22-ц/804/2738/21
265/23/21

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
„14 грудня 2021 року місто Маріуполь Донецької області
Єдиний унікальний номер 265/23/21
Номер провадження 22-ц/804/2738/21
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Лопатіної М.Ю., Пономарьової О.М.
за участю секретаря: Лазаренко Д.Т.
учасники справи :
відповідач ТОВ «Автоберег»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 липня 2021 року головуючого судді Копилової Л.В. зі складанням повного тексту судового рішення 27 липня 2021 року по цивільній справі про захист прав споживачів,-
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Автоберег» (далі ТОВ «Автоберег») про захист прав споживачів.
Позов мотивований тим, що 13 червня 2019 року він придбав колісний транспортний засіб (далі - КТЗ) у офіційного дилера «Нуundai», а саме - ТОВ «Автоберег». На вказаний новий автомобіль, проданий через офіційну дилерську мережу дистриб`ютора в Україні встановлено гарантійний термін експлуатації з дати його поставки першому власнику строком в 60 місяців (5 років) або 100 000 км пробігу (в залежності від того, що настає раніше), у тому числі на лакофарбове покриття.
Цього ж дня, йому, як споживачу було надано послугу та виконані роботи на СТО Дилера щодо бронювання елементів кузова (капот, бампер передній, крила передні, фари, протитуманні фари, дзеркала, зони під дверними ручками) з метою захисту КТЗ від фракцій гравію та додаткового захисту ЛКП,що підтверджується записом у Сервісній книжці КТЗ споживача, його підписом, печаткою Дилера в Акті виконаних робіт № 2400 від 13 червня 2019 року та квитанцією про сплату виконаних робіт.
07 грудня 2019 року він як споживач, маючи переконливі сумніви щодо захисних властивостей броньованої плівки, а саме: самовідновлювальних властивостей під час отримання незначних механічних пошкоджень (подряпин), захисту від фракцій гравію, захисту ЛКП, звернувся із запитом до відповідача стосовно підтвердження своїх пересторог.
Таким чином, Дилер, при покупці ним товару та надання йому послуги надав завідомо неправдиву інформацію щодо характеристик та строку експлуатації так званої «броньованої» плівки, не роз`яснив наслідки несвоєчасного демонтажу плівки, її експлуатаційні характеристики та обмеження використання.
Більш того, зазначені Дилером характеристики плівки при покупці ним товару збігаються з характеристиками поліуретанової плівки, яка дійсно має зазначені Дилером характеристики, що може вказувати на характер введення його як споживача в оману та продаж одного товару замість іншого.
Крім того, вказує на те, що після трьох місяців експлуатації придбаного ним автомобіля, у його салоні почали з`являтися сторонній скрегіт, не характерні звуки від панелі приладів, місць кріплення ременів безпеки - «цвіркуни в авто», що є типовими ознаками радянського автопрому, але ніяк не ознакою нового автомобіля ТМ Нуundai. На його звернення було надано відповідь, що після півроку експлуатації автомобіля цей дефект зникне сам по собі, відбудеться «притирка», однак така не зникла й після року експлуатації. Нетиповою є також і відстань між щілинами лівої та правої частини двері заднього багажнику, також ним було встановлено наявність слідів підкрасу заднього бамперу автомобіля, про що його не було повідомлено під час придбання авто. Більш того, у Заяві - анкеті до банку щодо надання кредиту, яка зовсім випадково була ним отримана, було виявлено, що така заява заповнена службовою особою Дилера, без його відома, поставлено підписи від його імені там, де свою згоду повинен надавати виключно споживач, що вказує на ознаки кримінального правопорушення.
Також, в направленій претензії він просив вирішити питання щодо повернення сплаченої ним грошової суми у розмірі 14 400 грн; вирішити питання щодо огляду його автомобіля та усунення виявлених недоліків у вказаний в претензії термін.
На його претензію відповідач надав відповідь, в якій повідомив про те, що він як споживач не звертався раніше до Дилера, щодо усунення зазначених у претензії недоліків автомобіля, не проходив його планові та технічні обслуговування, а Дилер протягом чотирнадцяти днів, як зазначалося у претензії та відведено законодавством, не надав пояснення щодо задоволення його законних вимог, не викликав його для огляду КТЗ та навіть не зателефонував.
Більш того, ТОВ « Автоберег» у відповіді пояснював йому, що на встановлену плівку навіть було надано знижку у розмірі 1 700 грн, а роботи, які повинні були виконуватись виключно працівниками СТО Дилера та на території СТО, без наданої письмової згоди споживача були доручені ТОВ «Професійне тонування скла Сапфір», з яким він не має відносин. Хоча він вказує, що виконуючи умови гарантійного обслуговування, здійснив планове, регламентне ТО з пробігом автомобіля 9918 , 05 червня 2019 року, що підтверджується записом у сервісній книжці споживача.
Він, як споживач мінімум тричі спілкувався з представниками Дилера, був на СТО Дилера, де серед іншого ним і були пред`явлені зауваження з боку наявних дефектів КТЗ.
20 серпня 2020 року, коли він особисто приїхав до Дилера для огляду КТЗ та реєстрації його Претензії, останній відмовився це робити.
Вважає, що відповідач надав йому завідомо неправдиву інформацію щодо характеристик та строку експлуатації так званої «броньованої» плівки, не роз`яснив наслідки несвоєчасного демонтажу, експлуатаційні характеристики та обмеження використання зазначеної продукції до та під час проведення робіт щодо її встановлення.
Окрім наведеного, в зв`язку з цим він зазнав моральних страждань. Так, він збирав кошти на придбання даного автомобіля близько 5 років, з допомогою усієї родини. Це було його мрією придбати престижний автомобіль кросовер. Він ставив за мету зберегти автомобіль від будь-яких можливих пошкоджень, тому і замовив послуги щодо захисту ЛКП, витративши на це чималі кошти з сімейного бюджету, однак залишився ошуканим.
Моральна шкода полягає в тому, що він вимушений був змінити свої плани на майже рік свого життя. Спочатку було треба отримати відповідь від відповідача від 10 грудня 2019 року, з`ясувати назву плівки та її виробника, звернутися до відповідних магазинів, що реалізують дану продукцію, їздити на СТО, де надають послуги щодо проклейки плівки, потім везти туди своє авто, витрачаючи свій власний час та бензин, сплачувати за надані послуги, на що було витрачено тижні його часу та змінено плани. Після чого , потрібно було неодноразово їздити до експертних установ щодо з`ясування можливості проведення експертизи, подавати документи, проводити огляд автомобіля, купувати зразки різних плівок, їздити до бюро перекладів, знову витрачати кошти, свій час, але головніше свої нерви та нерви всієї родини, що суттєво вплинуло на його розпорядок денний та його сім`ї, плани, робочі зустрічі та завдало шкоди здоров`ю, а в результаті і змусило знайти правозахисника для відстоювання порушених прав та інтересів. Безпосередньо у сфері його роботи автомобіль є невід`ємною частиною його роботи, яка ілюструє його успіх, впевненість та цілеспрямованість. Однак, внаслідок протиправних дій відповідача він був позбавлений таких можливостей, що привело до погіршення його самопочуття, переживання за автомобіль. Розмір заподіяної йому моральної шкоди він оцінює в сумі 20 000 грн.
Загальна кількість прострочених днів, з моменту повідомлення відповідача 06 вересня 2020 року з дня отримання Претензії +14 днів становить 101 день - з 20 вересня 2020 року по 30 грудня 2020 року - день звернення до суду з позовом. Розмір пені становить 43 632 грн, що підрахована наступним чином: 14 400 - вартість встановлення плівки згідно Акту виконаних робіт № 2400 від 13 червня 2019 року * 3% * 101 день.
З урахуванням уточнення позовних вимог просив: - стягнути з ТОВ «Автоберег» на його користь сплачені кошти згідно Акту виконаних робіт № 2400 та квитанції про їх сплату від 13 червня 2020 року в розмірі 14 400 грн за розірвання договору про встановлення захисної плівки на автомобіль; стягнути з ТОВ «Автоберег» на його користь сплачені кошти згідно Акту виконаних робіт № 1 та квитанції про їх сплату від 16 вересня 2020 року в розмірі 2 275 грн за проведення науково-дослідної експертизи з дослідження зразків ПВХ (поліхролвініл) плівки та поліуретанової плівки; стягнути з ТОВ «Автоберег» на його користь моральну шкоду в сумі 20 000 грн; стягнути з ТОВ «Автоберег» на його користь пеню за невиконання зобов`язання відповідно до Претензії від 20 серпня 2020 року в розмірі 98 496 грн; стягнути з ТОВ «Автоберег» на його користь 3 % річних та інфляційні втрати в розмірі 270 грн та 1068,07 грн відповідно; стягнути з ТОВ «Автоберег» на його користь інші витрати, пов`язані з розглядом справи.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 липня 2021 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Автоберег» про захист прав споживачів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та задовольнити позовну заяву у повному обсязі, стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, посилаючись на неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, неправильне дослідження та оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема зазначає, що судом першої інстанції безпідставно зроблено висновок про порушення позивачем умов гарантійного обслуговування автомобіля, оскільки продавець ТОВ «Автоберег» передав автомобіль Tucson FL 2.0. покупцю ОСОБА_1 вперше 13 червня 2019 року, що не заперечувалось відповідачем, тому, саме з 13 червня 2019 року має обраховуватись строк гарантійного обслуговування автомобіля. Відповідно до п. 6 на стр. 29 Сервісної книжки автомобіля Tucson FL 2.0. позивач передав автомобіль на сервісне обслуговування з дотриманням вимог гарантії: 05 червня 2020 року пробіг 9918 км, наряд-замовлення 2198 за умовою не пізніше 12 місяців з дня поставки автомобіля, оскільки за рік не було досягнуто пробігу 15 000 км; 04 червня 20201 року пробіг 17125 км, наряд замовлення 2682 за умовою не пізніше 12 місяців з дня останнього ТО від 05 червня 2020 року, оскільки не було досягнуто за рік пробігу 30 000 км. Згідно публічної гарантії виробника Нуundai, яка опублікована на офіційному сайті , визначено, що умови припинення гарантії: перевищення встановлених в п. 5,6 Сервісної книжки інтервалів періодичності технічного обслуговування, в залежності від того, що настає раніше: пробіг на 500 км.час 1 місяць. Тобто, позивач мав право проходити ТО на місяць пізніше ніж це робив фактично, що спростовує висновки суду про несвоєчасне проходження гарантійного обслуговування. До того ж, відповідно до вказаної публичної гарантії, сервісне обслуговування можна проходити у будь-якого офіційного дилера Нуundai на території України. Відповідно до п. 6 на стр. 29 Сервісної книжки автомобіля вбачається, що автомобіль проходив сервісне обслуговування у ТОВ «Дар-Авто», що є офіційним дилером Нуundai у м. Києві, факт заповнення ТОВ «Авто-Дар» Сервісної книжки про здійснення ним сервісного обслуговування автомобіля, свідчить про підтвердження такими діями зі сторони ТОВ «Дар-Авто» наявність у нього статусу офіційного дилера Нуundai, в матеріалах справи відсутні докази, які б доводили неправомірність таких записів або іншим чином спростовували статус офіційного дилера у вказаного товариства.Судом першої інстанції не надано належної оцінки вказаним записам у Сервісній книжці, натомість суд безпідставно дійшов висновку, що ТОВ «Авто-Дар» не є офіційним дилером, а внесені товариством записи про сервісне обслуговування є неналежними.

Зауважено, що під час розгляду справи у суді першої інстанції не були предметом розгляду вимоги щодо проходження гарантійного сервісного обслуговування автомобіля, а в судовому засіданні не здійснювались процесуальні дії на установлення таких обставин, в тому числі не ставилось жодних питань щодо вказаного позивачу.

Також, судом першої інстанції протиправно відмовлено у задоволенні позову з підстав припинення гарантії виробника Нуundai на автомобіль, оскільки позов було заявлено з інших підстав, які не стосуються гарантійного обслуговування, внаслідок чого судом застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права, які не підлягають застосуванню.

Крім того, зазначено, що судом не правильно застосовано ч. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» та не враховано, що метою проведення експертизи є визначення причин втрати якості продукції, хоча позивачем були заявлені вимоги не з мотивів втрати якості продукції, а через порушення продавцем прав позивача як споживача, оскільки під час прийняття автомобіля з поклеєною плівкою, споживач керувався записом продавця у Сервісній книжці про досягнення споживчого результату від плівки у виді бронювання елементів кузова авт.плівкою, водночас позивач не мав спроможності лише шляхом візуального огляду поверхні плівки встановити факт відсутності у неї споживчих переваги властивостей, про які заявлено продавцем, зауважено, що позивач не володіє знаннями в області автомобільних плівок, а продавцем не надано повної інформації щодо заявлених споживчих можливостей плівки, не повідомлено позивача про відсутність підтвердження технічною документацією заявлених споживчих можливостей плівки в порушення ч. 12 ст. 10 Закону «Про захист прав споживачів».

До спірних правовідносин суд мав застосовати ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки продавцем було порушено права споживача ОСОБА_1 внаслідок застосування нечесної підприємницької практики, а саме: введено споживача ОСОБА_1 в оману, шляхом повідомлення йому неправдивої інформації про переваги, очікувані результати від споживання автомобільної захисної плівки, - з метою спонукання споживача дати згоду на здійснення правочину щодо поклейки плівки на автомобіль, на який в іншому випадку він не погодився.

Якби споживачу було відомо, що поклеєна плівка не матиме споживчої переваги броньованої, та не буде забезпечувати очікуваний споживчий результат, то позивач не надав би своєї згоди на поклейку зазначеної плівки та не оплачував ціну таких робіт в сумі 14 400 грн.

Відзив на апеляційну скаргу ТОВ « Автоберег» мотивований тим,що в апеляційній скарзі позивач намагається з акцентувати увагу суду на тому, що його неодноразово наполегливо схиляли до встановлення додаткового обладнання на автомобіль. В тому числі і наклеювання броньованої плівки на автомобіль.

Позивачу, як і всім іншим покупцям, при придбанні автомобіля пропонується встановлення додаткового обладнання, такого як захист картера двигуна, захист радіатора, захист лакофарбового покриття, встановлення сигналізації та інше. Кожен покупець сам вирішує, що йому встановлювати із додаткового обладнання або не встановлювати взагалі.

В даному випадку позивач, як покупець автомобіля HYUNDAI Tucson, зупинив свій вибір на встановленні захисту моторного відсіку, встановленні сітки для захисту радіатора автомобіля та на роботах щодо покриття окремих деталей автомобіля захисною плівкою, а не броньованою як зазначає позивач.

Підтвердженням того факту, що позивачем були замовлені і за цим замовленням були виконані роботи з покриття окремих деталей автомобіля захисною плівкою, а не броньованою є його власноручний підпис на Акті виконаних робіт №2400 від 13 червня 2019 року та оплата ним таких робіт.

Твердження позивача про те, що він приїхав 20 серпня 2020 року до відповідача для огляду автомобіля з приводу недоліків автомобільної плівки та реєстрації претензії і йому було відмовлено в цьому, не відповідає дійсності. Дійсно, в цей день позивач прибув на СТО відповідача та тривалий час спілкувались із керівником СТО ОСОБА_2 . Однак, при цьому прохання щодо огляду автомобіля, прийняття та реєстрації претензії з його сторони не надходило. Була лише вимога про повернення грошових коштів за покриття окремих деталей автомобіля захисною плівкою. При цьому претензій щодо якості плівки він не заявляв. Позивач вважав , що вартість плівки завищена і хотів повернути кошти.

В апеляційній скарзі позивач стверджує, що захисна плівка KPMF серії 88001, якою покриті окремі елементи кузова його автомобіля, не містить жодних захисних властивостей, не забезпечує захист лакофарбового покриття кузова автомобіля, є декоративною і призначена для автомобільної графіки, написів і наклейок. Такий висновок позивач робить виходячи з листа ТОВ «АВЕС-ГРУП» від 16 вересня 2021 року, що був наданий на запит адвоката Мороза В.В.

Однак, такі твердження позивача спростовуються наступним. 29 січня 2021 року після отримання ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя про витребування документів та інформації щодо плівки К88001 Clear Gloss Vehicle Wrapping System виробництва Kay Premium Marking Films Ltd відповідачем був направлений відповідний запит до суб`єкта господарювання , що безпосередньо здійснював нанесення захисної плівки на автомобіль позивача ТОВ «Професійне тонування скла Сапфір».

Згідно отриманої відповіді , лист від 03 лютого 2021 року №1/03/02-21, та доданих до неї матеріалів слідує, що дана плівка застосовується при оклеюванні автомобілів з метою захисту лакофарбового покриття кузова автомобіля від комах, птахів, подряпин від гілок, піску, від агресивного впливу хімічних речовин на автомийках та від сумішей, що використовуються комунальними службами для посипання доріг. Довговічність використання плівки встановлена виробником і становить від 5 до 7 років, тобто не менше гарантійного терміну на сам автомобіль.

Твердження позивача про те, що захисна плівка KPMF серії 88001 є «декоративною і призначена для автомобільної графіки, написів і наклейок» просто взята позивачем із контексту технічної характеристики плівки і не правильно трактована. В технічній характеристиці, зокрема в абзаці 3, зазначено, що типові програми застосування плівки включають загальне оклеювання автомобіля, графіку автомобіля, знаки та наклейки, які необхідні для зовнішнього накладання. Такий опис аж ніяк не дає підстав вважати, що ця плівка є «декоративною і призначена для автомобільної графіки, написів і наклейок».

В своїй позовній заяві, в судових засіданнях в суді першої інстанції та і в апеляційній скарзі позивач неодноразово стверджував, що захисна плівка, якою були покриті окремі деталі кузова його автомобіля, є неякісною та несе пряму загрозу лакофарбовому покриттю автомобіля позивача.

Неякісність плівки позивач намагався підтвердити так званою експертизою. Однак, під час розгляду справи вияснилося, що це не експертиза, а науково-дослідна робота «Дослідження властивостей текстильних матеріалів та виробів з них за фізико-механічними властивостями», проведена аналітично-дослідною випробувальною лабораторією «Текстиль ТЕСТ» Київського національного університету технології і дизайну.

Як вказано у рішенні суду , наданий позивачем суду висновок дослідження фізико-механічних зразків плівки ПВХ (поліхлорвініл) KPMF серії 88001, виробник Kay Premium Marking Films Ltd, а також плівки ПУ (поліуретан) SunTek PPF, виробник Eastman Perfomance Films, суд не приймає до уваги, так як такий не є висновком експерта, а на дослідження була надана інша плівка, ніж та, яка була встановлена відповідачем на його автомобіль.

З твердженням позивача про порушення відповідачем Закону України Про захист прав споживачів не можна погодитись виходячи з того,що 13 червня 2019 року при прийнятті автомобіля позивачем не було заявлено будь-яких претензій щодо якості як самого автомобіля, так і робіт щодо встановлення додаткового обладнання та покриття деталей автомобіля захисною плівкою в т.ч. і матеріалів, які при цьому використовувалися.

Претензію позивача відповідач отримав 07 вересня 2020 року. Відповідач 09 вересня 2020 р листом № 909 надав позивачу відповідь, в якій зазначалося про те, що якщо позивач вважає , що захисна плівка, якою були покриті окремі деталі його автомобіля має недоліки, чи є неякісною, чи, можливо, є недоліки інших деталей автомобіля і він має намір провести експертизу плівки чи інших деталей, то відповідач просив повідомити про це.

Після отримання такої згоди відповідач готовий був у встановлений термін здійснити дії по замовленню такої експертизи. Для повернення коштів повинні бути підстави, результати експертизи чи інше. Безпідставні виплати податковими органами вважаються додатково отриманим благом і відповідно до ст. 164.2 Податкового кодексу України такі виплати підлягають оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб в розмірі 18% та військовим збором в розмірі 1,5%.

