Справа № 745/947/20
Провадження № 2/745/37/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2021 року Сосницький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Смаль І.А.

за участі секретаря судового засідання Шуляр І.В.

позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Єрмоленка А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Сосниця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Сосницька селищна рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме будинком що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Позов мотивований тим, що йому на праві власності належить будинок за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач, його колишня дружина, не проживає в ньому більше одного року без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, не утримує будинок, а тому є такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, в своїх поясненнях посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Також додатково пояснив, що відповідач не проживає в належному на праві власності будинку з вересня 2019 року. Реєстрація в будинку відповідачки перешкоджає йому в повній мірі розпоряджатись своїм будинком. Насильства по відношенню до відповідачки він ніколи не чинив. Вона сама покинула його, коли вийшла заміж за іншого чоловіка. Також додав, що у відповідачки є житло в с.Долинське Сосницького району Чернігівської області .

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що до 04.11.2019 року вона проживала у спірному будинку, а потім деякий час по сусідству в будинку . Потім переїхати в с.Долинське Сосницького району ,де і проживає на даний час. З 31.01.2020 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 ,який на даний час розірваний рішенням суду.

Представник відповідача адвокат Єрмоленко А.А. позовні вимоги не визнав ,свою позицію обгрунтував підставами зазначеними в відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи Сосницької селищної ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та зазначив про необхідність задоволення позовних вимог позивача.

З відзиву вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає, свою позицію обгрунтовує тим, що ОСОБА_1 перешкоджає їй користуватися даним житловим приміщенням. Вона неодноразово викликала працівників поліції протягом 2019 року відносно насильства в сім`ї та перешкоджання їй та дітям користуватися житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 . . Крім того ,з боку ОСОБА_1 в телефонному режимі їй висловлювались погрози, що підтверджується довідкою Сосницького ВП, яка додається до відзиву. Крім того, ОСОБА_1 у даній позовній заяві посилається, як на докази, на акти обстеження соціально-побутових умов, які ніби то підтверджують те, що вона не проживала в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Дані акти не можуть бути доказами її проживання чи не проживання в житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 . Вона вважає,що суд повинен при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,врахувати причини її відсутності.

З відповіді на відзив вбачається, що позивач заперечуває обставини,зазначені відповідачем у відзиві ,мотивуючи свою позицію тим,що він не перешкоджав колишній дружині ОСОБА_2 та дітям у користуванні даним житловим приміщенням, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Дітям він не перешкоджає користуватися житловим приміщенням, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а навпаки деякий період часу разом з ним проживала його дочка ОСОБА_4 . Реєстрація відповідача в будинку створює йому перешкоди в користуванні житловою площею, а саме: плату за комунальні послуги проводить він, повноцінно скористатися субсидією по оплаті комунальних послуг він не може та інше. Факт реєстрації відповідача в будинку, що належить йому на праві власності, порушує його право власності на даний будинок, оскільки порушує правомочність користування та розпоряджання своєю власністю. Він бажає зняти відповідача з реєстраційного обліку, щоб зменшити свої витрати з утримання житлового приміщення та можливість в подальшому здійснювати користування без обтяжень.

Заслухавши пояснення сторін,показання свідків, дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що з 09.10.2012 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області 15.06.2015 року. (а.с.67).

Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 88359342 від 30.05.2017 року власником будинку по АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 . Право власності зареєстроване 25.05.2017 року. (а.с.7)

Відповідно до довідок Сосницької селищної ради від 21.12.2020 року №04-21/3613 та № 04-21/3614 ОСОБА_2 зареєстрована з 28.04.2012 року по АДРЕСА_1 , але фактично за цією адресою не проживає з 01.09.2019 року. Дані обставини підтверджуються також актами обстеження соціально - побутових умов, складеного депутатом Сосницької селищної ради в присутності свідків від 10.10.2019 року, від 04.11.2019 року, 03.12.2019 року, від 15.01.2020 року, 05.02.2020 року, від 02.03.2020 року, 02.04.2020 року, від 04.05.2020 року, 05.06.2020 року, 06.06.2020 року, 04.07.2020 року, від 02.09.2020 року (а.с.10-21) та не заперечується відповідачем .

Паспортні дані відповідачки також підтверджують її реєстрацію за адресою АДРЕСА_1 з 28.04.2012 року (а.с.39) .

Відповідачка обгрунтовуючи свою позицію,посилається на те,що позивач перешкоджав їй проживати в спірному будинку ,застосовуючи до неї та дітей психологічне насильство. На підтвердження своєї позиції посилається на показання свідків, які були допитані в судовому засіданні та довідку ,яка видана Сосницьким відділенням поліції.

Так ,з дослідженої в судовому засіданні довідки Сосницького ВП Менського ВП ГУ НП в Чернігівській області за № 64/124/45.3/ від 11.01.2021 року вбачається ,що відповідачка зверталася 09.01.2020 та 26.07.2020 року з приводу телефонних погроз зі сторони колишнього чоловіка ОСОБА_1 (а.с.37)

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дала показання про те, що зі слів відповідача їй відомо, що вона з вересня 2019 року не проживає з позивачем. До цього часу вона також залишала його, а потім поверталась.

Свідок ОСОБА_6 дала показання, що в сім"ї позивача з відповідачкою були постійні сварки. Відповідач пояснювала, що вона більше з позивачем проживати не може та переїхала в с.Долинське.

Свідок ОСОБА_7 дав показання, що влітку 2019 року він приїздив за викликом, де проживали сторони з приводу майнового спору між ними. В 2020 році він особисто на виклик не приїзджав.

Даючи оцінку ,як показанням свідків ,так і довідці Сосницького ВП Менського ВП ГУ НП в Чернігівській області суд зазначає,що дані докази не підтверджують факт створення перешкод у користуванні будинком.

Натомість, в судовому засіданні встановлено,що шлюб між сторонами був розірваний ще в 2015 році. З 31.01.2020 відповідачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 . Шлюб був розірваний рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області 02.12.2020 року (а.с.68).

З акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного начальником служби у справах дітей Сосницької РДА, секретаря Сосницької селищної ради та депутата Сосницької селищної ради від 13.07.2020 року вбачається, станом на 13.07.2020 року разом з ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 його дочка ОСОБА_4 ,яку передала на виховання батька мати ОСОБА_2 декілька днів назад. .(а.с.55)

Допитаний за клопотанням позивача свідок ОСОБА_8 дав показання про те, що його город знаходиться по сусідству з будинком позивача . Відповідачка не проживає в будинку,але він не пам"ятає з якого часу.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17 (провадження № 14-64цс20) зазначено, що:

Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі мати можливість, щоб її виселення було оцінене судом на предмет пропорційності у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції.

У вказаних спірних правовідносинах права позивача, як власника житлового будинку, захищені і статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ( далі - Конвенція) в статті 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність.

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Підсумовуючи висновки про принципи застосування статті 8 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, викладені у рішеннях ЄСПЛ, виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві.

Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі сподіватися, що її виселення буде оцінене на предмет пропорційності у контексті відповідних принципів статті 8 Конвенції».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17 (провадження № 14-64цс20) вказано, що:

«у частині першій статті 156 ЖК УРСР не визначені правила про самостійний характер права члена сім`ї власника житлового будинку на користування житловим приміщенням, не визначена і природа такого права.

Передбачено право члена сім`ї власника житлового будинку користуватися житловим приміщенням нарівні з власником, що свідчить про похідний характер права користування члена сім`ї від прав власника.

Зазначена норма не передбачає і самостійного характеру права користування житловим приміщенням, не вказує на його речову чи іншу природу.

Особливістю вирішення вказаного спору є те, що при створенні сім`ї, встановленні сімейних відносин, власник і член сім`ї, тобто дружина і чоловік вважали, що їх відносини є постійними, не обмеженими у часі, а не про тимчасовий характер таких відносин.

Тому і їх права, у тому числі і житлові, розглядалися як постійні. За логікою законодавця у законодавстві, що регулює житлові правовідносини, припинення сімейних правовідносин, втрата статусу члена сім`ї особою, саме по собі не тягне втрату права користування житловим приміщенням.

Разом із тим, відповідно до частин першої та другої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Отже, при розгляді питання про припинення права користування колишнього члена сім`ї власника житла, суд приймає до уваги як формальні підстави, передбачені статтею 406 ЦК України, так і зважає на те, що сам факт припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, та вирішувати спір з урахуванням балансу інтересів обох сторін.

Положення статті 406 ЦК України у спорі між власником та колишнім членом його сім`ї з приводу захисту права власності на житлове приміщення, можуть бути застосовані за умови наявності таких підстав - якщо сервітут був встановлений, але потім припинився. Однак встановлення такого сервітуту презюмується на підставі статті 402, частини першої статті 405 ЦК України.

Дійсна сутність відповідних позовних вимог оцінюється судом виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві.

Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 353/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18).

Судом встановлено, що відповідачка втратила статус члена сім`ї власника будинку, будь-яких правочинів між нею та власником спірного будинку щодо користування житловим приміщенням вчинено не було; вони не пов"язані спільним побутом та сімейні відносини між ними припинені ще в 2015 році ; відповідачка 04.11.2019 вибула з будинку, до іншого місяця проживання, про що сама і не заперечує; з 31.01.2020 по 02.12.2020 року перебувала в іншому зареєстрованому шлюбі.

За таких обставин суд, з урахуванням балансу інтересів сторін, наявність у відповідача місця проживання, вважає за необхідне позов задовольнити і визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 . Відповідно до ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн. Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.317,319,391, 405 ЦК України та ст.12, 13, 141, 263-265, 273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Сосницький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги . У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

Третя особа - Сосницька селищна рада, вул.Л.Українки 3 смт.Сосниця Чернігівської області, .

Повний текст рішення виготовлений 10.03.2021 р..

Суддя І.А.Смаль