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 .

Статтею 27 Конвенції «Про права дитини» закріплено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 18 даної Конвенції, повинен бути забезпечений принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Статтею 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Вайт і Кеннеді проти Німеччини» (пункт 67), «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» (пункт 45).

Відповідно до ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні «Хабровські проти України» від 17.01.2016 року Суд зазначив, що важливою метою статті 8 Конвенції є захист особи від свавільних дій з боку державних органів. Крім того, існують позитивні обов`язки, властиві ефективному "дотриманню" права на повагу до сімейного життя. В обох контекстах треба зважати на справедливий баланс, який слід зберігати між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому; та в обох контекстах держава користується певною свободою розсуду.

Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Відповідно до ч.4 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Статтею 242 ЦК України передбачено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей.

Згідно з пунктом 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року №1077, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про реєстрацію місця проживання особисто.

При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно-довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС.

Згідно з пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Отже, виходячи з вищезазначених норм закону, згода другого з батьків на реєстрацію місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, є обов`язковою.

Відповідно до пункту 11 Правил реєстрації місця проживання орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Зміст пункту 11 Правил реєстрації місця проживання узгоджується з положеннями статті 9-1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, згідно до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Згідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що заявлені вимоги позивачки щодо надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої доньки без згоди батька необхідно задовольнити.

Суд відзначає, що надання позивачці права на реєстрацію місця проживання малолітньої доньки, без згоди батька, не позбавляє останнього права проявляти турботу та любов до дочки, незалежно від того, з ким із батьків, і де саме, проживає дитина.

Судові витрати слід вирішити у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 26, 33 Конституції України, ст.ст. 3, 7, 9-1, 10, 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», постанови КМУ № 207 від 02.03.2016, ст.ст. 16, 29 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76, 77, 80, 81, 206, 247,

259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на здійснення реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини без згоди батька, третя особа орган опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради - задовольнити.

Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 без письмової згоди батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 908 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Маршал І. М.