441/631/21 2/441/379/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2021 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Ференц О.І.,

за участю секретаря судового засідання - Пеленської Х.О.,

розглянувши в залі суду в м. Городок Львівської області за участю представника позивача Правосудько О.М., відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Городоцький районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання незаконним розрахунку заборгованості за аліментами, -

ВСТАНОВИВ:

26.03.2021 представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати незаконним розрахунок заборгованості по аліментам від 16 березня 2021 року відповідача ОСОБА_1 , проведений державним виконавцем Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області під час виконання виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-816 від 08.11.2006р., виданого Городоцьким районним судом Львівської області про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно з ОСОБА_6 .

Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що державним виконавцем у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-816 від 08.11.2006р. було проведено перерахунок заборгованості по аліментах (лист № 19.16-20/2531 від 17 березня 2021 року). До сплати аліментів нараховано заборгованість ОСОБА_4 по виконавчому листу в сумі 121329 грн., з них сплачено аліментів 5130 грн., заборгованість боржника становить 116199.04 грн. Вважає, що розрахунок заборгованості по аліментах (що є предметом оскарження) здійснений на замовлення боржника ОСОБА_4 ..

Вони зверталися до начальника управління відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Львівській області з заявою про видачу належних розрахунків по заборгованості зі сплати аліментів, однак оригіналу такого розрахунку не отримали, з наявними висновками розрахунку заборгованості не погоджуються, не зрозуміло їм яким чином розрахована сума заборгованості.

24.05.2021 представник відповідача подав суду відзив на позовну заяву, згідно з яким у листопаді 2018 відповідач подав у Городоцький РВ ДВС заяву про перерахунок суми заборгованості зі сплати аліментів з підстав неточності податкових даних, взятих державним виконавцем для розрахунку доходу ФОП ОСОБА_7 20.11.2018 державний виконавець здійснив розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, який становив 209556.30 грн., з яких 34951 грн. сплачено, борг 174604.30 грн.. У квітні 2019 державний виконавець повторно здійснив розрахунок заборгованості, оскільки боржник частково погасив таку. В результаті такого борг становив 169043.87 грн. 24.02.2021 боржник подав у Городоцький РВ ДВС заяву про визначення розміру заборгованості зі сплати аліментів, так як у нього були докази витрат ФОП у період 2006-2009рр., які не були враховані при визначенні доходу боржника, з якого слід вираховувати розмір аліментів. 16.03.2021 державний виконавець в межах ВП № 45053132 здійснив розрахунок заборгованості по аліментах, який становив 144588.59 грн., з яких 40511.57 грн. сплачено, борг 104075.02 грн.. У травні 2021 відповідач погасив частину заборгованості на суму 44000 грн.. У постанові ВС від 09.09.2020 у справі № 569/1662/18 суд зробив висновок, що спір про визнання незаконними розрахунків державного виконавця щодо заборгованості зі сплати аліментів може розглядатися не лише у порядку позовного провадження, але й шляхом подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення у цивільній справі. У постанові ВС від 13.01.2021 у справі № 2-751/2007 суд зробив висновок: «Отже, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів підлягають вирішенню судом лише у порядку позовного провадження. Отже, вимога скарги Особи 1 про зобов`язання державного виконавця провести повторний розрахунок заборгованості боржника по сплаті аліментів є правомірною й підлягає перевірці по суті, які вона зазначила у скарзі, а саме щодо певного розрахунку державною виконавчою службою заборгованості по аліментам». Виходячи з наведеного просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні оригінали квитанцій, які б підтверджували постійні зменшення суми заборгованості відповідача зі сплати аліментів. Боржник був ФОП з 2006 по 2009рр., проте документи, які б підтверджували його витрати за вказані періоди, почав подавати аж через 15 років після виникнення таких обставин. До цього він не оскаржував суму заборгованості, яка була нарахована станом на момент виповнення 18 років його сину. Оскільки жодних коштів на депозитний рахунок виконавчої служби від відповідача не поступало, були відсутні правові підстави для перерахунку суми заборгованості в бік її зменшення.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Представник відповідача пояснив, що станом на момент ухвалення рішення судом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів останній уже був ФОП, ІІІ група оподаткування. В 2012 вони отримали інформацію про суми доходів за 2006 рік за наростаючим методом, що не було встановлено державним виконавцем при нарахуванні аліментів. У звязку з цим в 2018 він подав заяву про перерахунок розміру аліментів, ураховуючи квартальні доходи та витрати боржника, а не річні за 2006 рік, оскільки рішення суду про стягнення аліментів було постановлено лише в листопаді 2006. Оскільки державний виконавець визнав, що було допущено помилку при визначенні розміру аліментів, які підлягали до сплати, у листопаді 2018 було проведено перерахунок суми заборгованості. Окрім того, у 2018 в червні було сплачено 5970 грн. заборгованості по аліментах, з жовтня 2018 по лютий 2019 проводилися щомісячні відрахування з доходів боржника в рахунок погашення заборгованості. Відтак підставою для перерахунку суми заборгованості окрім часткових платежів послужили також подані податковою інспекцією квартальні звіти про доходи ФОП ОСОБА_1 .. Жодні квитанції такого не підтверджують, відповідач не зберіг документів, які б підтверджували його витрати як ФОП у 2006 році. З огляду на наведене вважає підстави позовної заяви необґрунтованими, а відтак просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач пояснив, що не знав про механізм нарахування аліментів, про можливість подання ним доказів на підтвердження понесених витрат як ФОП, лише пізніше адвокат роз`яснив йому, в чому були порушення державного виконавця, у зв`язку з чим ними подавалися скарги на такі дії, які і призвели в подальшому до перерахунку заборгованості зі сплати аліментів.

09.11.2021 представник відповідача подав заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, яку мотивує тим, що виконавче провадження АСВП № 45053132 про стягнення аліментів розпочалося у грудні 2006, а у листопаді 2014 нарахування аліментів припинилося через досягнення дитиною повноліття. У матеріалах справи є копія договору № 9 від 26.06.2014 про надання правової допомоги, за яким адвокат Правосудько О.М. надає правову допомогу позивачці. Також в матеріалах виконавчого провадження є неодноразові заяви представника позивачки про ознайомлення з такими. Таким чином ще в період часу з 2006 по 2014 роки, коли нараховувалися аліменти в користь позивачки, остання мала можливість довідатися про ймовірне порушення своїх прав, а саме того факту, що державний виконавець взяв до уваги платіжні доручення та інші документи про сплату аліментів відповідачем (боржником), які не містять доказів сплати саме аліментів.

Заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали виконавчого провадження, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на виконанні у Городоцькому районному відділі ДВС ЗМУ МЮ у Львівській області (м. Львів) перебуває виконавчий лист № 2-816 від 08.11.2006, виданий Городоцьким районним судом Львівської області про стягнення аліментів з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10 в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В рамках виконавчого провадження державним виконавцем неодноразово здійснювалися перерахунки заборгованості зі сплати аліментів як за клопотанням стягувача, так і за клопотанням боржника. Предметом судового розгляду є розрахунок заборгованості по аліментам, здійснений державним виконавцем 16.03.2021.

14.11.2018 представник боржника звернувся до Городоцького РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області із заявою про перерахунок розміру аліментів, мотивуючи її тим, що при обрахунку суми доходів боржника за 2007-2008 роки державним виконавцем не було враховано, що у загальний річний дохід, нарахований та вказаний боржником СПД ОСОБА_6 у його звіті за 4-й квартал 2007 року та за 4-й квартал 2008 року, входять суми доходу попередніх кварталів року. У розрахунку з аліментів від 01.11.2018 вказано аліменти за 2017 рік 133478.49 грн., аліменти за 2008 рік 169017.56 грн., проте, якщо взяти до уваги вищенаведене і що річний дохід боржника вказаний у звіті за 4 квартал 2007 року та у звіті за 4 квартал 2008 року, тобто 2007 рік: сума доходу 247958.27 грн. * ј - 61989.57 грн. розмір аліментів за 2007 рік; 2008 рік: сума доходу 266966.74 грн. *1/4 66741.69 грн., то розмір аліментів за 2007-7008 роки обрахована виконавцем невірно. У зв`язку з наведеним просив здійснити коригування розрахунку розміру аліментів.

20.11.2018 державним виконавцем було здійснено перерахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів і визначено, що станом на 20.11.2018 така становить 174604.50 грн..

03.07.2019 після надходження у розпорядження Городоцького РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області звітів суб`єкта малого підприємництва фізичної особи ОСОБА_6 за період 2, 3 і 4 кварталів 2006 року та 4 кварталів 2009 державним виконавцем повторно було проведено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів і встановлено, що станом на 03.07.2019 така становить 170591.73 грн..

19.07.2019 представник боржника знову звернувся в Городоцький РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області із заявою про визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), мотивуючи її тим, що із копій звітів СПД ОСОБА_6 за 2006 рік сума виручки за кожен наступний квартал включає в себе виручку за попередні квартали, тобто нараховується за наростаючим підсумком. Відтак, для розрахунку суми заборгованості за 4-й квартал (так як рішення суду про стягнення аліментів було прийнято у 4-у кварталі 2006 року) потрібно розуміти, що у загальний річний дохід, нарахований та вказаний боржником у його звіті за 4-й квартал 2006, входять суми попередніх кварталів року. Відтак, дохід за 4-й квартал 2006 року становить 139818.82 грн.-97259.62 грн. (попередні квартали) 2040 (сума сплачених податків) = 40519.2 грн., а сума аліментів 10129,8 (40519.2/4), а не 34957.7 як вказано у розрахунку заборгованості. Окрім того, державним виконавцем при розрахунку заборгованості не враховано суму витрат (сплачений податок) СПД ОСОБА_6 за 2007-2009 роки.

Аналогічна заява була повторно подана представником боржника 24.02.2021.

16.03.2021 державним виконавцем Городоцького районного відділу ДВС ЗМУЮ у Львівській області Копитко Ю.Ю. було проведено перерахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів та визначено таку в розмірі 104075.02 грн..

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В поданій до суду позовній заяві позивач не наводить жодних підстав для визнання незаконним розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, незрозуміло, чи вона не погоджується з методом нарахування такої чи з сумою. В судовому засіданні представник позивача наголошував, що ОСОБА_1 не платив аліменти, однак такі пояснення спростовуються матеріалами виконавчого провадження та оригіналами платіжних квитанцій, якими підтверджується систематичне перерахування відповідачем на корись позивачки грошових коштів, які, на думку суду, були спрямовані саме на оплату аліментів, а в подальшому на погашення заборгованості зі сплати аліментів. Про призначення таких платежів свідчить їх періодичність та практично однакова сума щомісяця, ОСОБА_1 заперечує, що між ним та позивачкою існували будь-які інші взаємовідносини, які б передбачали сплату систематичних платежів чи їх повернення, не спростованого такого і представником позивача у судовому засіданні. Такі неточності в квитанціях як відсутність ініціалів одержувача коштів чи зазначення прізвища ОСОБА_11 замість ОСОБА_12 на висновки суду не впливають, оскільки позивачка змінювала прізвище, а також син сторін у справі має прізвище ОСОБА_11 .

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, розрахунки суми заборгованості кожного разу проводилися державним виконавцем за клопотанням сторін виконавчого провадження після надання доказів щодо зміни розміру такої. Оспорюваний розрахунок було проведено 16.03.2021, коли боржник ОСОБА_4 надав докази неврахування державним виконавцем понесених ним як ФОП у період 2006-2009 витрат, які не були враховані при визначенні доходу боржника, з якого слід вираховувати розмір аліментів, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Посилання представника позивача на незаконність такого перерахунку через відсутність в матеріалах справи оригіналів квитанцій, які б підтверджували проведення певних оплат зі сплати аліментів, не заслуговують на увагу, оскільки підставою для перерахунку послужили квартальні звіти державної податкової інспекції, які відображали отримані боржником доходи та понесені витрати за IV квартал 2006 року та 2007-2009 роки.

В продовження, згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

ЦК України та інші закони можуть встановлювати для захисту певних чи окремих категорій прав спеціальні способи захисту прав.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України, ст.18 ЦПК України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Отже виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним з засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.п.1,3,4 ч.1, п.7, п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при розгляді справ за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненнями учасників виконавчого провадження суди мають керуватися положеннями ст.55 Конституції України , ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР , Законом України «Про виконавче провадження» із змінами та доповненнями, положеннями ЦПК .

Скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК та містити відомості, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження», Розділом VII ЦПК України встановлено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби, та встановлено, що належним способом захисту прав є звернення зі скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця, що виникають із відносин щодо примусового виконання рішень.

Таким чином ОСОБА_3 у випадку непогодження із самим механізмом обрахунку заборгованості зі сплати аліментів має право звернутися до суду із скаргою на дії державного виконавця в цій частині, а не з позовом до боржника, оскільки обов`язок здійснювати таких розрахунок покладається законом саме на органи державної виконавчої служби.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що позивачем та її представником не доведено в судовому засіданні будь яких порушень зі сторони боржника при проведенні розрахунку заборгованості по аліментах, жодних вимог з приводу неправомірності такого до державного виконавця позивачем та її представником не ставилося, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позову.

З приводу поданої представником відповідача заяви про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За положеннями ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача, про суму заборгованості зі сплати аліментів позивач та її представник дізналися ще у 2014, коли закінчилося нарахування аліментів, однак з цього часу жодних скарг до суду про неправомірність нарахування такої не подавали. В цей період часу подавалися лише скарги на бездіяльність державних виконавців з приводу не стягнення сум такої заборгованості. ОСОБА_3 не подавала скарг з приводу неправомірності нарахованої заборгованості тому, що відповідач постійно погашав таку заборгованість, що підтверджується квитанціями. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, ОСОБА_3 періодично знайомилася з таким, відтак достовірно знала про суму заборгованості, а відтак про ймовірне порушення її прав, однак жодних дій не вчиняла, а до суду звернулася лише в 2021, що свідчить про пропуск нею строку позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

На думку суду підстав вважати, що позивачкою було пропущено строк позовної давності, немає, оскільки з аналізу матеріалів виконавчого провадження вбачається, що лише 03.07.2019 після надходження у розпорядження Городоцького РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області звітів суб`єкта малого підприємництва фізичної особи ОСОБА_6 за період 2, 3 і 4 кварталів 2006 та 4 кварталів 2009 державним виконавцем повторно було проведено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів і встановлено, що станом на 03.07.2019 така становить 170591.73 грн.. Тобто вказані обставини, які і оспорюються позивачкою в даному спорі і які послужили підставою для повторного перерахунку суми заборгованості зі сплати аліментів, виникли лише в липні 2019. Крім цього, предметом спору є розрахунок заборгованості від 16.03.2021, де і були враховані вищезазначені звіти суб`єкта малого підприємництва фізичної особи ОСОБА_6 , а відтак трьохрічний строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав позивачкою не пропущений.

Згідно ст.141 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову судовий збір покладається на позивача. Оскільки ухвалою про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 05.05.2021 позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, такий підлягає стягненню з неї у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,13, 258-273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Городоцький районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання незаконним розрахунку заборгованості за аліментами - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , в користь державного бюджету 908 (дев`ятсот вісім) грн . судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд Львівської області.

Головуючий Ференц О.І.