У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

29 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСББ «Авіатор-17» заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2021 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яка викладена російською мовою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 залишено без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків - протягом десяти днів з моменту вручення ухвали.

20 грудня 2021 року на адресу апеляційного суду від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла заява-доповнення до апеляційної скарги (про усунення «недоліків», яких апеляційна скарга не містить), в якій він зазначив, що згідно ч. 3 ст. 10 Конституції України в Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України. Представник ОСОБА_2 зазначає, що ніхто не має законного права вказувати йому і іншим громадянам України, яку мову вільно використовувати, а яку ні.

Однак, подана представником ОСОБА_2 заява такого змісту не є усуненням недоліків апеляційної скарги, про які зазначено в ухвалі суду від 23 листопада 2021 року, оскільки не надано суду апеляційної інстанції апеляційної скарги, викладеної українською мовою.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, апеляційний суд керувався ч. 1, 4 ст. 9 ЦПК України, ст. 10 Конституції України, ч. 6 ст. 13 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Розглядаючи справу № 520/6952/19 Верховний Суд у постанові від 19 грудня 2019 року погодився з висновками суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для повернення апеляційної скарги у зв`язку з тим, що Особа-1 не усунув її недоліки, а саме не виклав апеляційну скаргу державною мовою.

У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що відповідно до статті 124 Конституції України Конституційний Суд України та суди загальної юрисдикції здійснюють правосуддя, яке стосується конституційного, адміністративного, господарського, кримінального та цивільного судочинства. Ці види судочинства є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення.

Суди реалізують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян щодо використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, відповідно до Конституції і законів України.

Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що за загальним правилом судочинство здійснюється державною мовою, це правило також стосується і дій учасників судового процесу.

Учасникам судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, гарантується право на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Це право може бути реалізоване ними шляхом подання заяв, надання пояснень, виступу в суді і заявлення клопотань рідною мовою або мовою, якою вони володіють. Однак, при цьому такий учасник судового процесу повинен користуватись послугами перекладача.

Водночас, відповідний судовий процес може бути ініційований шляхом подання відповідної заяви (скарги), що повинна бути викладена державною мовою, тобто, українською мовою.

Отже, здійснення цивільного судочинства державною мовою з гарантією права на використання учасником судового процесу в ньому рідної мови або мови, якою він володіє, не суперечить Європейській хартії регіональних мов або мов меншин та Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», та може бути забезпечене шляхом реалізації учасником справи свого права користуватися послугами перекладача.

Верховний Суд у постанові від 25 лютого 2021 року у справі № 570/5377/17 також погодився з висновками суду апеляційної інстанції щодо повернення апеляційної скарги з підстав ненадання скарги, викладеної українською мовою.

Ухвали Верховного Суду від 04 лютого 2021 року та від 13 квітня 2021 року у справі № 923/121/20, на які посилається представник ОСОБА_2 , не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки вказані ухвали не містять висновків щодо можливості викладу та подачі до суду скарги російською мовою.

Відповідно до вимог статей 185, 356 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення скарги без руху у встановлений строк, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Разом з тим, повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до апеляційного суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 185, 356, 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСББ «Авіатор-17» заборгованості за житлово-комунальні послуги вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач В.О. Фінагеєв

Судді Т.Ц. Кашперська

М.А. Яворський