Справа № 190/704/20
Провадження №2/190/30/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м.П"ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі

головуючої судді - Кудрявцевої Ю.В.

за участю секретаря - Москалець А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свою заяву мотивувала тим, що вона є рідною дочкою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина. В зв`язку з тим, що в свідоцтві про народження заявниці відомості про батька записані зі слів її матері, нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право власності.

На підтвердження того, що померлий ОСОБА_3 є її батьком, заявниця зазначила, що її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 одружилися ІНФОРМАЦІЯ_2 та розлучились 19.07.1979 року. В середині 1980 року вони відновили спільне проживання, почали вести спільне господарство, проте повторно шлюб не реєстрували. Згодом народилася заявниця. ОСОБА_1 зазначає, що її батьки з середини 1980 року по день смерті ОСОБА_3 проживали постійно разом, у неї з батьком були дружні відносини, батько з дитинства дбав про неї, та визнавав дочкою. Вона також взаємно дбала про батьків та проживала з ними до того часу, поки не уклала шлюб. Також зазначає, що клопотами по похованню батька, безпосередньо займалися вона та її матір - ОСОБА_4 . Однак, через те, що юридично не закріплено факт родинних зв`язків між ними, вони не можуть отримати жодного документу, які стосуються її батька, в тому числі і документ, що підтверджує право власності ОСОБА_3 на нерухоме майно.

Отже заявниця зазначає, що встановлення факту родинних відносин між нею та ОСОБА_3 , безпосередньо породжує юридичні наслідки і необхідне для оформлення права на спадщину.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2020 року (а.с.162), зазначену справу розподілено до провадження судді Кудрявцевої Ю.В.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області, суддею Кудрявцевою Ю.В. зазначену справу прийнято до свого провадження за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання (а.с.163).

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 15.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.191).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про місце та час слухання справи повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву (а.с.186), відповідно до якої просить задовольнити її позов та розглянути справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Калюжний Д.Ю. в судове засідання не з`явилися, про місце та час слухання справи повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи вказані обставини, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності вказаних учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 211, ч. 1 ст. 223, п. 4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

За нормами статті 315 ЦПК України суд встановлює факти, що мають виключно юридичне значення, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлення факту родинних відносин між заявницею та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , безпосередньо породжує юридичні наслідки і необхідне для оформлення права на спадщину.

У відповідності до роз`яснень, що містяться в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В зв`язку з тим, що встановлення факту родинних відносин між заявницею та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , породжує спір про право, розгляд даної справи в порядку окремого провадження є неможливим та проводиться за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.12 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередньості судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Як на підставу заявлених вимог, позивач посилається на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який 19.07.1979 року було розірвано (а.с.23); через деякий час почали спільно проживати без повторної реєстрації шлюбу і в результаті їхнього спільного проживання, народилася позивач; в свідоцтві про народження позивача, її батьком зазначено ОСОБА_3 (а.с.24), який на даний час є померлим (а.с.31); в зв`язку з укладенням шлюбу (а.с.29), позивач набула прізвище ОСОБА_5 ; також позивач вказала, що її батьки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з середини 1980 року по день смерті ОСОБА_3 постійно спільно проживали, що вона разом з матір`ю займалася похованням ОСОБА_3 .

При цьому, доказів того, що батьки позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з середини 1980 року по день смерті ОСОБА_3 постійно спільно проживали, що вона разом з матір`ю займалася похованням ОСОБА_3 , позивачем суду не надано.

За змістом положень ч.ч. 1-2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Враховуючи вказані вище положення законодавства та встановлені фактичні обставини справи, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту родинних відносин з померлим ОСОБА_6 , позивачем суду надано не було та в ході судового розгляду їх не встановлено, а ті, що надані заявником на підтвердження вказаних посилань, судом розцінюються критично з наступних підстав.

Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.25-27), - батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являються ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . При цьому, відомості про батька внесені на підставі заяви матері, що і послужило підставою для звернення позивача до суду із зазначеним позовом.

Також, в своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилається на те, що рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2020 року встановлено факт родинних відносин між нею та її батьком - ОСОБА_3 і постановою Дніпровського апеляційного суду від 28.05.2020 року даний факт не спростовується. Таким чином, позивач вважає, що зазначена обставина не потребує доказування в даній справі.

Відповідно до ч.4 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України, - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2020 року скасовано судом апеляційної інстанції, а отже не набрало законної сили, суд не вважає доведеною обставину, яка була встановлена зазначеним рішенням суду і дана обставина підлягає доказуванню на загальних підставах.

Аналізуючи в сукупності наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак, позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-83, 89, 258-259, 263-265, 268, 293-294, 315 ЦПК України, суд, -

вирішив :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати по справі залишити по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя П`ятихатського районного суду

Дніпропетровської області Ю.В.Кудрявцева