Справа № 344/9502/21
Провадження № 2/344/3071/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.

секретаря Підхомної Н.М.,

за участі відповідачки ОСОБА_1 , представник третьої особи - Борисова О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», про витребування та вилучення майна із чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд із вказаним позовом до ОСОБА_3 , предметом якого є витребування із чужого незаконного володіння відповідача ОСОБА_3 нерухомого майна та залишення його у власності позивача, а саме: сходів та сходовової клітки; коридору розміром 13,0 кв.м.; житлової кімнати розміром 32,0, кв.м.; житлової кімнати розміром 13,1. кв.м.; житлової кімнати розміром 22,8 кв.м.; житлової кімнати розміром 15.3 кв.м.; коридору розміром 7.5. кв.м.; ванної; вбиральні розміром - 1,24 кв.м.; кладової розміром 2.1 кв.м. Всього загальною площею 108,5 кв.м., у тому числі 83,2 кв.м. житлової площі та 25,3 кв.м. нежитлової площі.

Позов обґрунтовує тим, що у 2007 році за згодою ОСОБА_3 він завершив добудову й облаштування другого поверху будинку АДРЕСА_1 . 18 березня 2008 року відповідач зареєструвала право власності на будинок, а 18 квітня 2008 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на нього, після смерті чоловіка ОСОБА_4 . Відповідач стверджує що збудовані позивачем приміщення другого поверху є її власністю, що стало підставою звернення із даним позовом до суду.

Згідно відзиву на позовну заяву (фактично пояснень третьої особи) представник ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» просив у позові відмовити. За підставу своїх заперечень вказав, що житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка, кадастровий номер :21:006:0243, площею 0,0801 га, на якій знаходиться цей будинок, були предметом Іпотечного договору № 1.14-16/17І-8 від 16 липня 2014 року, за реєстровим № 1130, який забезпечував належне виконання зобов`язань товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Рона» за кредитним договором № 1.14-16 від 20 лютого 2014 року. Згідно умов договору іпотеки ОСОБА_3 передала в іпотеку ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» вказане нерухоме майно. У зв`язку із невиконанням товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Рона» зобов`язань по кредитному договору, вимоги до позичальника задоволені в позасудовому порядку, шляхом набуття банком права власності на іпотечне майно. На пропозицію викупити нерухоме майно ОСОБА_3 погодилась та уклала з банком попередній договір купівлі-продажу. Вподальшому відмовилась від укладення основного договору. ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» набуло право власності на будинок та земельну ділянку у встановлений законом спосіб, а попередній власник ОСОБА_3 мала необхідний пакет документів для реєстрації за собою права власності на це нерухоме майно. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_2 був власником спірної частини житлового будинку. Також заявив про застосування строків позовної давності.

У відповіді на відзив (фактично письмових запереченнях на пояснення третьої особи) ОСОБА_2 вказував на незаконність передання будинку АДРЕСА_1 в іпотеку ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк». Представники банку знали що в будинку зареєстровані він та його брат ОСОБА_5 , який є інвалідом ІІ групи. Керуючий відділенням банку та керівник товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Рона» з метою одержання кредитних коштів вчинили шахрайські дії, є безпосередніми фігурантами кримінальної справи.

Відповідно до ухвали від 22 липня 2021 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_3 позову.

Ухвалою від 08 вересня 2021 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк».

29 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

25 листопада 2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати відмовлено у задоволенні клопотання представника третьої особи про залучення ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до участі в справі у якості співвідповідача, оскільки за приписами ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право залучити співвідповідача виключно за клопотанням позивача. Клопотання про залучення банку в якості співвідповідача позивачем подано не було, а у цивільному процесі тільки позивач наділений правом визначати коло відповідачів за його позовом.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи без його участі, через перебування на військовій службі у Збройних Силах України. У клопотанні також просив суд про задоволення позовних вимог.

Відповідач у судовому засіданні позов визнала, не заперечила проти задоволення позовних вимог. Пояснила що позивач за власний кошт спорудив другий поверх будинку АДРЕСА_1 , а в іпотеку банку вона передала нерухомість помилково, не усвідомлюючи, що будинок може вибути з її власності. Вказала, що відносно неї керівник товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Рона» вчинив шахрайські дії, метою яких було одержання кредиту в банку за рахунок її майна.

Представник третьої особи у судовому засіданні позов не визнав. Вказав що належним відповідачем у даній справі є саме ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк». Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 не оспорювали законність договору іпотеки чи правомірність набуття банком права власності на будинок, тому ОСОБА_3 не може бути належним відповідачем у цій справі.

Заслухавши пояснення відповідача та представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 18137805, сформованого Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації 18 березня 2008 року, за заявою ОСОБА_3 , власником домоволодіння АДРЕСА_1 , станом на день формування витягу, був ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 15 вересня 2003 року.

Після його смерті відкрилась спадщина, на будинковолодіння АДРЕСА_1 та грошові кошти в банківській установі, що встановлено із копії спадкової справи, яка надана на виконання ухвали суду.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 квітня 2008 року (реєстровий № 1-952), ОСОБА_3 отримала у власність в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , домоволодіння АДРЕСА_1 .

Згідно Іпотечного договору № 1.14-16/17І-8 від 16 липня 2014 року, за реєстровим № 1130, ОСОБА_3 , з метою забезпечення належного виконання зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Рона» за генеральним договором № ЮР/1.14-17 від 26 лютого 2014 року про умови надання банківських гарантій і акредитивів, а також кредитним договором № 1.14-16 від 20 лютого 2014 року, передала домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер :21:006:0243, площею 0,0801 га, в іпотеку ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк».

За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна - будинку АДРЕСА_1 вбачається, що 30 січня 2017 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фрісом Ігорем Павловичем внесено запис про право власності на вказаний будинок за ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк».

Із даного витягу та інших наявних у справі документів встановлено, що набуття ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» права власності на дане майно було наслідком звернення стягнення на нього в порядку ст. ст. 36, 37 ЗУ «Про іпотеку», для задоволення вимог банку згідно Іпотечного договору № 1.14-16/17І-8 від 16 липня 2014 року.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 ЦК України).

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

В постанові від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16 Великою Палатою Верховного Суду висловлено правову позицію, згідно якої задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У даній справі позивач в порядку подання до суду віндикаційного позову просить суд витребувати із чужого незаконного володіння відповідача ОСОБА_3 сходів та сходовової клітки; коридору розміром 13,0 кв.м.; житлової кімнати розміром 32,0, кв.м.; житлової кімнати розміром 13,1. кв.м.; житлової кімнати розміром 22,8 кв.м.; житлової кімнати розміром 15.3 кв.м.; коридору розміром 7.5. кв.м.; ванної; вбиральні розміром - 1,24 кв.м.; кладової розміром 2.1 кв.м. Всього загальною площею 108,5 кв.м., у тому числі 83,2 кв.м. житлової площі та 25,3 кв.м. нежитлової площі на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 .

З урахуванням вищезазначених положень Цивільного кодексу України, а також релевантної практики Великої Палати Верховного Суду, витребування майна з незаконного володіння можливе тільки в особи, яка володіє цим майном, у даному випадку за якою воно зареєстроване.

Однак станом на день подання позову та на даний час домоволодіння АДРЕСА_1 вцілому належало та належить на праві приватної власності ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», а не ОСОБА_3 .

Тому порушене майнове право позивача на частину цього домоволодіння, може бути захищене судом у спосіб витребування майна (його частини) у ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», як власника якому належить майно що є предметом спору, а не у ОСОБА_3 , як особи за якою вперше зареєстровано право власності на спірні приміщення.

Обізнаність позивача про вибуття із власності ОСОБА_3 спірного домоволодіння, та набуття права власності на нього третьою особою ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» підтверджується його поясненнями по суті справи, які він додатково наводив у клопотанні про розгляд справи без його участі від 24 вересня 2021 року (т. 1 а.с. 104-106).

Наведене свідчить про безпідставність позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 .

З метою реалізації сторонами їх прав, судом неодноразово відкладалось підготовче засідання, однак правом заміни неналежного відповідача та предмета позову позивач не скористався.

Вирішуючи заяву представника третьої особи про застосування строків позовної давності суд враховує наступне.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Виходячи з вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Наведену правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 травня 2018 року за результатом перегляду справи № 369/6892/15-ц.

Позов задоволенню не підлягає за безпідставністю позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 , наслідки спливу позовної давності застосуванню не підлягають.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 387 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 89, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», про витребування та вилучення майна із чужого незаконного володіння - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бабій О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 29 грудня 2021 року.