20.09.2021 Єдиний унікальний номер 205/1147/21
Єдиний унікальний номер судової справи 205/1147/21
Номер провадження 2/205/1619/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу №205/1147/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «СК АСКО ДС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «СК АСКО ДС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову зазначила, що 18 листопада 2019 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля позивача «Nissan QASHQAI», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля «ГАЗ 330214», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП автомобіль «Nissan QASHQAI», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав механічних пошкоджень, чим позивачу спричинено матеріальну шкоду, яка складається з вартості відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин автомобіля у розмірі 36 078,52 грн. без урахування ПДВ та розміру втрати товарної вартості в сумі 21 194,89.

Оскільки постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК АСКО ДС», страховиком здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 29 425,89 грн., попередньо вирахувавши франшизу в розмірі 1 000 грн. та ПДВ у розмірі 6 085,15 грн.

Однак, оскільки страхове відшкодування є меншим від визначеної відповідно до замовленого позивачем висновку експерта вартості відновлювального ремонту, позивач просить стягнути з ПрАТ «СК АСКО ДС» недоплачене страхове відшкодування в розмірі 5 652,63 грн.

Також позивач просить стягнути з ОСОБА_2 франшизу в розмірі 1 000 грн., втрату товарної вартості в сумі 21 194,89 грн., а також судові витрати з проведення товарознавчого дослідження в сумі 2 500 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

09 липня 2021 року від представника відповідача ПрАТ «СК АСКО ДС» Матушевського Є.Л. надійшов відзив на позов, в якому заперечував проти аргументів позивача щодо стягнення з товариства недоплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивачу виплачено страхове відшкодування, розмір якого розрахованого відповідно до звіту про матеріальний збиток, зробленого оцінювачем, який провів огляд транспортного засобу позивача у її присутності у строк відповідно до п. 34.2 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому у позивача не виникло право на самостійне обрання аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Окрім того, позивач не наводить мотивів щодо неправильності чи неповноти вищевказаного звіту, виконаного на замовлення страховика. Оскільки страхове відшкодування виплачено з вирахуванням розміру франшизи та ПДВ виплачено в повному обсязі, відповідач вважає позов в частині вимог до нього безпідставним та просить відмовити в задоволенні вимог.

Відповідач ОСОБА_2 не скористався свої процесуальним правом на подання відзиву.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Торубарова А.В. надійшла заява, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача ПрАТ «СК АСКО ДС» Матушевський Є.Л. письмово просиі розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, вважається сповіщеним про час, дату та місце розгляду справи відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст.ст. 79, 80 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів . Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У ході судового розгляду встановлено, що 18 листопада 2019 року сталася ДТП за участю автомобіля «ГАЗ 330214», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Nissan QASHQAI», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу (а.с. 27). Внаслідок ДТП автомобіль ОСОБА_3 було пошкоджено, позивачу завдано майнову шкоду.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.7). Постанова набрала чинності 24 грудня 2019 року.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована відповідачем ПрАТ «СК АСКО ДС», поліс № АМ/8819368 від 01 березня 2019 року, із страховою сумою 100 000 грн. та франшизою 1 000 грн.

ОСОБА_1 надіслано до ПрАТ «СК АСКО ДС» повідомлення про ДТП від 27 грудня 2019 року та заяву про страхове відшкодування в розмірі 67 755,51 грн., яке просила перерахувати на розрахунковий рахунок станції технічного обслуговування ТОВ фірма «Алмаз Мотор ЛТД».

30 грудня 2019 року оцінювачем ОСОБА_4 у присутності власника пошкодженого транспортного засобу «Nissan QASHQAI», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 було проведено огляд вказаного пошкодженого транспортного засобу, про що складено протокол технічного огляду транспортного засобу, який узгоджений та підписаний позивачем.

На підставі даного протоколу огляду ОСОБА_4 складено звіт № 30121902 від 13 січня 2020 року про матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Nissan QASHQAI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження, відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту становить 36 510,89 грн., матеріальний збиток, розрахований без визначення втрати товарної вартості становить 36 510,89 грн.

Відповідно до вартості відновлюваного ремонту автомобіля, визначеної у вказаному звіті, ПрАТ «СК АСКО ДС» перерахувало, з вирахуванням 1 000 грн. франшизи, на рахунок ТОВ фірма «Алмаз Мотор ЛТД» 35 510,89 грн. За заявою ОСОБА_1 від 17 вересня 2020 року ПрАТ «СК АСКО ДС» повернуло страхове відшкодування в сумі 35 510,89 грн. та перерахувало позивачу вказане страхове відшкодування, з вирахуванням з суми ПДВ, тобто 29 425,89 грн. (а.с.30).

За письмовою заявою ОСОБА_1 судовим експертом Дроздовим Ю.В. складено висновок № 3207/20/20 автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ від 16 липня 2020 року. Відповідно до вказаного висновку вартість відновлюваного ремонту з ПДВ складає 40 903,10 грн., без ПДВ 36 078,52 грн., величина втрати товарної вартості 21 194,89 грн. (а.с.8-13).

За складання зазначеного висновку позивач сплатила ФОП ОСОБА_5 2 500 грн. (а.с.28).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «СК АСКО ДС» за полісом № АМ/8819368 від 01 березня 2019 року, відшкодування шкоди, в даному випадку вартості відновлювального ремонту, власнику пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля ОСОБА_1 в межах ліміту відповідальності, визначеного полісом покладається на страховика.

Як вбачається з позову, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ПрАТ «СК АСКО ДС» на її користь матеріальну шкоду в сумі 5 652,63 грн., як не доплачене страхове відшкодування, розмір якого визначено відповідно до висновку судового експерта Дроздова Ю.В.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Як встановлено судом, ПрАТ «СК АСКО ДС» направило оцінювача ОСОБА_4 , яким 30 грудня проведено огляд пошкодженого транспортного засобу позивача, тобто у строк, визначений вищевказаною нормою закону, та сплатило страхове відшкодування, визначене згідно з цим звітом 29 425,89 грн., вирахувавши від вартості відновлювального ремонту в розмірі 36 510,89 грн. розмір франшизи 1000 грн. згідно із ст. 12 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відповідно до п. 36.2 ст. 36 вказаного закону податок на додану вартість.

Відтак, позивач не довів належними та допустимими доказами наявність обставин, визначених ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», необхідних для самостійного обрання аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

При цьому позивач не спростував висновки, що містяться в звіті № 30121902 від 13 січня 2020 року про матеріальний збиток.

Суд доходить висновку, що саме по собі проведення експертного дослідження та надання висновку, яким визначено вартість відновлюваного ремонту в розмірі 40 903,10 грн. з ПДВ, не підтверджує заниження відповідачем суми страхового відшкодування.

Звіт № 30121902 від 13 січня 2020 року про матеріальний збиток, на підставі якого виплачено страхове відшкодування, є чинним, та позивачем не доведено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля, викладена у цьому звіті, визначена оцінювачем з порушенням методики товарознавчої експертизи та закону.

Доказів того, що виплачена сума страховиком недостатня для відновлення автомобіля, тобто доказів на підтвердження того, що автомобіль відремонтовано і на його відновлення витрачено більше коштів, ніж відшкодовано відповідачем, зокрема, акту виконаних робіт чи квитанцій про оплату проведених робіт, позивачем не надано.

Таким чином, позивач не довів порушення страховиком зобов`язань за договором страхування, тому суд відмовляє в частині позовних вимог до ПрАТ «СК АСКО ДС».

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми франшизи в розмірі 1000 грн., втрати товарної вартості в розмірі 21 195,89 грн. та витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 2 500 грн. суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

У відповідності до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно ст. 36.6 зазначеного закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Враховуючи зазначене, оскільки за полісом № АМ/8819368 від 01 березня 2019 року франшиза становить 1 000 грн., вказана сума підлягає стягненню з особи, визнаної винуватою у вчиненні ДТП, тобто з ОСОБА_6 на користь позивача.

Пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом вказаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

Пунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).

Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-760цс15 від 16 грудня 2015 року.

Відповідно до пункту 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 як особи, яка завдала матеріальну шкоду, величини втрати товарної вартості автомобіля «Nissan QASHQAI», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , розмір якої визначено відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи № 3207/20/20 від 16 липня 2020 року, складеного судовим експертом Дроздовим Ю.В., у сумі 21 194,89 грн. Також з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню на проведення товарознавчого дослідження ФОП ОСОБА_5 у розмірі 2 500 грн.

З урахуванням викладеного, суд задовольняє позов ОСОБА_1 частково.

Судові витрати розподіляються судом відповідно до ст. 141 УПК України. Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, то документально підтверджені судові витрати позивача із сплати судового збору (а.с.29) в розмірі 908 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 980, 1166, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування» ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 89, 141, 247, 259, 265, 354 ЦПК України -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «СК АСКО ДС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , суму франшизи в розмірі 1 000 грн. (одна тисяча гривень 00 копійок), суму втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 21 194,89 грн. (двадцять одна тисяча сто дев`яносто чотири гривні 89 копійок), витрати на проведення товарознавчого дослідження в сумі 2 500 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок), судові витрати із сплати судового збору в розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г.Остапенко