Провадження №: 6/755/14/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2021 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі Головуючого судді САВЛУК Т.В., при секретарі Бурячек О. В., розглянувши у письмовому провадженні заяву КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», заінтересована особа: ОСОБА_1 про приведення виконавчого документа у відповідність до закону,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», заінтересована особа: ОСОБА_1 про приведення виконавчого документа у відповідність до закону.

Відповідно до поданої заяви, КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» просило суд: «привести у відповідність виконавчий лист, виданий Дніпровським районним судом м. Києва від 31 березня 2020 року у справі №755/18496/19 шляхом внесення до нього відомостей про індивідуальний ідентифікаційний номер ОСОБА_1 »

Мотивуючи заяву тим, що у КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» наявні перешкоди у пред`явленні виконавчого листа до виконання та відсутність даних про ідентифікаційний код боржника є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день час та місце розгляду справи повідомленні належним чином.

Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про приведення виконавчого листа у відповідність до закону (ч.3 ст.431 Цивільного процесуального кодексу України.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, перевіривши наведені КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» доводи щодо підстав приведення виконавчого листа у відповідність до закону, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 31 березня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва, ухвалено рішення, яким позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 29 618 (двадцять дев`ять тисяч шістсот вісімнадцять) гривень 92 копійок (поточний рахунок № НОМЕР_1 у ТВБВ № 10026/020 філія - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «ОЩАДБАНК», ).

Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води у розмірі 16 127 (шістнадцять тисяч сто двадцять сім) гривень 95 копійки (поточний рахунок № НОМЕР_1 у ТВБВ № 10026/020 філія - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «ОЩАДБАНК», )

Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» інфляційну складову боргу 1395,10 грн. та 3 % річних у розмірі 906,66 грн., а всього на загальну суму 2301,76 ( дві тисячі триста одна грн. 76 коп.) (поточний рахунок № НОМЕР_1 у ТВБВ № 10026/020 філія - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «ОЩАДБАНК», )

Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок (поточний рахунок № НОМЕР_1 у ТВБВ № 10026/020 філія - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «ОЩАДБАНК», )

11 грудня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва видано уповноваженому представнику стягувачу виконавчий лист на примусове виконання рішення суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст.431 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчим документом. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати до виконавчого документа, встановленим законом.

Як вбачається з ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються: 1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Відповідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», у заяві про примусове виконання рішення, стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Отже, зазначений у цій статті перелік не є вичерпним та стягувач має право зазначити у заяві про примусове виконання рішення до виконавчої служби дані які ідентифікують особу боржника, якщо наявні дані у стягувача.

Відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є обов`язковою підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання і не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, розглянувши 22 серпня 2018 року цивільну справу № 471/283/17ц (провадження № 61-331св18) за скаргами на бездіяльність державного виконавця Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 27 грудня 2018 року у справі № 469/1357/16ц (провадження № 61-32698св18), прийнятій в постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 639/2561/18.

Пунктом 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України, а також ч. 1ст. 302 ЦК України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Разом з тим, згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до, п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону, з метою захисту інтересів стягувача виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц.

Згідно ст. 79 Цивільно процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 Цивільно процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 5 ст. 81 Цивільно процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи (ст. 80 ЦПК).

В статті 89 Цивільно процесуального кодексу України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За умовами ч. 1, 2 Цивільно процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 Цивільно процесуального кодексу України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що при подачі позову та при подачі заяви про приведення виконавчого документа у відповідність до закону, КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», не було зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника, при цьому в матеріалах справи відсутня ця інформація, в зв`язку з чим, на час ухвалення судового рішення та при видачі виконавчого листа, судом було зазначено індивідуальні дані щодо особи відповідача ОСОБА_1 , в той же час заявником не долучено постанову державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу про повернення виконавчого листа, що унеможливлює з`ясувати підстави відмови у прийнятті виконавчого листа до виконання, тому заява КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» про приведення виконавчого документа у відповідність до закону, є не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 354, 431 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні заяви КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», заінтересована особа: ОСОБА_1 про приведення виконавчого документа у відповідність до закону.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: