Справа № 645/5224/20
Провадження № 2/645/338/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Горпинич О.В.,

за участю секретаря Іванії К.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Фрунзенського районного суду м.Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Неприбуткової організації Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа: Департамент патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, яким просить стягнути з Неприбуткової організації Моторне (транспортне) страхове бюро України на його користь матеріальний збиток від пошкодження належного йому автомобіля Опель Астра, реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті ДТП, що мала місце 10.04.2019 року, в сумі 5502,84 грн., стягнути на відшкодування моральної шкоди - 5000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 10.04.2019 року о 09 год. 30 хв., він, керуючи належним на праві власності технічно справним автомобілем «Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_2 , приїхав по робочим справам до Фрунзенського районного суду м. Харкова, розташованого за адресою: м. Харків, бульвар Богдана Хмельницького, 32/38. Припарковавши автомобіль він закрив його на пішов до суду де перебував до 12 години. Коли він вийшов на вулицю, то побачив, що ліве зовнішнє дзеркало заднього огляду повернуто спереду - назад, а на його корпусі ззовні наявні подряпини пластмаси. На лівому передньому крилі автомобіля, на рівні арки колеса наявні деформації з металу та пошкодження фарби у вигляді подряпин спрямованих спереду - назад. Хоча очевидцем він не був, з урахуванням характеру та розташування і напрямку пошкоджень на автомобілі «Опель Астра», на даний автомобіль був скоєний наїзд водієм іншого легкового автомобілю, котрий в порушення вимог п.п. 10.9,13.1 ПДР України рухався заднім ходом без дотримання безпечного інтервалу. Очевидці ДТП не відомі. Позивач зазначав, що він повідомив органи поліції по телефону «102» про ДТП після чого охороняв місце ДТП до прибуття інспекторів ДПС. Близько 12 год. 35 хв. на місце ДТП прибув наряд ДПС з двох осіб. Перший - ст. сержант поліції ОСОБА_2 склав схему ДТП та перелік зовнішніх пошкоджень, а другий - відібрав пояснення щодо обставин пригоди. Після чого, йому було запропоновано чекати результатів розшуку винуватця ДТП. Згідно листа начальника ДПП УПП в Харківській області Оганесяна Р. встановити другого учасника ДТП під час якого 10.04.2019 року пошкоджено належний йому автомобіль не вдалося. 11.04.2019 року позивач письмово повідомив свого страховика МСК і МТСБУ про настання страхового випадку, в межах одного місяця звернувся до МТСБУ із заявою про здійснення регламентованої виплати, для зменшення судових витрат, два рази повідомив відповідача про час і місце огляду належного йому автомобіля автотоварознавцем, надіслав до МТСБУ повторну заяву де була вказана точна сума матеріального збитку. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 9524 від 15.08.2019 року величина матеріального збитку, завданого йому, як власнику автомобіля Опель Астра, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті ДТП складає 5502, 84 грн. Проте шкоду йому не відшкодовано. Позивач зазначав, що наведене ставлення робітників МТСБУ до нього суперечить вимогам ст.ст. 7,18 Закону України «Про звернення громадян», принизило його людську гідність, як водія зі стажем 45 років безаварійного керування автомобілем і постійного учасника заходів щодо обов`язкового страхування, викликало необхідність замість звичайного укладу життя додавати зусилля і нести невиправдані витрати заради відстоювання своїх прав та інтересів. Вважав, що неправомірними діями робітників МТСБУ йому завдані суттєва моральна шкода, компенсацію якої, з урахуванням характеру, ступеня і тривалості моральних страждань, визначено в сумі 5000 грн.

На підставі викладеного до суду було подано відповідний позов.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддя визначено головуючого суддю - Горпинич О.В.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.09.2020 року позовну заяву залишено без руху.

06.10.2020 року ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

09.11.2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України надали відзив на позовну заяву згідно якого зазначали, що позовна заява є необґрунтованою, недоведеною та такою, що містить порушення норм матеріального та процесуального права. Позивач не був визнаний потерпілим у дорожньо-транспортній пригоді жодним документом, уповноваженою особою чи органом. У позовні заяві ОСОБА_1 зазначає, що він, вивчивши ст. ст. 28,39 п.п. «б», п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дійшов висновку про те, що шкода, заподіяна майну та шкода, заподіяна транспортному засобу не є тотожними термінами та поняття «майно» має вживатися лише до речей власника автомобіля, а не до самого транспортного засобу. Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Представник відповідача зазначав, що поняття «майно» в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» включає у себе шкоду, пов`язану із пошкодженням транспортного засобу, а не стосується лише речей власника автомобілю підпунктом «б» п. 41.1 ст. 41 вищевказаного Закону встановлено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння невстановленим транспортним засобам, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому середовищу. У зв`язку із чим у відповідача не виник обов`язок з відшкодування шкоди. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Вказана стаття встановлює вичерпний перелік обставин, за яких моральна шкода підлягає відшкодуванню з відповідача. Так як позивачем не долучено до матеріалів справи висновку судово-медичної експертизи щодо отримання шкоди здоров`я, така вимога щодо стягнення з МТСБУ моральної шкоди є неправомірною та такою, що не підлягає задоволенню. Норми законодавства дають підстави дійти висновку про те, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правової відповідальність не настає.

На підставі викладеного просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивачем надано відповідь на відзив, яка залучена до матеріалів справи.

Стаття 264 ЦПК України передбачає, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

13.09.2019 року Департамент патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області повідомляли, що в результаті ДТП, яке мале місце 10.04.2019 року в м. Харкові на бульварі Богдана Хмельницького за участю автомобіля Опель Астра, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та невстановленого автомобіля, який покинув місце пригоди, працівниками ВРОМ ДТП управління було проведено ряд розшукових дій, спрямованих на встановлення водія останнього. Разом з тим зазначали, що встановити особу другого учасника вказаної ДТП, не вдалось. Також повідомляли, що відповідності положенням ст.. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», довідка про ДТП видається безпосередньо страховикам та Моторному (транспортному) страховому бюро України на підставі їх письмового запиту до уповноваженого підрозділу поліції, у межах території обслуговування якого сталася ДТП.

Тобто, судом встановлено, що 10.04.2019 року відбулося ДТП за участю автомобіля позивача на іншого невстановленого автомобіля, яке покинуло місце пригоди.

Згідно схеми місця ДТП, складеного поліцейськими УПП в Харківській області ДПП, відбувся наїзд на припаркований транспортний засіб Опель Астра, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , транспортний засіб марки «Опель Астра» державний номерний знак НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 9524, складеного 15.08.2019 року, проведеного по заяві ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті ДТП складає 5 502,84 грн..

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2014 року (надалі Закону), із змінами та доповненнями, встановлено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтями 4,5 зазначеного Закону визначено суб`єкти та об`єкти обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, якими, зокрема є: суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст.39 зазначеного Закону, моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Основними завданнями МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. (п.п.39.2.1 п.39.2 ст.39 Закону).

В силу вимог п.п. «б» п. 41.1. ст.41 зазначеного Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу.

Відповідно до ст.29 зазначеного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Позивач звертався до МТСБУ із відповідними заявами про виплату страхового відшкодування.

Підприємство відповідача у відзиві на позовну заяву зазначало, що підстав для виплати страхового відшкодування не має, оскільки згідно п.п. «б» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах визначених цим Законом, у разі її заподіяння невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу.

Відповідно до ст.39 зазначеного Закону, моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

В силу вимог п.п. «б» п. 41.1. ст.41 зазначеного Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих не відшкодовує шкоду майну (транспортному засобу) у разі її заподіяння невстановленим транспортним засобом, як таке що суперечить вимогам закону.

Так, відповідно до ст.29 зазначеного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п.п.39.2.1 п.39.2 ст.39 Закону). Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», заподіяна майнова шкода розмежовуються на шкоду, заподіяну транспортному засобу, шкоду заподіяну майну потерпілого та інші види майнової шкоди. У ст. 32 Закону України встановлено виключний перелік випадків, коли шкода не відшкодовується страховиком або МТСБУ, зокрема, шкода, заподіяна забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Тобто, шкода заподіяна майну відмежовується від шкоди заподіяної транспортному засобу. Отже, обмеження відшкодування, передбачені п.п. «б» п. 41.1. ст. 41 Закону, стосується виключно шкоди, заподіяної майну, і не поширюються на шкоду, заподіяну транспортному засобу.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 в частині відшкодування йому шкоди, завданої пошкодженням його транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є підставним та підлягає до задоволення, а тому слід стягнути з відповідача 5502, 84 грн.

Також, суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування йому моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. не підлягають до задоволення, оскільки відповідно до ст.26-1 Закону, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, передбачено випадки такого відшкодування, а саме: МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах визначених цим Законом, у раз її заподіяння г) особам, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону; ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Пунктом 13.1 статті 13 зазначеного Закону передбачено, що до них належать учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Крім цього, відповідно до підпункту «в» пункту 41.2 ст.41 зазначеного Закону, відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат «Зелена картка», що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка».

Таким чином, виходячи із системного аналізу зазначених норм Закону, суд вважає, що вимоги позивача у цій частині не підлягають до задоволення.

Крім цього, суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині відшкодування йому витрат за проведення експертного дослідження у розмірі 565,20 грн., оскільки відповідно до п.41.4 ст.41 Закону - МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює оплату експертів, залучених відповідно до пункту 40.3 статті 40 цього Закону. Судом встановлено, що МТСБУ експертів для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону не залучала, тому ця вимога позивача задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд частково задовольняє позовні вимоги.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Неприбуткової організації Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 5502 (п`ять тисяч п`ятсот дві) гривні 84 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 09.03.2021 року.

Головуючий суддя: