Справа № 571/279/20
Провадження № 2/571/26/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі: судді одноособово Комзюк А.Ф., при секретарі судового засідання Гордійчук Т.О., за участю представників позивача: Коханої О.О., Дубича Т.В., представника відповідача Мамедової І.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування по страховому випадку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» (далі ПАТ «СК «Арсенал страхування») про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування по страховому випадку.

В обґрунтування позову зазначив, що 13 квітня 2018 року з ПАТ «СК «Арсенал страхування» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 036/18-Т/Р «ALL RISKS», строком дії з 13 квітня 2018 року по 12 квітня 2019 року. Об`єктом страхування, відповідно до п.5 Договору, став автомобіль марки Toyota Land Cruiser 200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . Вказаний договір був укладений на умовах: загальна страхова сума - 2 030 567,00 грн. (п. 10 договору); страхова сума по ТЗ - 2 030 567,00 грн. (пп. 10.1 п. 10 договору); страховий платіж - 68 023,99 грн. (п. 11 договору); франшиза (безумовна в % від страхової суми за страховим випадком «Збитки внаслідок ДТП, що призвела до пошкодження ТЗ» - 0,00 грн. (пп. 12.3 п. 12 договору); урахування експлуатаційного зносу - без врахування експлуатаційного зносу (п. 17.3 договору).

Згідно з пп. 22.2 п. 22 Договору страховими випадками є «Викрадення»; «Збитки, внаслідок ДТП»; «Збитки, внаслідок інших подій», тобто вказана подія є страховим випадком.

26 травня 2018 року застрахований транспортний засіб на перехресті вулиць Соборна-Вербова у місті Рівне потрапив у дорожньо-транспортну пригоду (далі ДТП). У момент ДТП за кермом автомобіля знаходився ОСОБА_2 , що має загальний стаж керування автомобілем понад два роки. Також у автомобілі знаходились ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , які можуть підтвердити обставини викладені в позовній заяві. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. Водій автомобіля та його пасажири тілесних ушкоджень не отримали.

Про настання страхового випадку позивач, у відповідності до п.п. 25.1.3. п. 25.1. Договору страхування, повідомив страховика 26.05.2018 за номерами телефону НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

29 травня 2018 року, у відповідності до пп. 25.1.3. п. 25.1. Договору страхування, звернувся до відповідача із письмовим повідомленням про вказаний страховий випадок. Цього ж дня, тобто 29.05.2018, позивач, знаходячись у приміщенні відокремленого підрозділу відповідача, а саме Рівненській дирекції ПАТ «СК «Арсенал страхування», звернувся до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування, а також надав автомобіль для огляду. До заяви позивачем були долучені копії усіх документів, передбачених п.п. 26.1.2-26.1.7 п. 26.1 Договору страхування. Складання тексту заяви та перевірку документів здійснювала провідний фахівець управління розвитку регіональної мережі в Рівненській області Бицюк І.П.. Після складання усіх необхідних документів, представником відповідача ОСОБА_5 в присутності позивача, а також за участю представника ТзОВ «Агат Авто» (авторизоване СТО) було проведено огляд пошкодженого автомобіля. За результатами огляду автомобіля представником ТзОВ «Агат Авто» був виданий рахунок № НОМЕР_5 від 30.06.2018, згідно якого вартість відновлюваного ремонту автомобіля склала 344 404,98 грн..

Пізніше стало відомо, що листом від 27.06.2018 року №27.06.18-01411 ПрАТ «СК Арсенал Страхування» було повідомлено позивача про відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування за заявленим випадком.

У зв`язку з неприйняттям рішення страховиком, позивачем 30.08.2018 року було направлено лист із вимогою надати рішення страховика про відмову у страховій виплаті з письмовим обґрунтуванням, підстави відмови та долученням всіх копій зібраних Страховиком, які стали підставою для відмови у виплаті. Документи не отримані і на момент подачі даного позову.

З листа страховика слідує, що страховиком було встановлено, що відносно ОСОБА_2 за порушення ПДР були складені наступні адміністративні матеріали: протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (відмова від проходження огляду на стан сп`яніння) та інші. Відтак, на думку Страховика, згідно з п.п.24.3.4 п.24.3 Договору страхування, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування на підставі розділу 28 Договору страхування.

Рішення відповідача про відмову у виплаті позивачу страхового відшкодування вважає незаконним з огляду на те, що страховиком не враховано того факту, що водій ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння вцілому, а наполягав на такому проходженні та освідченні не на місці зупинки, а в медичному закладі, на що йому поліцейськими було відмовлено. Відтак водій ОСОБА_2 26.05.2018 о 15 годині 50 хвилин звернувся в КЗ «Рівненський ОЦПЗН» для освідчення та проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Згідно Висновку КЗ «РОЦПЗН» від 26.05.2018 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів встановлено, що ОСОБА_2 тверезий, ознак сп`яніння не виявлено.

Окрім того, постановою Рівненського міського суду від 15.06.2018 провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України закрито за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Також згідно рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 02.10.2018 року, постанову серії БР №189476 від 26.05.2018 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, визнано протиправною та скасовано.

В передбачений Договором страхування спосіб виплату страхового відшкодування позивачу не здійснено, а 27.06.2018 прийнято рішення про відмову у його виплаті. Підставою для прийняття рішення про відмову страхового відшкодування страховиком вказано на п.п. 28.4.6 п.28.4 Договору страхування, згідно якого, причиною для відмови у виплаті страхового відшкодування є невиконання Страхувальником (його представником) обов`язків передбачених умовами Договору страхування.

17 липня 2018 року він звернувся до атестованого судового експерта із заявою про проведення експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Toyota Land Cruiser 200, державний номер НОМЕР_1 , на вирішення поставлено ряд запитань. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Toyota Land Cruiser 200, державний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в ДТП 26.05.2018 року, станом на 17.07.2018 року становить 422 696,83 гривень.

Згідно п.п.12.3 п.12 Договору страхування, розмір частини збитків, яка не відшкодовується Страховиком (франшиза), складає 0 грн.. Таким чином, розмір страхового відшкодування, а отже і матеріального збитку, завданого відповідачем складає 422 696,83 гривень.

Пунктом 30.1 Договору страхування №036/18-Т/Р від 13.04.2018 визначено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати Страхувальнику пені в розмірі 0,01% від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожний робочий день прострочення здійснення страхового відшкодування, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені, і не більше 10% від суми невиконаного зобов`язання.

Пунктом 30.2 Договору, визначено що страхувальник несе майнову відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання (окрім зобов`язання по сплаті страхового платежу) шляхом сплати Страховику пені в розмірі 0,01% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний робочий день прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відтак, сума майнової відповідальності (окрім зобов`язання по сплаті страхового платежу) складає: 422696,83 гривень х 0,01% х 619 робочих днів = 26 165,13 гривень. Вказана сума також підлягає стягненню з відповідача.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, тому відповідно до ст.625 ЦК України на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за період з 12.06.2018 року по 21.02.2020 року, що складає 39 928,51 гривень, а також 3% річних за період з 12.06.2018 року по 21.02.2020 року, що становить 21 505,00 гривень, яка підлягає до стягнення з відповідача.

Посилаючись на умови Договору добровільного страхування №036/18-Т/Р від 13.04.2018, норми ст.ст. 526,599,611,625,990,979 ЦК України, ст.ст. 12,13,133 ЦПК України, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності відповідальності власників наземних транспортних засобів», просить стягнути з ПАТ «СК «Арсенал страхування» на його користь страхове відшкодування в сумі 422 696,83 гривень, 26 165,13 гривень пені за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування, 39 928,51 гривень боргу з урахуванням індексу інфляції, 3% річних за період з 12.06.2018 по 21.02.2020 в сумі 21 505,00 гривень та 20 000 гривень витрат, понесених на правову допомогу.

Ухвалою суду від 06 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

09 липня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача ПАТ «СК «Арсенал страхування», згідно якого вважають позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню із наступних підстав.

13 квітня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №036/18-Т/Р, предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Toyota Land Cruiser», 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , Уклавши та підписавши Договір страхування, який є обов`язковим для виконання сторонами згідно з ст. 629 ЦК України, сторони погодили всі його істотні умови.

Позивач не виконав обов`язки, передбачені умовами Договору страхування, зокрема, 26.05.2018 о 07:10 позивач повідомив страховика про ДТП, що сталася 26.05.2018 о 05:38 в м. Рівне за участю застрахованого транспортного засобу, який отримав механічні пошкодження.

При укладанні договору страхування сторони погодили порядок дій, що обов`язкові для виконання страхувальником (водієм), в тому числі: при ДТП пройти огляд на стан сп`яніння в порядку, передбаченому чинним законодавством України (пп. 25.1.6 Договору страхування).

Також, позивачем було надано страховику лише один протокол про адміністративне порушення відносно водія застрахованого транспортного засобу за ст. 124 КУпАП.

В той же час, на водія за наслідками ДТП були складені протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП, справи №569/10346/18 та №569/10293/18 перебували в провадженні Рівненського міського суду Рівненської області. Також було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП. Справа №571/790/18 перебувала в провадженні Рокитнівського районного суду Рівненської області.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №256131 за ч. 1 ст. 130 КУпАП 26.05.2018 о 05:38 у м. Рівному по вул.Соборна, 253А, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Toyota НОМЕР_6 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та проведення такого огляду у медзакладі відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які засвідчили, що у їх присутності ОСОБА_2 1995 р.н. відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Драгер та проходження такого ж огляду у медзакладі.

Таким чином, вищезазначене спростовує твердження позивача про те, що ОСОБА_2 «наполягав на проходженні огляду в медичному закладі, на що йому поліцейськими було відмовлено» та такі твердження є голослівними та безпідставними та порушення умов Договору страхування.

Посилання позивача на проходження ОСОБА_2 медичного огляду у КЗ «Рівненський ОЦПЗН» жодним чином не спростовують встановленого факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці ДТП, оскільки медичний огляд ОСОБА_2 проведений за його власного заявою та більш ніж через десять годин після події, що не може свідчити про об`єктивність результатів такого огляду та застосування його результатів до спірних правовідносин та не відповідає Порядку проходження огляду на стан сп`яніння, визначеного Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Крім того, відповідно до умов Договору страхування, саме протокол про адміністративне правопорушення є достатнім доказом щодо невиконання страхувальником (водієм) встановлених обов`язків.

Головним аргументом та доказом, на який посилається позивач на підтвердження своїх доводів є постанова Рівненського міського суду від 15.06.2018 по справі № 569/10293/18, відповідно до якої провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України закрито за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому, як вбачається зі змісту цієї постанови, підставою для її ухвалення стало «порушення положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, зокрема направлення на огляд водія, яке знаходиться в матеріалах справи не підписано працівником поліції, не вказано серію та номер протоколу до якого воно видавалось».

Разом з тим, водій застрахованого транспортного засобу ОСОБА_2 , в порушення обов`язку, встановленого пп. 25.1.6. Договору страхування, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). У разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом (ст. 615 ЦК України).

Водій застрахованого транспортного засобу не виконав беззаперечного обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння, якщо у представника Компетентних органів були достатні підстави вважати, що водій перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (при наявності ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода).

При цьому, постанова Рівненського міського суду Рівненської області від 15.06.2018 не містить підтвердження належного виконання водієм даного обов`язку. Вказана постанова не спростовує невиконання ОСОБА_2 обов`язків, встановлених Договором страхування, оскільки прийнята виходячи з формальних обставин, без допиту свідків та врахування інших доказів, які беззаперечно свідчать про встановлений факт відмови ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння.

Крім того, зазначають, що на підтвердження розміру позовних вимог Висновок не є Висновком експерта в розумінні ст.ст. 102, 106 ЦПК України, оскільки не відповідає зазначеним вимогам. Отже, даний Висновок є неналежним та недопустимим доказом та не повинен братися судом до уваги.

Також зазначають, що розрахунок пені позивача є невірним та таким, що не враховує умови Договору страхування, а саме порядок обчислення пені виходячи з кількості робочих, а не календарних днів.

Крім того, позивач просить стягнути на свою користь 20000,00 грн. витрат на правову допомогу. Водночас, розмір витрат на правову допомогу входить до предмету доказування по справі. Однак жодного доказу на підтвердження розміру таких витрат до позовної заяви, в порушення ч. ч. 2,4 ст.83 ЦПК України позивачем не надано, що позбавляє Страховика, навіть, подати відповідне клопотання із доводами щодо необґрунтованості заявленої суми, в порядку, передбаченому ЦПК України.

Просять відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.75-30).

Під час судового розгляду представники позивача - адвокати Кохана О.О. та Дубич Т.В. позовні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові та наголосили, що постановою Рівненського міського суду повністю спростовуються доводи відповідача щодо обставин справи, оскільки справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП закрита за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Тобто, справа закрита з реабілітуючих підстав. Поліція при оформленні адмінматеріалів поставила водія в такі умови, що він змушений був відмовитися пройти освідчення відразу на місці ДТП. Проте, водій не відмовлявся від проходження огляду в медзакладі та навпаки наполягав на проведенні такого огляду, але поліцейські йому відмовили. Оскільки на місці ДТП водій не міг залишити дороговартісний автомобіль, він мав вирішити питання його схоронності. Після чого особисто звернувся до медичного закладу та пройшов огляд на стан сп'яніння, результат якого показав, що він тверезий. Свідок ОСОБА_2 підтвердив, що на місці ДТП він відмовився пройти огляд за допомогою газоаналізатора, при цьому повідомив про своє бажання пройти освідчення у медзакладі. Вважають, позовні вимоги обгрунованими та просять їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_8 позовні вимоги не визнала з підстав, зазначених у відзиві та наголосила, що договором страхування визначені взаємні права та обов'язки сторін. Відмова однієї сторони від виконання своїх обов'язків, дає право й іншій стороні не виконувати своїх обов'язків. Водій застрахованого транспортного засобу не виконав умови договору страхування щодо проходження освідчення на стан алкогольного сп`яніння, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Посилання сторони позивача на постанову Рівненського міського суду не заслуговує на увагу суду, оскільки суд, розглядаючи справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП фактично не робив висновку про відсутність відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Навпаки, суд зазначив, що формально в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як він відмовився від проходження медичного огляду, проте в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували скоєння ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому, суд дійшов до висновку щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та закрив провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП».

Таким чином, при ухваленні постанови, суд керувався лише одним документом - направленням на огляд водія, щодо якого, на думку суду, не було дотримано порядку оформлення та, допустивши формальний підхід до розгляду справи, не врахував решти доказів, які свідчать про факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Тобто, суд закрив провадження у справі з нереабілітуючих підстав.

Крім того, ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив, що він відмовився від походження огляду, оскільки не хотів залишати автомобіль. При цьому суд не врахував того, що пройти огляд на стан сп`яніння на місці ДТП за допомогою Драгера можливо навіть не виходячи з авто. Висновок про те, що водій тверезий є неналежним доказом, оскільки такий огляд проведений з порушенням установленого порядку. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_2 показав суду, що 26 травня 2018 року він керував автомобілем Toyota Land Cruiser, не впорався з керуванням та влетів у відбійник. Приїхала поліція, запропонували продути прилад Драгер, але він відмовився та повідомив, що згідний пройти освідчення в медичному закладі. Він не міг в той момент залишити автомобіль та місці ДТП та їхати в медзаклад, про що повідомив поліцейських. Поліцейські пропонували залишити автомобіль на місці ДТП, а вони його завезуть до медзакладу і назад привезуть. Однак, він відмовився, так як керований ним автомобіль був дороговартісним та належав його товаришу ОСОБА_1 . Пізніше, через кілька годин він особисто звернувся в медзаклад та пройшов освідчення, результат якого показав, що він тверезий.

Заслухавши пояснення преставників сторін, свідка, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 квітня 2018 року між ПАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №036/18-Т/Р, автомобіля «Toyota Land Cruiser», 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вигодонабувачем згідно даного договору страхування є ОСОБА_1 (а.с.12-16).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №80 від 13.08.2018, вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA Land Cruiser 200 реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в ДТП 26.05.2018 станом на 17.07.2018 становить: 422696,83 грн.. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля становить 422696,83 грн. (а.с.25-38).

Згідно з п. 24.2.2. Договору страхування, страхувальник зобов`язаний виконувати всі умови Договору страхування.

Пунктом 24.2.10 Договору страхування, страхувальник зобов`язаний ознайомити осіб, допущених до керування застрахованим транспортним засобом у встановленому законом порядку з умовами Договору та Правил.

Відповідно до п. 24.3.4. Договору страхування, Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування на підставі розділу 28 цього Договору.

Пунктом 25.1. Договору страхування передбачено, що в разі настання передбачених у п.22.2 договору події, страхувальник зобов`язаний:

- негайно, але не пізніше 1 (однієї) години повідомити про настання події Компетентні органи, страховика або його представника за номерами телефону НОМЕР_3 (цілодобово), , а також викликати відповідні Компетентні органи. У випадку, коли виконання вказаних вимог було неможливим з об`єктивних причин (наприклад відсутність зв`язку, за станом здоров`я тощо), виконати обов`язки, визначені цим пунктом договору як тільки це стане можливим, і довести документально наявність таких причин (пп. 25.1.2. договору);

- при ДТП діяти у відповідності до п.п. 2.10, 2.11 Правил дорожнього руху (пп. 25.1.5. договору);

- при ДТП пройти огляд на стан сп`яніння в порядку, передбаченому чинним законодавством України (пп. 25.1.6 договору).

Згідно з п. 28.4. Договору страхування, Страховик відмовляє у виплаті страхового відшкодування, якщо:

- Страхувальник (його представник) не виконав обов`язків, передбачених умовами Договору страхування (пп. 28.4.6. договору);

- Страхувальник (водій застрахованого ТЗ) не виконав обов`язок пройти медичний огляд на стан сп`яніння в порядку, передбаченому чинним законодавством України (пп. 28.4.18 договору).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №255633 від 26.05.2018, встановлено, що 26.05.2018 о 05 год. 38 хв. в м.Рівне по вул.Соборна,253А-Вербова, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Toyota Land Cruiser 200, р.н. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно керувати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого здійснив наїзд на бордюрний камінь та відбійник пошкодивши його протяжністю 4,5м., внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.2.3б, 12.1 Правил дорожнього руху (а.с.86).

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 15.06.2020, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с.87).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №256131, 26.05.2018 о 05 год. 38 хв. в м.Рівне по вул.Соборна,253А водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Тойота», р.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (а.с.81).

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/10293/18 від 15 червня 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.21).

Також рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 02.10.2018 по справі №571/79/18 визнано протиправною та скасовано постанову серії БР №189476 від 26 травня 2018 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.23-24).

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_9 та ОСОБА_10 наголосили, що водій транспортного засобу не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі, сам наполягав на проведенні такого огляду, проте, поліцейські йому відмовили. Однак, постановою Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/10293/18 від 15 червня 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1ст.130 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення Крім того, відповідно до висновку КЗ «РОЦПЗН» РОР від 26.05.2018, ОСОБА_2 26.05.2018 був тверезий, а тому посилання відповідача на порушення умов договору вважають такими, що не заслуговують на увагу суду.

Згідно висновку Комунального закладу «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради №401 від 26.05.2018 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено, що 26.05.2018 о 15 год. 54 хв. лікарем ОСОБА_11 освідчено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за його заявою на стан сп`яніння та встановлено, що ОСОБА_2 тверезий. Особу посвідчено на підставі посвідчення водія НОМЕР_7 (а.с.22).

Суд не приймає до уваги зазначений результат висновку, оскільки зі змісту висновку вбачається, що такий огляд проведено по заяві особи обстежуваного через 10 годин після ДТП, що не відповідає Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду та Порядок проходження огляду на стан сп`яніння.

Так, Порядок проходження огляду на стан сп`яніння визначений Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Зокрема, п. 9 Розділу 2 цього Порядку встановлено, що з метою достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, останні повинні бути доставлені до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Крім того, згідно п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений Постановою КМУ від 17.12.2008 № N 1103, поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Таким чином, законодавством чітко встановлено, що з метою об`єктивності, огляд на стан сп`яніння має відбуватися впродовж двох годин з моменту ДТП та в присутності поліцейського.

Водночас, свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що по приїзду поліцейських на місце ДТП, йому запропонували продути прилад Драгер, але він відмовився та повідомив, що згідний пройти освідчення в медичному закладі. Поліцейські пропонували пройти освідчення у медзакладі, однак він відмовився, так як керований ним автомобіль був дороговартісним і він не хотів його залишати. Пізніше, через кілька годин він особисто звернувся в медзаклад та пройшов освідчення, результат якого показав, що він тверезий.

Пунктом 25.1.6. Розділу 25 Договору страхування передбачено, що в разі настання передбаченої у п.22.2 Договору події, Страхувальник зобов`язаний при ДТП пройти огляд на стан сп`яніння в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Пунктом 25.2. Договору страхування передбачено, що обов`язки страхувальника, вказані у п.24.2, 25.1 цього Договору, за виключенням п.24.2.1. Договору, в однаковій мірі розповсюджуються на осіб, що допущені до керування застрахованим ТЗ на законних підставах. Порушення вказаними особами цих вимог тягне за собою наслідки, що і невиконання їх Страхувальником.

Позивач ОСОБА_1 погодився з такими умовами договору, про що вчинив відповідний підпис. Крім того, позивач не заперечує, що ОСОБА_2 керував застрахованим транспортним засобом Toyota Land Cruiser 200, державний номер НОМЕР_1 на законних правових підставах, а тому на нього поширюються умови договору страхування.

Відповідно до п.28.1 Договору страхування від 13.04.2018 року, не підлягають відшкодуванню збитки, які сталися під час керування ТЗ страхувальником (іншою особою) у стані алкогольного сп`яніння, під впливом наркотичних, токсичних речовин, у т.ч. якщо був факт вжиття алкоголю та/або наркотичних, токсичних речовин, особою, яка не мала посвідчення на право управління ТЗ відповідної категорії.

Не заслуговує на увагу суду посилання представників позивача на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 15.06.2018, оскільки зі змісту постанови вбачається, що провадження у справі закрито з тих підстав, що згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , працівники безпричинно вказали, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння та те, що направлення на огляд водія не підписано працівником поліції та не вказано серію та номер протоколу, до якого воно видавалося.

Водночас, не притягнення особи водія до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, не спростовує самого факту сп`яніння ОСОБА_2 під час керування застрахованим транспортним засобом та не звільняє його від цивільно-правової відповідальності за наслідками ДТП.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, висловленими у постанові від 19 серпня 2019 року по справі №569/6516/15-ц (провадження №61-29042св18) де суд вказав, що сам по собі факт закриття провадження в адміністративній справі не є підставою для звільнення особи від цивільно-правової відповідальності; крім того, провадження у справі щодо відповідача закрито з нереабілітуючих підстав та не встановлено, що останній не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Також суд не приймає до уваги посилання позивача на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 02.10.2018 по справі №571/79/18, згідно якого визнано протиправною та скасовано постанову серії БР №189476 від 26 травня 2018 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП, оскільки зазначене рішення також не спростовує того факту, що водій застрахованого транспортного засобу після вчинення ДТП виконав умови договору страхування та пройшов медичний огляд на стан сп`яніння в порядку, передбаченому законодавством України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настанні певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Стаття 991 ЦК України встановлює випадки, за наявності яких страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати, зокрема у разі: несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків, наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону (ч.2 ст.991 ЦК України).

Зазначені положення ст.991 ЦК України кореспондуються з нормами, передбаченими у ст.26 Закону України «Про страхування», за змістом якої рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 34 Закону визначені дії страховика після отримання ним інформації про ДТП, яка може бути підставою для виплати страхового відшкодування, зокрема пунктом 34.1 визначено обов`язок страховика протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України встановлено обов`язок страховика у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. Порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку (пункт 19 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).

В силу вимог ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 26 травня 2018 року о 05:38 год.. Однак позивач ОСОБА_1 повідомив страхову компанію 26.05.2018 о 07:10 годині, тобто більше ніж через одну годину як то обумовлено в договорі страхування.

Листом № 1/к/у від 27.06.2018 року ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» повідомило ОСОБА_1 про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» вважає, що страхувальником не виконано обов`язків, передбачених договором страхування. Водієм застрахованого транспортного засобу порушено умови розділу 25 Договору страхування, а саме: при ДТП пройти огляд на стан сп`яніння в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Однак страховиком було встановлено, що відносно водія застрахованого транспортного засобу ОСОБА_2 працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (відмова від проходження огляду на стан сп`яніння); протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП та постанову в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП. Наявність лише факту відмови від проведення медичного огляду на стан сп`яніння є достатньою підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування та жодним чином не залежить від подальшого розгляду судом справи про адміністративне правопорушення наявності/відсутності складу чи події адміністративного правопорушення. У зв`язку з чим відсутні правові підстави для здійснення виплати страхового відшкодування за заявленим випадком (а.с.19).

Разом з тим, суд вважає, що несвоєчасне повідомлення позивачем про страховий випадок та не надання страховику всіх протоколів (постанов) про адміністративні правопорушення, складених відносно водія застрахованого автомобіля, не може бути підставою для відмови у страховій виплаті.

Водночас, водій застрахованого транспортного засобу ОСОБА_2 своїми діями/бездіяльністю при настанні страхового випадку - ДТП, порушив умови укладеного договору страхування та не пройшов в установленому порядку медичний огляд на стан сп`яніння, що відповідно до умов договору страхування (п.28.4), ч.2 ст.991 ЦК України є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Аналізуючи вищевикладені обставини справи та правові норми, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення страхового відшкодування в розмірі 422696,83 гривень.

Оскільки відсутні підстави для відшкодування страхового відшкодування, то відповідно відсутні і підстави для задоволення похідних вимог заявлених позивачем, як то пені в сумі 26165,13 гривень, індексу інфляції в сумі 39928,51 гривень, 3% річних в сумі 21505,00 гривень та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00 гривень.

При поданні позовної заяви ОСОБА_1 не сплачував судового збору, посилаючись на ту обставину, що відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», позивачі у справах про захист своїх прав, як споживачів звільняються від сплати судового збору.

Приймаючи до уваги, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, суд стягує з позивача судовий збір за подання заяви майнового характеру відповідно до ст.4 ЗУ «Про судовий збір», у розмірі 1 відсотка ціни позову, що складає 5302 гривні 94 копійки.

Керуючись ст.ст. 264,265,278,354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» Арсенал страхування» про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування по страховому випадку, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 5302 (п`ять тисяч триста дві) гривні 94 копійки.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_8 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування», місцезнаходження: 03056, м.Київ, вул.Борщагівська,буд.154, код ЄДРПОУ- 33908322.

Повний текст рішення складено та підписано 30.12.2021.

Суддя А.Ф.Комзюк