У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2021 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Гринчак О.І.

за участю:

секретаря судових засідань Чехун Ю.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Вареника А.М.

представника відповідача ОСОБА_3

розглядаючи у підготовчому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Вареника Андрія Миколайовича про зупинення виконання рішення комісії з питань захисту прав дитини Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації від 27.11.2020 № 11 та розпорядження Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації від 03.12.2020 № 235 «Про спосіб участі громадянина ОСОБА_4 у вихованні його малолітнього сина та спілкуванні з ним»,

у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Вареника Андрія Миколайовича звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації, в якому просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 28 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Вареником Андрієм Миколайовичем подано заяву про збільшення позовних вимог, згідно з якою позивач просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 , а також просить визначити наступні способи участі ОСОБА_4 у вихованні сина - ОСОБА_5 :

-щомісячно, двічі на місяць, але не рідше одного разу на два тижні, з 14:00 години до 18:00 години у робочий день та/або з 10:00 години до 14 години у вихідний/святковий день, з урахуванням стану здоров`я дитини, за попередньою домовленістю з матірю дитини - ОСОБА_1 , у її присутності;

-інші зустрічі - з врахуванням стану дитини, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - ОСОБА_1 , у її присутності.

Також у заяві про збільшення позовних вимог представник позивача просив зупинити виконання рішення комісії з питань захисту прав дитини Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації від 27.11.2020 № 11 та розпорядження Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації від 03.12.2020 № 235 «Про спосіб участі громадянина ОСОБА_4 у вихованні його малолітнього сина та спілкуванні з ним». При цьому, представник позивача послався на положення статті 49 ЦПК України, а також положення частин другої, третьої статті 159 Сімейного кодексу України, згідно з якими суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. Посилань на приписи статей 149-152 ЦПК України, які регулюють питання забезпечення позову, вказана заява не містить.

Водночас, у судовому засіданні на запитання суду щодо правової природи вказаної заяви представник позивача підтвердив, що така заява є саме заявою про забезпечення позову.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо вказаної заяви про забезпечення позову, зазначивши, зокрема, що заява про забезпечення позову підлягає оплаті судовим збором, і крім того, заявник має обґрунтувати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Вивчивши зміст вказаної заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про те, що заяву слід залишити без задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як вбачається, у заяві про збільшення позовних вимог, в якій також висунуто вимогу про забезпечення позову, зазначається про те, що 27.11.2020 відбулось засідання комісії з питань захисту прав дитини Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації; засідання проведено за відсутності ОСОБА_1 та її представника, незважаючи на те, що ними було заздалегідь повідомлено комісію про неможливість бути присутніми в цю дату та було висловлено прохання відкласти розгляд питання щодо встановлення способів участі ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з сином - ОСОБА_5 . За результатами прийнятого комісією рішення від 27.11.2020 № 11 Корсунь-Шевченківською районною державною адміністрацією було ухвалено розпорядження від 03.12.2020 № 235 «Про спосіб участі громадянина ОСОБА_4 у вихованні його малолітнього сина та спілкуванні з ним». Цим розпорядженням було встановлено визначити спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з сином упродовж шести місяців вісім разів на місяць: в перший та третій тиждень (п`ятниця з 10:00 до 12:00 годин та субота з 15:00 до 17:00 години), в другий та четвертий тиждень (середа з 10:00 до 12:00 години та неділя з 15:00 до 17:00 години) з врахуванням стану здоров`я дитини, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у її присутності. У заяві вказується, що з цим розпорядженням ОСОБА_1 не може погодитися, оскільки вказаний спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні їх малолітнього сина та спілкуванні з ним не відповідає як інтересам дитини, так і її інтересам. ОСОБА_1 вважає, що з огляду на вік дитини, те, що з її народження ОСОБА_4 не брав участі у її вихованні, такі часті зустрічі можуть викликати додатковий стрес у дитини та будуть їй на шкоду, а тому необхідно зменшити їх кількість.

При розгляд цієї заяви суд враховує, що частиною першої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У частині третій статті 9 Конвенції про права дитини зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову шляхом зупинення рішення щодо способу участі батька у вихованні малолітнього сина та спілкування з ним, приходить до висновку про те, що така заява є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому. Крім того, зі змісту цієї заяви не вбачається дотримання співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, адже заходи забезпечення, про які просить сторона позивача, взагалі виключають можливість участі батька у вихованні та спілкуванні з його сином. Також стороною позивача не доведено того, що спілкування батька з його сином перешкоджає нормальному вихованню дитини чи суперечить найкращим інтересам дитини.

Також суд враховує, що заява про забезпечення позову підлягає оплаті судовим збором. Однак позивачем не було додано доказів на підтвердження виконання вимог процесуального закону. Зважаючи на те, що заходи забезпечення позову, про які просить позивач, безпосередньо викладені у змісті заяви про збільшення позовних вимог, яка долучена до матеріалів справи, суд позбавлений процесуальної можливості застосувати наслідки, встановлені частиною десятою статті 153 ЦПК України, та повернути її заявнику. З огляду на вказане, суд вважає за можливе залишити таку заяву без задоволення.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Вареника Андрія Миколайовича про зупинення виконання рішення комісії з питань захисту прав дитини Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації від 27.11.2020 № 11 та розпорядження Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації від 03.12.2020 № 235 «Про спосіб участі громадянина ОСОБА_4 у вихованні його малолітнього сина та спілкуванні з ним» до набрання законної сили рішення Деснянського районного суду міста Києва у цивільній справі № 754/17270/20 залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.І. Гринчак