Справа № 317/3799/20
Провадження № 2/317/345/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Яркіної С.В.,

за участю секретаря судового засідання Колесник Ю.І.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про визнання недійсним договору,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовною заявою до ТОВ «Споживчий центр» про захист прав споживачів, у якому просив визнати недійсним кредитний договір № 100001918 від 16 липня 2020 року.

Позивач, посилаючись на положення ч. 5 ст. 28 ЦПК України, пред`явив позов до Запорізького районного суду Запорізької області, тобто за своїм зареєстрованим місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 , оскільки вважає, що справа стосується захисту його прав як споживача.

Ухвалою суду від 01 лютого 2021 року у вказаній цивільній справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 03 березня 2021 року о 09 годині 30 хвилин.

25 лютого 2021 року від представника ТОВ «Споживчий центр» до суду надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва з посиланням на те, що з дати набрання чинності Закону України «Про споживче кредитування», а саме з 10 червня 2017 року, спірні правовідносини сторін регулюються вказаним Законом, а не Законом України «Про захист прав споживачів», у зв`язку з чим справа підсудна за місцем знаходження відповідача, як юридичної особи.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, до суду не з`явився. До позову додав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, до суду не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає правильним передати матеріали справи за підсудністю, виходячи з наступного.

У судовому засіданні з`ясовано, що спірні правовідносини сторін виникли з приводу визнання недійсним кредитного договору № 16.07.2020-100001918 від 16 липня 2020 року, укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 , предметом якого є фінансовий кредит у сумі 4000,00 грн., строк повернення якого - до 30.07.2020 включно, строк користування кредитом - 14 календарних днів з дати надання кредиту.

Станом на дату укладення вказаного кредитного договору ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» викладена в наступній редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положеннями ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування. Цей Закон не поширюється на, зокрема, договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця; кредитні договори, загальний розмір кредиту за якими не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору.

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів», цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За змістом п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до умов укладеного договору сторони погодили, що кредит надається для використання позичальником на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника.

При цьому безпосередньо у пункті 1.3 цього договору сторони погодились, що кредит за даним договором не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту.

За таких обставин вказаний кредитний договір від 16.07.2020 не є договором про надання споживчого кредиту, що унеможливлює застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про захист прав споживачів», і як наслідок визначення підсудності справи за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача-позивача в порядку ч. 5 ст. 28 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

З кредитного договору та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що місцем знаходження ТОВ «Споживчий центр», як юридичної особи, є: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А.

Вказані обставини та помилкове відкриття провадження у справі судом були виявлені до початку судового розгляду по суті.

Дана справа, відповідно до ст. 30 ЦПК України, не підсудна Запорізькому районному суду Запорізької області, що є підставою в порядку ст. 31 ЦПК України для її передачі її на розгляд Шевченківському районному суду міста Києва.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно зі ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленомустаттею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Розгляд даної справи Запорізьким районним судом Запорізької області буде свідчити про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень щодо підсудності, порушення принципу верховенства права, проголошеного Конституцією України та вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо вирішення справи судом, встановленим законом.

Зазначене узгоджується із ст. 378 ЦПК України, за якою судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Аналогічна позиція міститься у Постанові Київського апеляційного суду від 17 березня 2020 року по справі № 358/1577/18.

Таким чином, в судовому засіданні з`ясовано, що позовна заява прийнята до провадження без додержання правил підсудності.

За таких обставин суд вважає, що дана справа не відноситься до територіальної юрисдикції Запорізького районного суду Запорізької області і її необхідно передати на розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва, оскільки справа належить до його територіальної юрисдикції (підсудності).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27-28, 30-32, 247, 258-261, 353-354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Цивільну справу № 317/3799/20 №/п 2/317/345/2021 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А) про визнання недійсним договору передати на розгляд Шевченківському районному суду м. Києва (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31-А) за підсудністю.

Згідно з ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цією статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше пяти днів після закінчення строку на її оскарження, а у разі подання скаргине пізніше пяти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя С.В. Яркіна