Провадження № 2/760/166/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Кушнір С.І.

за участю секретаря - Гаєвської С.В., Каліш С.В.,Федоренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 13.08.2018 р. звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Посилається в позові на те, що з 2007 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19.11.2015 р. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16.06.2016 р. з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 у твердій грошові сумі в розмірі 3000 грн. починаючи з 17.07.2015 р. до повноліття дитини.

Крім того, посилається на те, що з 27.05.2015 р. відповідач не спілкується з донькою, її життям не цікавився, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Разом з цим, відповідач продовжує активно перешкоджати власній дитині у її розвитку та відпочинку, зокрема, відмовив у наданні дозволу на перетин кордону дитини та на реєстрацію малолітньої дитини, тим самим порушує права дитини.

Крім того, позивач зазначає, що станом на 09.08.2018 р. у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 97076,47грн.

Таким чином, на думку позивача, відповідач жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки, оскільки він не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не створює умов для отримання нею освіти, не відвідує школу та не приймає участі в батьківських зборах.

На думку позивача, така поведінка відповідача має системний та постійний характер, та свідчить про ухилення останнього від виховання дитини та свідоме нехтування ними своїми обов`язками, що є підставою для задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав відносно їхньої малолітньої доньки.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 23.08.2018 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 26.09.2018 р. відкрито загальне позовне провадження в даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

15.03.2019 р. до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, посилається на те, що неналежність сплати батьком аліментів сама по собі не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав з урахуванням обставин прояву батьком ініціативи та бажання спілкуватися із дитиною, піклуватися про неї й брати участь у її вихованні.

Зазначає також, що він постійно робив спроби спілкування з дитиною, однак позивач перешкоджала йому у цьому, на всі його спроби зв`язатися з позивачем, вона взагалі уникала відповіді на дзвінки або відмовляла. Інколи прямим текстом заявляла, що їм (їй та ОСОБА_3 ) батько непотрібний. Отже, на думку відповідача, свідомого умисного недбальства у вихованні доньки в його діях не було та не має.

Посилається також на те, що Печерською РДА від 15.03.2018 р. надано висновок №105/01-601/8-12 за результатом засідання комісії з питань захисту прав дитини Печорської РДА. Вказаним висновком орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити його батьківських прав. Проте, на вказані засідання він жодного разу не викликався, про їх існування не знав.

В даному ж випадку, на думку відповідача, не існує ані підстав для позбавлення батьківських прав, ані його недбалості щодо їх виконання.

20.03.2019 р. ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали повністю та просили його задовольнити.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні позов підтримала повністю та просила його задовольнити, підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві, просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників процесу, врахувавши їх доводи, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, суд приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 22.12.2007 р. між сторонами відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 19.11.2015 р. шлюб розірвано.

Під час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилась донька ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 13.03.2008 р., актовий запис № 716.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16.06.2016 р., залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 07.11.2018 р. стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошові сумі в розмірі 3000 грн. починаючи з 17.07.2015 р. до повноліття дитини.

Станом на 08.07.2021 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 193946,04 грн., що підтверджується довідкою Солом`янського відділу ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ).

Відповідно до висновку психологічного обстеження Служби у справах дітей міського центру дитини КМДА від 27.02.2018 р. № 041 вбачається, що враховуючи емоційно стабільний стан та повноцінний розвиток особистості ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутність емоційного зв`язку з ОСОБА_2 , відсутність спілкування з ним та небажання батька приймати участь у житті доньки, тому позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не матиме травматичного впливу на психічний розвиток ОСОБА_3 .

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста-психолога ОСОБА_5 від 09.07.2018 № 10/300618/ЗТВ, встановлено, що систематична напруга, яка виникала у ОСОБА_6 , кожний раз коли треба звертатись до батька за дозволом і вислуховувати від нього образи та відмови, відчувати приниження для дитини не стерпне. Пам`ять дівчинки зберегла від батька тільки прояв неповаги до неї та матері. ОСОБА_7 не буде переживати через позбавлення батьківських прав батька. Відсутність спілкування батька не матиме травматичного впливу на психічний розвиток ОСОБА_8 .

24.05.2018 адміністрація гуртожитку № 3 Національного транспортного університету надала характеристику мешканців, в якій зазначила, що ОСОБА_1 проживає в гуртожитку разом з малолітньою донькою ОСОБА_9 . Мати ОСОБА_1 створила всі умови для проживання, виховання та розвитку доньки. Прояви уваги до соціально-побутових та інших умов розвитку ОСОБА_6 зі сторони її батька ОСОБА_2 відсутні. Батько не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною, навіть не цікавиться її життям, не відвідує її вдома, що свідчить про самоусунення від батьківських обов`язків.

Актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї малолітньої (неповнолітньої) дитини від 27.02.2018 року встановлено, що ОСОБА_2 участі у вихованні малолітньої ОСОБА_3 не приймає. Мати дитини - ОСОБА_1 належним чином виконує батьківські обов`язки, забезпечує дитину, сприяє одержанню освіти та її всебічному розвитку.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що проводила всихологічне обстеження малолітньої ОСОБА_3 , за результатами якого складено висновок 09.07.2018. Дитина не бажає відновленню стосунків з батьком, відчуває агресію батька, дитина зазначала, що батько не проявляє до неї інтересу, не надавав дозволу для виїзду до Молдови, для поїздки в гості до бабусі та дідуся. В приміщенні суду була свідком того, як відповідач не виявляв бажання спілуватись з донькою, присутньою в приміщенні суду, запитав тільки, чому не відповідає на дзвінки бабусі.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що була свідком того, як позивач сплачувала відповідачу кошти за дитячі речі, які він не бажав віддавати після розірвання шлюбу. Позивач не чинить перешкод у спілкуванні доньки з батьком. Відповідач не спілкується з дитиною.

Крім того, в судовому засіданні заслухана думка малолітньої ОСОБА_3 , яка зазначила, що батько з нею не спілкується 4 роки, не приходить у гості, вона пам`ятає, як батько сварився з мамою, через це їй не приємне з ним спілкування, просила позбавити батька батьківських прав.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом.

Згідно ч.1-3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до висновку від 20.11.2019 р. № 105/01-2512/В-1140 орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З даного висновку також встановлено, що малолітня ОСОБА_7 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , де створені належні умови для проживання дитини. Мати дитини повністю забезпечує доньку всім необхідним для повноцінного розвитку, має самостійний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно. Враховуючи відсутність емоційного зв`язку з ОСОБА_2 , відсутність спілкування з ним та небажання батька приймати участь у житті доньки, орган опіки та піклувіання вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, догляду та утриманню своєї малолітньої дитини.

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

При цьому позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позивач в судовому засіданні зазначила, що відповідач дитину не відвідує, як живе дитина, не знає.

До відповідача, як до батька, дитина прихильності не має, відношення дитини до нього, як батька, не сформоване.

Даних обставин відповідач у судовому засіданні не спростовував, інтересу до дитини у судовому засіданні не проявляв.

Сам по собі факт заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог про позбавлення його батьківських прав в даному конкретному випадку не можуть свідчить про належний його інтерес до дитини.

Крім того, судом також враховується процесуальна поведінка відповідача під час розгляду справи, який з січня місяця 2019 року лише один раз з`явився на судове засідання, крім того, відповідач також не з`являвся на розгляд комісії з питань захисту прав дитини Печерської РДА як в 2018, так і в 2019 роках.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не спілкується з донькою у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, не забезпечує малолітню доньку необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Зазначені фактори, суд розцінює як ухилення ОСОБА_2 від виховання дитини і приходить до висновку про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що є підставою для позбавлення його батьківський прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору у розмірі 704,80 грн.

Керуючись Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 152, 155, 157, 164, 165, 171 СК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 206, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кушнір С.І.