Справа № 301/1953/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 грудня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів : Куштана Б.П., Бисаги Т.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 02 вересня 2021 року у складі судді Пітерських М.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей,-

встановив :

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Позов мотивовано тим, що 08.09.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 451, що пітверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , який виданий повторно Іршавським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 07 серпня 2021 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти сторін проживають разом з позивачкою. Відповідач участі у вихованні дітей фактично не бере, коштів на їх утримання не надає. Позивачка на даний час самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дітей, а також виконувати всі інші обов`язки для належного утримання дітей. Відповідач ухиляється від виконання обов`язку щодо утримання дітей. Їхній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом з дитинства, тому потребує постійних додаткових витрат на медичне та оздоровче забезпечення. Відповідач ОСОБА_1 працює вчителем у Кушницькій ЗОШ І-ІІІ ступенів, а також є футбольним арбітром і часто судить футбольні матчі, що добре оплачується, є також тренером з футболу при спортивній школі, що також оплачується. Інші стягнення з відповідача не здійснюються, а зароблені кошти він витрачає на свої потреби і не надає коштів для належного та достатнього забезпечення та утримання своїх дітей.

За вказаних обставин, позивач просила стягнути аліменти на її користь на утримання двох дітей у розмірі по 3000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 02 вересня 2021 року зобов`язано ОСОБА_1 , до сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі по 3000 (три тисячі) грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 28 липня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Вирішено питання по судовим витратам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково, визначивши розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, посилаючись на неповне з`ясування всіх фактичних обставини справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує на те, з моменту припинення спільного проживання з дружиною діти перебувають на його утриманні, однак факт грошових переведень не фіксував, так як гроші передавав готівкою, тому даний факт підтвердити не може. На сьогоднішній день працює вчителем у Кушницькому закладі загальної середньої освіти I-III ступенів, іншого постійного місця роботи не має, а тому сплачувати аліменти у розмірі по 3000 грн. не має змоги, оскільки має на утриманні житло та грошові зобов`язання. Окрім того, апелянт зазначає, що на його утриманні перебуває і його мати ОСОБА_5 , оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за їхнім молодшим сином ОСОБА_6 по досягненню ним трирічного віку, а також бабуся ОСОБА_7 , яка є пенсійного віку.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, дана справа є незначної складності і відноситься до категорії справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що 08.09.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 451 (а.с.6).

Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4,5).

Син ОСОБА_4 є інвалідом з дитинства, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 04.02.2021 року (а.с.10).

Діти сторін проживають з позивачкою за адресою АДРЕСА_1 , та відвідують заклад дошкільної освіти в м. Ужгороді. Дані обставини підтверджуються актом про фактичне місце проживання від 01.09.2021 року, довідкою ТзОВ «Наш добробут» №627 від 01.09.2021 року, довідкою Закладу дошкільної освіти №20 комбінованого типу Ужгородської міськради (а.с.51,64,65).

В суді першої інстанції позивач вказувала на те, що разом з малолітніми дітьми переїхала жити до своїх батьків в м. Ужгород, де діти відвідують дошкільний навчальний заклад. Відповідач працює вчителем фізичної культури у школі, де отримує стабільний дохід у розмірі понад 10000 грн. на місяць. Крім того, він займається на платній основі тренерською діяльністю є тренером з футболу, а вартість відвідування секції однією дитиною становить 100 грн. на місяць. Відповідач також є футбольним арбітром і 4-6 раз на місяць на платній основі судить футбольні матчі, а вартість однієї гри станоить 2700 грн. Тобто, рівень його доходів дозволяє відповідачу сплачувати аліменти у сумі по 3000 грн. на місяць.

Згідно відомостей реєстру судових рішень, рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області №301/2571/21 від 15.11.2021 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу позов задоволено повністю, розірвано шлюб, укладений ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 08.09.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №451.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2021 року у справі №308/12171/21 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей задоволено частково. Провадження у справі в частині вимог про розірвання шлюбу закрито. Неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 28.09.2016 складено відповідний актовий запис №35, видане повторно свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 24.06.2021 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 28.11.2018 складено відповідний актовий запис №22, видане повторно свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 24.06.2021, - залишено проживати з матір`ю, ОСОБА_2 . Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, - залишено без розгляду.

Позивач ОСОБА_2 посилається на те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання двох дітей у розмірі по 3000 грн. щомісяця на кожну дитину, оскільки працює вчителем у Кушницькій ЗОШ І-ІІІ ступенів, а також є футбольним арбітром, при спортивній школі на платній основі працює футбольним тренером.

Вказані обставини підтверджується Довідкою про доходи №141 від 14.07.2021 року, згідно якої відповідач ОСОБА_1 працює вчителем у Кушницькому ЗЗСО І-ІІІ ступенів, загальна сума його доходу за період з січня по червень 2021 року становила 72867,06 грн. (середньомісячний дохід 10272,90 грн.), роздруківками з Інтернет сайтів про діяльність відповідача в якості футбольного арбітра 1 ліги (а.с.29, 52-63).

Ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі -СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст.182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1 стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від до 6 років: до 6 років - з січня 2021 року 1921 грн., з липня 2021 року 2013 грн., з 1 грудня 2021 року - 2100 грн.

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дітей, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Вирішуючи питання про стягнення аліментів та визначаючи розмір аліментів на утримання дітей щомісячно по 3000 грн. на кожну дитину, суд першої інстанції врахував якнайкращі інтереси дітей та вищезазначені вимоги закону.

Доводи апелянта про необхідність визначення розмір аліментів в сумі 2000 грн. на кожну дитину не заслуговують на увагу, оскільки апелянт є молодою працездатною особою, отримує постійний дохід, а тому спроможний платити аліменти на утримання дітей у вище вказаному розмірі. Визначений судом першої інстанції розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності, який спрямований на захист інтересів дітей, зокрема і дитини з інвалідністю та забезпечення одержання ними коштів, необхідних та достатніх для забезпечення здоров`я дітей та гармонійного розвитку. Також слід зауважити, що в суді апеляційної інстанції (в апеляційній скарзі) апелянтом частково визнано позов, що свідчить про його матеріальну спроможність сплачувати аліменти.

Посилання апелянта на те, що на його утриманні перебуває його мати, яка перебуває у відпустці по догляду за його молодшим сином ОСОБА_6 не заслуговує на увагу, оскільки з матеріалів справи слідує, що наразі діти сторін проживають з позивачкою у АДРЕСА_1 , та відвідують заклад дошкільної освіти в м. Ужгороді, а тому посилання в апеляції на те, що мати апелянта перебуває у відпустці по догляду за їхнім молодшим сином ОСОБА_6 є недоречним.

Стосовно доводів апеляції про наявність на утриманні у апелянта бабусі, яка є пенсійного віку, то такі доводи не беруться до уваги, оскільки бабуся апелянта отримує пенсію і може забезпечити свої мінімально необхідні життєві потреби.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно дост.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 02 вересня 2021 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 30 грудня 2021 року.

Головуючий :

Судді: