Справа № 2-106/2009 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/811/3308/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Симець В.І.

з участю: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

у квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви покликається на те, що рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12 листопада 2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 100 000 грн. боргу за договором позики. На виконання вищезазначеного рішення суду видано виконавчий лист, який в подальшому був пред`явлений до виконання до Сокальського ВДВС, державним виконавцем якого відкрито виконавче провадження. Виконуючи рішення суду, державний виконавець описав обладнання риболовецького цеху в с. Трудолюбівка Сокальського району Львівської області та наклав на нього арешт. Зазначає, що пропонував відповідачу в рахунок боргу автомобіль МАЗ, який на цей момент коштував близько 20 000 доларів США, однак ОСОБА_2 особисто відмовився від стягнення коштів за рахунок реалізації майна, що стало підставою для закриття виконавчого провадження та повернення йому виконавчого листа з можливістю повторного пред`явлення його до виконання протягом одного року, однак стягувач своїм правом не скористався. Вказує, що суд, який видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний чи приватний виконавець звернувся з відповідною заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який може бути поновлено з причин, визнаних судом поважними, однак доказів поважності причин пропуску такого відповідачем не надано. Вважає, що виконавчий лист № 2-106/2009 від 24 вересня 2020 року про стягнення боргу в розмірі 100 000 грн. повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки виданий без достатніх правових підстав. З наведених підстав просить визнати виконавчий лист № 2-106/2009 від 24 вересня 2020 року, виданий Сокальським районним судом Львівської області таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що стягувач відмовився від стягнення коштів за рахунок реалізації майна та не скористався своїм правом на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання протягом строку для його пред`явлення. Зазначає, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання визначений законом, а стягувачем не надано жодного належного та допустимого доказу, які б підтверджували поважність причин пропуску такого. Вказує, що у разі втрати виконавчого документа, суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний чи приватний виконавець звернулися із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Вважає, що судом не досліджено наявність доказів втрати виконавчого листа, поважності причин пропуску процесуальних строків, чи зверталася особа із заявою про видачу дубліката виконавчого листа в межах передбаченого строку, а також, чи не є подання заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку його пред`явлення до виконання, фактичним зловживанням процесуальними правами. Звертає увагу, що судом помилково видано виконавчий лист, оскільки такий уже був на виконанні і виконавче провадження з виконання цього листа закрито. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та ухвалити постанову, якою заяву про визнання виконавчого листа № 2-106/2009 від 24 вересня 2020 року таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено обставин, за наявності яких виконавчий лист може бути визнано таким, що не підлягає виконанню, а його незгода з судовим рішенням про поновлення стягувачу строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа, не є підставою для задоволення його заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12 листопада 2009 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 09 березня 2010 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 100 000 боргу за договором позики від 30 жовтня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

На виконання Сокальського районного суду Львівської області від 12 листопада 2009 року Сокальським районним судом Львівської області видано виконавчий лист № 2-106/09.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 11 листопада 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 28 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 11 листопада 2019 року скасовано. Заяву ОСОБА_2 задоволено. Поновлено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання. Видано дублікат виконавчого листа у справі № 2-106/09 згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 листопада 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 100 000 грн. за договором позики та суму судового збору в користь держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

24 вересня 2020 року на виконання постанови Львівського апеляційного суду від 28 липня 2020 року Сокальським районним судом Львівської області видано дублікат виконавчого листа № 2-106/09.

Постановою державного виконавця Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Головка А.М. від 28 грудня 2020 року відкрито виконавче провадження № 64005630 з виконання виконавчого листа № 2-106/2009, виданого 24 вересня 2020 року Сокальським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 100030 грн.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

Відповідно до ст. 1 «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Питання щодо виконання виданого кредитору виконавчого документа у разі, коли такий обов`язок боржника за таким виконавчим документом відсутній повністю або частково у зв`язку з його припиненням (через виконання боржником, іншою особою тощо), підлягають вирішенню в порядку, передбаченому частиною другою статті 432 ЦПК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 361/7543/17 (провадження № 14-546цс19).

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тобто, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: (1) видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); (2) коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; (3) видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; (4) помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; (5) видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; (6) пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (7) тощо.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 2-3558/2010, від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 308/6024/14.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що боржником в повному обсязі або частково виконано рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 листопада 2009 року, яким стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 100000 грн. за договором позики та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, як і відсутні докази того, що виконавчий лист (дублікат виконавчого листа) видано помилково.

Апелянтом не наведено та не доведено наявності інших обставин, які можуть бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а доводи заявника зводяться лише до його незгоди з видачею дубліката виконавчого листа № 2-106/2009, виданого Сокальським районним судом Львівської області, та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, що уже було предметом перегляду в апеляційному порядку, за результатами якого Львівським апеляційним судом ухвалено постанову від 28 липня 2020 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що дублікат виконавчого листа № 2-106/2009, виданий 24 вересня 2020 року Сокальським районним судом Львівської області без належних правових підстав, спростовується матеріалами справи, оскільки вишезазначений дублікат виконавчого листа видано на підставі постанови Львівського апеляційного суду від 28 липня 2020 року, якою поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видано дублікат виконавчого листа у справі № 2-106/09 згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 листопада 2009 року.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29.12.2021 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М Ванівський

Р.П. Цяцяк