Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2021 Справа №607/6881/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л.

за участю секретаря с/з Комінярської О.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з відповідача на її користь пеню по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з травня 2009 року по травень 2021 року в розмірі 48 779 грн.

Позов мотивовано тим, що на підставі рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 11 грудня 2006 року у справі №2-624/09 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину до досягнення нею повноліття, починаючи з 14 листопада 2006 року. Проте рішення суду божником не виконується, внаслідок чого станом на 14 квітня 2021 року заборгованість зі сплати аліментів становить 240 404,67 грн. Таким чином, враховуючи вимоги ст.196 СК України під час проведення розрахунку неустойки, розмір пені по сплаті аліментів за період з травня 2009 року по травень 2021 року становить 48 779 грн.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

29 липня 2021 року судом отримано відзив на позов, згідно якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки враховуючи, що постанова про відкриття виконавчого провадження стосовно примусового виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів винесена державним виконавцем 30 липня 2019 року, можна зробити висновок про те, що виконавчий лист про стягнення аліментів був пред`явлений до виконання лише в липні 2019 року, а не у 2006 році. Також в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не було надіслано боржнику постанову про відкриття виконавчого провадження, тому дізнавшись згодом про наявність відкритого виконавчого провадження він одразу почав сплачувати аліменти та заборгованість яка виникла. Враховуючи його необізнаність про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів та відкритого на підставі нього виконавчого провадження, заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини, а створена штучно. В протилежному випадку сплата аліментів здійснювалася б ним щомісячно.

На спростування доводів відповідача, представник позивача подала до суду відповідь на відзив. У відповіді зазначено, що відповідачу було відомо про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів, оскільки під час розгляду справи в суді він був особисто присутній. На виконання вказаного рішення 11 грудня 2006 року було видано виконавчий лист та одразу ж пред`явлено його до виконання, однак у 2019 році його було втрачено, що зумовило необхідність звернення відділу ДВС з відповідним поданням про видачу його дубліката. Разом з цим, протягом всього цього часу позивач аліментів не отримувала. Виходячи з презумпції вини платника аліментів, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти. У випадку порушення вказаного обов`язку настає відповідальність передбачена ст.196 СК України.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, однак представником позивача надано клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомих на те суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Представник відповідача адвокат Кавійчик В.П. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позову заяву, просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

За результатами розгляду справ судом встановлено наступні обставини справи.

11 грудня 2006 року Зборівським районним судом Тернопільської області ухвалено рішення у справі №2-624/06 яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину до досягнення нею повноліття, починаючи з 14 листопада 2006 року.

На підставі вказаного рішення суду 11 грудня 2006 року було видано виконавчий лист №2-624/06.

Згідно довідки № 19/7519 виданої Першим відділом державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції 07 квітня 2008 року, з 01 вересня 2007 року по 01 квітня 2008 року ОСОБА_5 аліментів згідно виконавчого листа №2-624/06 від 11 грудня 2006 року не отримувала. Станом на 01 квітня 2008 року борг становить 1 920 грн.

07 вересня 2008 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 після чого змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 видане 07 вересня 2008 року.

26 липня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 за злісну несплату аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки № 15/1681-11 виданої Першим відділом державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції 29 січня 2014 року, ОСОБА_1 не отримувала аліменти від ОСОБА_2 у період з 01 липня 2013 року по 31 грудня 2013 року згідно з виконавчим листом №2-624/06 від 11 грудня 2006 року.

Ухвалою Зборівського районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2019 року у справі №2-624/06 задоволено подання начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління та видано дублікат виконавчого листа виданого на підставі рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 11 грудня 2006 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину до досягнення нею повноліття, починаючи з 14 листопада 2006 року.

Як вбачається з листа Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) №47872 від 16 серпня 2021 року, на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження №2897147. 14 лютого 2007 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 12 серпня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено матеріали виконавчого провадження за належністю до Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції. При передачі виконавчого провадження матеріали виконавчого провадження були втрачені, а тому державним виконавцем було направлено подання про видачу дубліката виконавчого листа. Згідно матеріалів виконавчого провадження боржник повідомлявся про примусове виконання рішення, що підтверджується реєстром поштових відправлень рекомендованих листів, також враховуючи те, що кошти надходять на депозитний рахунок відділу боржнику відомо про примусове виконання виконавчого листа №2-624/06 виданого 11 грудня 2006 року Зборівським районним судом Тернопільської області. Станом на день надання відповіді на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-624/06 виданого 11 грудня 2006 року за №59660198.

30 липня 2019 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Пуршегою І.В. відкрито виконавче №59660198 з примусового виконання виконавчого листа №2-624/06 виданого 11 грудня 2006 року.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів проведеного головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Борецькою Х.В. в рамках виконавчого провадження №59660198 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 14 квітня 2021 року становить 160 269,77 грн. сума накладеного штрафу на боржника становить 80 134,90 грн. сукупний розмір заборгованості, яка числиться за ОСОБА_2 складає 240 404,67 грн.

Відповідно до наявних в матеріалах справи квитанцій, ОСОБА_2 сплачував аліменти у виконавчому провадженні №59660198 у наступних сумах: 26 травня 2021року 30 000 грн., 20 липня 2021 року 30 000 грн., 08 червня 2021 року 30 000 грн., 22 червня 2021 року 30 000 грн., 21 квітня 2021 року 7 000 грн., 11 травня 2021 року 23 000 грн., 20 липня 2021 року 30 000 грн.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів проведеного головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Борецькою Х.В. в рамках виконавчого провадження №59660198 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 14 вересня 2021 року відсутня. Вбачається внесення коштів з квітня 2021 року на загальну суму 255 000 грн.

За наданим позивачем розрахунком розмір пені за прострочення сплати аліментів складає 48 779 гривень, який суд вважає вірним і таким, що відповідає вимогам ч.1 ст. 196 СК України.

Відповідач свого розрахунку не надавав, вважаючи, що погашення заборгованості виключає стягнення пені.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов`язків доказування і подання доказів регулює ст. 81 ЦПК, за якою кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до положень ст. 180, 181, 182, 183, 184 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Посилання відповідача на необізнаність про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів та відкритого на підставі нього виконавчого провадження на увагу не заслуговують, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Зокрема з рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 11 грудня 2006 року вбачається, що відповідач був присутній у судовому засіданні та висловив свою думку стосовно позову не заперечивши проти стягнення з нього аліментів у заявленому розмірі.

Тому, суд не сприймає зазначене, як обставину, яка виключає вину платника аліментів, адже відповідачем не доведено, що у нього існували обставини, які б виключали можливість сплачувати аліменти, в той час як він був обізнаний про наявність у нього обов`язку щодо сплати аліментів.

При цьому відповідач не звертався до суду для зменшення розміру аліментів, а також і визнання відсутності заборгованості по аліментам чи зменшення розміру такої заборгованості.

Твердження відповідача про те, що сплата заборгованості виключає можливість стягнення пені, ґрунтується на хибному трактуванні норми ч. 1 ст. 91 СК, адже за своєю правовою природою неустойка (пеня) є мірою відповідальності за прострочення сплати аліментів та обчислюється у відсотках від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів, у тому числі до дня їх повного погашення.

Погашення самої заборгованості не виключає сплати неустойки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що прострочення сплати аліментів сталось з вини платника аліментів, відповідачем не спростовано правильність розрахунку пені, який наданий позивачем, розмір пені, про стягнення якої заявила вимогу позивач, не перевищує загального розміру заборгованості за аліментами, що утворилася з вини відповідача, тож позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню у повному обсягу.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 908 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 259, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 48 779 (Сорок вісім тисяч сімсот сімдесят дев`ять) гривень за період з травня 2009 року по травень 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 908 гривень 00 копійок судового збору.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне скарження в порядку вимог частини 2 ст. 354 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання с. Цебрів, Зборівський район, Тернопільська область.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич