Провадження № 2/582/341/21
Справа № 582/1080/21
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

28 грудня 2021 року суддя Недригайлівського районного суду Сумської області Жмурченко В. Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Сумський обласний центр контролю та профілактичних хвороб Міністерства охорони здоров`я України», про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:

23 грудня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати наказ Державної установи «Сумський обласний центр контролю та профілактичних хвороб Міністерства охорони здоров`я України» № 234-ОС від 09.12.2021 про відсторонення від роботи, поновити його на роботі, та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.12.2021 до дня поновлення на роботі. Крім того просить суд витрати пов`язані з розглядом справи покласти на відповідача.

Дослідивши надані позивачем матеріали, суд вважає, що згідно ст. 185 ЦПК України позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Позивачем заявлено позовну вимогу про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та поновлення його на роботі, за яку позивача не звільнено від сплати судового збору, оскільки поновлення на попередній роботі можливе лише в разі визнання незаконним звільнення працівника або переведення його на іншу роботу, що передбачає остаточне припинення попередніх трудових обов`язків працівником та отримання ним винагороди (заробітної плати) за виконану роботу на відміну від відсторонення, яке передбачає лише тимчасове припинення виконання працівником трудових обов`язків без позбавлення займаної посади та можливість поновлення виконання працівником попередніх трудових обов`язків на займаній посаді після припинення обставин, за яких він був відсторонений.

Окрім того, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час незаконного відсторонення, за яку позивач також не звільняється від сплати судового збору, оскільки п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вказівки на те, що від сплати судового збору під час розгляду справи звільняються позивачі у справах про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У відповідності до вимог ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно до вимог ст. 2 Закону України «Про оплату праці», до структури заробітної плати входять: 1) Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. 2) Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. 3) Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав працівників.

Таким чином, поняття «заробітна плата» та «середній заробіток» не є тотожними поняттями.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 18 липня 2019 року № 766/16312/16-ц, в якій зазначив, що вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не є вимогами про стягнення заробітної плати, а отже підлягають оплаті судовим збором.

Крім того, аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 року № 307/3251/16 та від 06.11.2019 року № 753/1534/18.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для подання заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлено ставку судового збору в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що становить 908 грн.) і не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (що становить 11350 грн.).

Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подачу до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою встановлено ставку судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908,00 грн.

Доказів того, що позивач має інші пільги щодо сплати судового збору не надано.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір відповідно до заявлених позовних вимог, а саме: 908,00 грн. за вимогу майнового характеру; та 908,00 грн. за вимогу немайнового характеру, і надати квитанції до суду або надати документи на підтвердження звільнення його від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. 185, 260 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Сумський обласний центр контролю та профілактичних хвороб Міністерства охорони здоров`я України», про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - залишити без руху, запропонувавши позивачу усунути недоліки шляхом сплати судового збору впродовж десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали та надати суду відповідне підтвердження.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання в зазначений строк вказівок суду, позовна заява буде вважатись неподаною та йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : В. Д. Жмурченко