гСправа № 358/1137/21 Провадження № 2/358/703/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Тітова М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

27 вересня 2021 року ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» звернулося до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» заборгованість за кредитним договором №53 від 25.09.2018 року в розмірі 61986 гривень 73 коп. та судові витрати по справі в розмірі 2270 гривень 00 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» є фінансовою установою та здійснює діяльність щодо надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Порядок отримання та надання позики регламентується Правилами про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ«ПРОСТІ ЗАЙМИ», які розміщені за посиланням www/bistrozaim.ua (надалі Правила).

25 вересня 2018 року між ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансових послуг № 53, шляхом заповнення в електронній формі заяви-анкети на офіційному сайті www/bistrozaim.ua, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит на особисті потреби у розмірі 2600,00 грн. строком на 16 календарних днів - до 10 жовтня 2018 року та зобов`язалася його повернути і сплатити проценти у розмірі 832,00 грн.

Зазначає, що позивач виконав свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів: кошти за Кредитним договором перераховані на банківську картку позичальника платіжною системою ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «Flashpay», що підтверджується довідкою, наданою ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» про те, що 25.09.2018 13:59:40 відповідачу були перераховані грошові кошти у розмірі 2600,00 грн.

Однак, відповідачка ОСОБА_1 порушила взяті на себе зобов`язання та не повернула позику у встановлений термін, в зв`язку з чим станом на 30.08.2021 утворилася заборгованість в розмірі 61986,73 грн., яка складається з: 2600,00 грн. - сума кредиту; 54889,92 грн. проценти за користування кредитом; 1175,08 грн. - пеня; 715,81 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення; 2605,92 грн. три проценти річних від простроченої суми.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 20 жовтня 2021 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву про слухання справи у його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, а також зазначила, що позовні вимоги визнала частково, а саме в частині суми кредиту (позики) в розмірі 2600,00 гривень, процентів у розмірі 832 гривні, індексу інфляції та трьох відсотків річних. В решті позовні вимоги не визнає.

Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Судом встановлено, що ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» є юридичною особою та зареєстровано як фінансова установа відповідно до розпорядження НКФУ № 3601 від 29 серпня 2017 року. Основним видом діяльності ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» є кредитування, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (копія) та статуту (копія).

25 вересня 2018 року між ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансових послуг № 53 у режимі он-лайн шляхом заповнення в електронній формі заяви-анкети на сайті відповідача, згідно умов якого остання отримала кредит на особисті потреби у розмірі 2600,00 грн. строком на 16 днів - до 10 жовтня 2018 року та зобов`язалася його повернути і сплатити відсотки у розмірі 832,00 грн. При виникненні заборгованості позичальник також зобов`язалася сплатити пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й - 7,67 % (а.с. 11).

В інформаційній довідці процедури оформлення заявки на видачу займу № 53 від 25.09.2018 містяться дані ОСОБА_1 , її прізвище, ім`я та по батькові, серія та номер паспорта, дата та орган його видачі, ідентифікаційний податковий номер, адреса реєстрації та місця проживання, дата народження, номер телефону, відомості про місце роботи, щомісячний дохід та сімейний стан. Також у ній зазначено номер карткового рахунку, на який позичальнику перераховуватимуться кредитні кошти, перші дві цифри якого - 47, останні чотири цифри 9830 (а.с. 15).

Відповідно до п.п. 4-6 заяви-анкети ОСОБА_1 підтвердила, що доступ до заповнення від її імені заяв-анкет на офіційному сайті відповідача (pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua) належить лише їй, інші особи не мають можливості скористатись від її імені можливістю отримання інтернет-кредиту у Товаристві; всі заяви-анкети, що надходять від її імені на сайт pzaim.zp.ua є дійсними та надані нею особисто: всі заявки на видачу кредитних коштів на її картковий рахунок надані з її особистого мобільного телефону є дійсними та надані нею особисто.

Згідно наданого позивачем ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» алгоритму укладення договору за допомогою мережі «Інтернет», після подачі відповідної заяви позичальником отримано унікальний код на підтвердження оформлення позики через SМS на мобільний номер, вказаний на сайті при реєстрації, який було введено відповідачем на цьому сайті, підтвердивши подачу заяви-анкети.

ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» прийнято позитивне рішення про надання кредиту та 25.09.2018 через платіжну систему за допомогою ТОВ «ВЕР ФОР ПЕЙ» здійснено переказ кредитних коштів в сумі 2600,00 грн. на платіжну картку, вказану позичальником у заяві.

Згідно довідки ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 664 від 30.08.2021, на банківську кредитну картку ОСОБА_1 перераховані кошти за кредитним договором у розмірі 2600,00 грн., що підтверджується даними про отримання на картку перші дві цифри якого - 47, останні чотири цифри 9830, час запиту 25.09.2018 о 13 год. 59 хв. (а.с. 16).

Відповідачка ОСОБА_1 порушила взяті на себе зобов`язання та не повернула позику у встановлений термін, в зв`язку з чим станом на 30 серпня 2021 року утворилася заборгованість.

Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією заяви-анкети про отримання кредиту від 25.09.2018; довідкою ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 30.08.2021 за № 664; інформаційною довідкою процедури оформлення кредиту; Правилами про порядок надання коштів у позику, затверджені протоколом ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ»; Умовами надання та обслуговування кредитів ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ», розрахунком заборгованості.

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що Правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору №53 від 25.09.2018, позичальник ОСОБА_1 отримала кошти у розмірі 2600,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності строком на 16 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 832,00 грн., а при виникненні заборгованості зобов`язалася сплатити неустойку у вигляді, зокрема, пені у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й - 7,67 %.

Відповідно до розрахунку ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» заборгованості за кредитним договором станом на 30.08.2021 утворилася заборгованість в розмірі 61986,73 грн., яка складається з: 2600,00 грн. - сума кредиту; 54889,92 грн. проценти за користування кредитом; 1175,08 грн. - пеня; 715,81 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення; 2605,92 грн. три проценти річних від простроченої суми (а.с. 33-59).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, зокрема, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України); пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Таким чином, неустойка (штраф або пеня) є санкцією за порушення боржником грошового зобов`язання і є видом матеріальної відповідальності.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 з умовами договору була ознайомлена, підписала кредитний договір і отримала кредит у розмірі 2600,00 грн. на поточний картковий рахунок, однак ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 2600,00 грн. та при виникненні заборгованості не сплатила позивачу проценти в розмірі 832,00 грн.

Таким чином, вимога позивача ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 2600,00 грн. та пені в розмірі 1175,08 грн. є доведеною та підлягає задоволенню.

Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за період з 10 жовтня 2018 року по 30 серпня 2021 року підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок, що кредитор не може нараховувати проценти за кредитним договором після закінчення строку кредитування (після закінчення вказаної у кредитному договорі дати повного погашення кредиту) або у разі пред`явлення кредитором вимоги про дострокове повернення кредиту у порядку, передбаченому положеннями статті 1050 Цивільного кодексу, був зазначений також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц, від 23.10.2019 у справі №723/304/16-ц, від 03.07.2019 у справі №1519/2-3165/11 та від 10.04.2019 у справі № 461/10610/13-ц.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами кредитного договору ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» надало позичальнику суму позики, а остання зобов`язувалася повернути надану позику до 10.10.2018 у повному обсязі.

Таким чином, позикодавець ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування (18 днів), тобто до 10.10.2018 у розмірі 832,00 грн. (52 грн. в день), після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування, і оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому, заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 10.10.2018 по 30.08.2021 є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 в порядку ч.2 ст.625 ЦК України, штрафних санкцій, а саме індексу інфляції за весь період прострочення та 3% річних від простроченої суми, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При вирішенні питання про стягнення індексу інфляції та 3% річних нарахованих, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 06.02.2019 у справі №175/4753/15-ц, яким роз`яснено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тому, лише після спливу визначеного договором строку кредитування позивач має право забезпечити свої права і інтереси на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Як вбачається з розрахунків заборгованості, за період з 25.09.2018 по 30.08.2021, індекс інфляції за весь період прострочення становить 715,81 грн., 3% річних від простроченої суми за цей період становить 2605,92 грн. (а.с. 40-49, 50-59).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» заборгованість за кредитним договором №53 від 25.09.2018, яка виникла станом на 30.08.2021 в загальному розмірі 7928,81 грн. та складається з: 2600,00 грн. - сума кредиту; 832,00 грн. - заборгованість по відсотках за користування позикою; 1175,08 грн. пеня; 715,81 грн. - індекс інфляції; 2605,92 грн. - 3 % річних від простроченої суми.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача ОСОБА_1 в сумі 290,36 грн., виходячи з розрахунку: (розмір задоволених позовних вимог 7928,81 грн.) * 2270,00 грн. (сума сплаченого судового збору) / 61986,73 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 290,36 грн.

Керуючись Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст. 11, 526, 549, 610, 611, 612, 625-627, 638, 639, 641, 644, 1046 1050 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 274 - 279, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 04.09.2009 року Богуславським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» (, місцезнаходження: вул. Незалежної України, буд. 39-А, оф. 25, м. Запоріжжя, Вознесенівського району Запорізької області, поштовий індекс 69037) заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 53 від 25.09.2018 у розмірі 7928 (сім тисяч дев`ятсот двадцять вісім) гривень 81 копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 04.09.2009 року Богуславським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» (, місцезнаходження: вул. Незалежної України, буд. 39-А, оф. 25, м. Запоріжжя, Вознесенівського району Запорізької області, поштовий індекс 69037) судові витрати понесені на сплату судового збору у розмірі 290 (двісті дев`яносто) гривень 36 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Головуючий: суддя М. Б. Тітов