У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/135/21

Номер провадження 2/184/231/21

10 березня 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В.,

розглянувши у м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» «про захист прав споживачів»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду з позовною заявою до відповідача про захист прав споживачів, в якому просить визнати Договір позики, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» недійсним. Разом з тим, 25.02.2021 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання, в якому просить дану справу передати з Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області до Шевченківського районного суду м. Києва.

Сторони в судове засідання не з`явились.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши клопотання, дослідивши матеріали справи, вважає, що дана позовна заява не підсудна цьому суду.

Судом встановлено, що при поданні позовної заяви позивачем були порушені правила підсудності, а саме позовна заява повинна подаватись за місцезнаходженням відповідача, а не позивача, тому що даний договір укладений на строк до одного місяця, тому не є договором споживчого кредитування відповідно до п.1, ч.2 ст.3 Закону України «Про споживче кредитування».

Станом на дату укладення кредитного договору №18.04.2020-010000956 від 18.04.2020р. ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» викладена в наступній редакції: цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, з дати набрання чинності спеціального ЗУ «Про споживче кредитування», а саме з 10.06.2017р. відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування регулюються спеціальним законом - Законом України «Про споживче кредитування», а не Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п.1, ч.2, ст.3 Закону України «Про споживче кредитування» цей Закон не поширюється на: договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця.

Відповідно до п.8.1. кредитного договору цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє протягом 28 днів, тобто укладений на строк до одного місяця. Крім того, відповідно до п.1.2. кредитного договору №18.04.2020-010000956 від 18.04.2020р. кредит надається для використання позичальнику на будь-які законні цілі, включаючи перекредатування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника, що виключає можливість віднесення його до споживчого, так як відповідно до підп.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У п.1.2 кредитного договору сторони погодили, що Кредит за даним договором не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту.

З наведеного вбачається, що правовідносини за кредитним договором №18.04.2020- 010000956 від 18.04.2020р. не є правовідносинами споживчого кредитування, а спір не є спором про захист прав споживачів, оскільки договір не є договором про надання споживчого кредиту, послуги, які були надані, не є послугами споживчого кредитування, а позивач не є споживачем і не користується правами споживача, в тому числі і на захист прав споживача, тобто звернувся до суду не за захистом своїх прав споживача, а за захистом своїх прав як сторони цивільного договору.

Отже, в даному випадку у позивача немає права виборної підсудності, тому позивач не має права подавати позов за своїм місцезнаходженням, а повинен був подати позов у відповідності до положення ч. 2 ст. 27 ЦПК України до Шевченківського районного суду міста Києва - за місцезнаходженням ТОВ «Споживчий центр».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, оскільки зазначена позовна заява подана без додержання правил підсудності, її необхідно направити за підсудністю до належного суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 31, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» «про захист прав споживачів» - направити за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31-А).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її вручення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш