Справа № 615/1423/19
Провадження № 4-с/615/5/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретаря судового засідання Партола О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Валки Харківської області скаргу представника боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця Валківського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),

за участю представника боржника ОСОБА_1 ,

представника відділу ДВС Чернецької В.В.,

встановив:

21.10.2021 року представник скаржника ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 12.10.2021 року у виконавчому провадженні №62710632; зобов`язати державного виконавця МРВ ДВС по Валківському та Коломацькому районах СМУМЮ (м. Харків) Чернецьку В.В. здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів.

В обґрунтування скарги зазначає, що у відділі ДВС перебуває виконавче провадження №62710632 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 24.07.2020 року Валківським районним судом Харківської області у справі №615/1423/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

12.10.2021 року скаржником отримано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, в якому зазначено, що за період з 2019 року по 2021 рік за ним значиться заборгованість в розмірі 12571,89 грн.,не дивлячись на те,що за цей період сплатив аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 53082 грн.

Як зазначає представник, ОСОБА_2 з 2019 року по 2021 рік офіційно не працює та заробітну плату не отримує. Державний виконавець, на його думку, з незрозумілих причин нараховував аліменти скаржнику не 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, які він і так добровільно сплачує, а в розмірі 1/3 частини із середньої заробітної плати по району за місцем його проживання. В зв`язку з чим вважає, що розрахунок заборгованості по аліментам є неправомірним та підлягає перерахунку.

22.11.2021 року до суду надійшов відзив на скаргу, в якому начальник відділу ДВС Гончаренко В.А. просить відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Вказав, що 03.08.2020 року до МРВ ДВС по Валківському та Коломацькому районах СМУМЮ (м. Харків) надійшла письмова заява стягувача ОСОБА_3 про прийняття до примусового виконання виконавчого листа №655/1423/19, виданого 24.07.2020 року Валківським районним судом Харківської області.

04.08.2020 року головний державний виконавець відділу Чернецька В.В., керуючись ст.ст.3,4,24,25,26,27 ЗУ «Про виконавче провадження», винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62710632, яка згідно вимог п.2 ч.1 ст.28 Закону за вих.№14974 направлена ОСОБА_2 . Також за вих.№14964 боржнику направлений виклик державного виконавця. З постановою про відкриття виконавчого провадження, постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та виклик державного виконавця Бойцов С.В. ознайомився особисто у відділі. Надав письмове пояснення, у якому вказав, що ніде не працює, джерела постійного доходу не має, аліменти сплачує самостійно, щомісячно. В ході примусового виконання рішення суду 06.08.2021 року боржник надав декларацію про майно та доходи, у якій також зазначив, що він не працює, доходу не має.

На виконання вимог ст.48 Закону та з метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем неодноразово (04.08.2020 року, 25.08.2020 року, 09.09.2020 року, 27.01.2021 року, 30.06.2021 року, 06.08.2021 року, 16.09.2021 року, 01.10.2021 року, 01.11.2021 року) направлені відповідні запити до Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України.

Згідно інформації, наданої Державною фіскальною службою України, ОСОБА_2 рахунків у фінансових установах не має, відомості про джерела отримання доходів відсутні. Згідно інформації, наданої Пенсійним фондом України, боржник пенсію не отримує; відомості про місце роботи або праці за трудовими та цивільно-правовими договорами не знайдено.

12.10.2021 року відповідно до вимог ст.71 Закону головним державним виконавцем Чернецькою В.В. проведено розрахунок заборгованості по аліментах, згідно якого ОСОБА_2 станом на 01.10.2021 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 12571,89 грн.

Вважає твердження скаржника про сплату аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, помилковим, так як наведений ним порядок визначення розміру аліментів вираховується у випадках отримання боржником доходів.

Оскільки скаржник у спірний період часу не працював та про наявність фактичного отриманого доходу і джерела його надходження відділ ДВС не повідомляв, розрахунки заборгованості зі сплати аліментів обґрунтовано здійснені державним виконавцем на підставі встановленого органом статистики розміру середньої заробітної плати у Богодухівському (Валківському) районі Харківської області.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 підтримавши вимоги скарги, просив її задовольнити. Вказав, що державний виконавець вийшов за межі визначеного судом у рішенні розміру аліментів. Оскільки у рішенні суду зазначено, яку суму потрібно сплачувати в рахунок аліментів, вважає, що ст.195 СК України в даному випадку не може бути застосована.

Представник відділу ДВС Чернецька В.В. просила відмовити в задоволенні скарги. Наполягала, що розрахунок зі сплати аліментів проведено у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» та СК України. Вважає твердження представника скаржника помилковими, оскільки аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму доходів громадян застосовується у разі працевлаштування боржника, якщо його дохід менше цього розміру. У даному випадку скаржник не працює, тому розмір визначено згідно даних Головного управління статистики в Харківській області, що є відкритою інформацією. Звернула увагу, що боржник протягом всього часу не погоджувався із визначеним розміром аліментів та сплачував на свій розсуд до поки заборгованість не виросла до критичної точки. На даний час ОСОБА_2 сплатив усю суму заборгованості по аліментах, в зв`язку з чим скасовані всі обмеження.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що Валківським районним судом Харківської області 24.07.2020 року видано виконавчий лист №615/1423/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 07.10.2019 року і до моменту досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд відзначає, що у відповідності до вимог СК України розмір аліментів призначено судом не в твердій грошовій сумі, а у частці від заробітку (доходу) боржника. При цьому судом передбачено, що з метою недопущення порушення прав дитини розмір аліментів не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму та не більшим за 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

04.08.2020 року головним державним виконавцем МРВ ДВС по Валківському та Коломацькому районах СМУМЮ (м. Харків) Чернецькою В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62710632 з примусового виконання виконавчого листа №615/1423/19, виданого 24.07.2020 року Валківським районним судом Харківської області та здійснено виклик боржника.

Згідно інформації Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України від 04.08.2020 року, 25.08.2020 року, 09.09.2020 року, 27.01.2021 року, 30.06.2021 року, 06.08.2021 року, 16.09.2021 року, 01.10.2021 року, 01.11.2021 року ОСОБА_2 рахунків у фінансових установах не має, відомості про джерела отримання доходів відсутні, пенсію не отримує, відомості про місце роботи або праці за трудовими та цивільно-правовими договорами не знайдено.

Як вбачається зі змісту письмових пояснень ОСОБА_2 від 12.08.2020 року, йому відомо, що за рішенням суду він повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання двох дітей, які намагається сплачувати самостійно щомісячно. Повідомив, що не працює, постійного джерела доходу не має, аліменти сплачує з урахуванням середньої заробітної плати.

Відповідно до наданої ОСОБА_2 декларації про доходи та майно боржника фізичної особи, він не має ніякого майна, окрім земельної ділянки на території Олександрівської сільської ради та автомобіля, не працює, доходу не має.

Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 12.10.2021 року слідує, що станом на 01.10.2021 року за ОСОБА_2 значиться заборгованість в розмірі 12571,59 грн.

Під час дослідження в судовому засіданні розрахунку представник боржника не заперечував, що державний виконавець кожного місяця, починаючи з жовтня 2019 року по вересень 2021 року, зазначив розмір середньої заробітної плати, виходячи з якої визначив розмір аліментів в 1/3 частці, а також суму, яка відповідає 50% прожиткового мінімуму на 2 дітей, але боржником сплачено значно меншу суму від визначеної державним виконавцем суми та навіть меншу - від мінімального розміру аліментів, встановленого законом, що спростовує твердження скаржника.

Ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст.13 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Враховуючи обов`язки, які повинен виконувати державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження, він зобов`язаний дотримуватись Конституції України, ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» тощо.

Згідно ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину згідно з вимогами ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України.

За змістом ст.183 СК України розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання однієї дитини, становить ј частину, на двох дітей 1/3 частини, на трьох і більше дітей Ѕ частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як передбачає ч.1 ст.141 СК України, ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Ч.2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Ч.2 ст.195 СК України визначено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч.8 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст.447 ЦПК України).

Ст.12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.81 ЦПК України).

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства, враховуючи, що скаржник немає будь-якого заробітку чи доходу на території України, суд дійшов висновку, що державний виконавець правомірно визначив суму, яка підлягає стягненню в рахунок сплати аліментів, у відповідності до ч.2 ст.195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати працівника для місцевості, де проживає боржник, тому в задоволені скарги слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.259-261,451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги представника боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця Валківського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з приводу проведення розрахунків зі сплати заборгованості по аліментах та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.П. Токмакова