Провадження № 2/932/2102/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Скопа Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на ј частку квартири в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_4 , після смерті якої залишилась спадщина у вигляді ј частини квартири АДРЕСА_1 . Вона вчасно звернулась до Сьомої Дніпровської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті бабусі. Однак, 10.11.2017 року завідувачем Сьомої Дніпровської нотаріальної контори Черновською Л.Г. було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ј частини квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Згідно довідки за № 8028 від 21.06.2017 року, ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . На момент смерті з нею також була зареєстрована її онука ОСОБА_1 . Згідно довідки КП ДМБТІ від 18.04.2017 року за № 4926, в матеріалах інвентаризаційної справи станом на 31.12.2012 року містяться відомості про реєстрацію права власності на спірну квартиру в цілому за ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві свідоцтва про право власності на житло від 11.11.1997 року, виданого ВАТ «Дніпропрес» згідно розпорядження №994-ПЖ, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №309п за реєстровим № 92. Таким чином, вона прийняла спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці спадщину не прийняли. Просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ј частини квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 .

Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями зазначена цивільна справа перебувала в провадженні судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_5 .

У зв`язку із відстороненням судді ОСОБА_5 від займаної посади, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 03.04.2020 року за № 146 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2021 року, справу передано для розгляду судді Кудрявцевій Т.О.

Ухвалою судді Кудрявцевої Т.О. від 14.01.2021 року прийнята до свого провадження вищезазначена цивільна справа, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В подальшому в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справу без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. В подальшому в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справу без її участі.

Відповідачу ОСОБА_2 надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі, однак ним не вчинено дій із отримання поштової кореспонденції. Відповідно до вимог ст.190, ст. 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався, про причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяво про розгляд справи за їх відсутності.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 03 січня 2017 року Бабушкінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на ј частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала останній на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.11.1997 року, виданого ВАТ «Дніпропрес» згідно розпорядження №994-ПЖ, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №309п за реєстровим № 92.

Інші 3/4 частини вказаної квартири належить відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та позивачу ОСОБА_1 на праві свідоцтва про право власності на житло від 11.11.1997 року виданого ВАТ «Дніпропрес» згідно розпорядження №994-ПЖ, зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №309п за реєстровим № 92.

У встановлений законом строк позивач звернулася до Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_4 .

Мати позивача ОСОБА_3 , яка є дочкою померлої, звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від належної їй частини спадщини на користь дочки ОСОБА_1 .

Дядя позивача ОСОБА_2 , який є сином померлої, у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті матері, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Постановою державного нотаріуса Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори від 10 листопада 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі в зв`язку з відсутністю у неї оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1278 ЦКУ частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України визначено що, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_4 на ј частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 25,2 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачка в позові просила віднести судові витрати за її рахунок, сплачений позивачем судовий збір стягненню з відповідачів не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 551, 610, 623, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 5, 10-11, 12, 13, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на ј частку квартири в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності в порядку спадкування за законом на ј частину квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 25,2 кв.м., після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Т.О. Кудрявцева