Однак , позивач своєї згоди на проведення експертизи не надав, а прислав нову претензію доповнення, яка була отримана відповідачем 05 жовтня 2020 року. В цій претензії позивач безпідставно заявляв , що відповідач ніяк не реагує на його претензію, не хоче виконати його вимог і повернути кошти.

На таке звернення позивача відповідачем листом № 1006 від 06 жовтня 2020 року була надана відповідь,де зазначалося, що на претензію позивача, отриману 07 вересня 2020 року, відповідачем вже 09 вересня 2020 року була надана відповідь. Також , ще раз зазначалося, що відповідач готовий у випадку згоди позивача провести як огляд , так і експертизу плівки чи інших деталей його автомобіля.Прохання відповідача про надання згоди позивачем на проведення експертизи було зумовлене нормою п.4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів», де зазначено , що у разі, коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згони організувати проведення експертизи продукції. Тобто, це підтверджує законність і правомірність дій відповідача.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що в своїй претензії від 20 серпня 2020 року він заявляв відповідачу вимогу : Вирішити питання щодо огляду КТЗ та усунення зазначених недоліків - чим засвідчив свою згоду на огляд автомобіля і вчинення дій (включаючи проведення експертизи), необхідних для усунення недоліків заявлених у претензії. Однак, по-перше, така вимога не є згодою на проведення експертизи в розумінні п.4 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів» . По-друге, навіть для огляду позивач автомобіль так і не надав.

При розгляді справи в суді першої інстанції позивач так і не пояснив, чому він вимагаючи усунення недоліків, отримавши від відповідача відповіді на претензії де зазначалось, що відповідач готовий здійснити огляд автомобіля у зручний для нього час, так і не надав автомобіль для огляду. Позивач не пояснює як відповідач без надання йому автомобіля для огляду, без проведення діагностики і виявлення недоліків, має ліквідувати недоліки.

На підставі вищевикладеного можна стверджувати, що жодних порушень норм Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачем, у взаємовідносинах із позивачем, порушено не було.

Щодо порушення позивачем умов гарантійного обслуговування автомобіля зазначили,що в апеляційній скарзі позивач зазначає , що суд безпідставно зробив висновок про порушення позивачем умов гарантійного обслуговування автомобіля.Необхідно зазначити, що таке рішення стало результатом дій самого позивача. Судом було встановлено, що позивач після передачі йому автомобіля відповідачем жодного планового обов`язкового технічного обслуговування та будь-яких поточних робіт на СТО відповідача не проводив. Позивачем було надано суду копію стор.29 сервісної книжки на підтвердження того, що він 05 червня 2020 року пройшов ТО на ТОВ ДАР-АВТО. Однак, при цьому, він не надав суду доказів того, що ТОВ ДАР-АВТО є офіційним дилером виробника чи дистриб`ютора по обслуговуванню автомобілів марки HYUNDAI в Україні. Враховуючи те, що позивачем не було надано до суду доказів того, що ТОВ ДАР-АВТО є офіційним дилером виробника чи дистриб`ютора по обслуговуванню автомобілів марки HYUNDAI в Україні,суд і прийняв рішення, що це є порушенням гарантійних вимог і є підставою для припинення гарантійних зобов`язань.

Щодо витрат на правничу допомогу зазначили ,що вказаний позивачем розмір адвокатських послуг не є співмірним із жодним чинником зазначеним в п.4 ст.137 ЦПК України. Просили залишити рішення суду від 16 липня 2021 року по справі № 265/23/21 без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та надав письмові пояснення,в тому числі і на відзив ТОВ «Автоберег» . У судовому засіданні апеляційного суду проведеному в режимі відеоконференції представники ТОВ «Автоберег» директор Кондрачук О.О. та адвокат Пономаренко М.М. підтримали доводи відзиву на апеляційну скаргу,просили рішення суду залишити без змін,апеляційну скаргу позивача залишити задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог,суд першої інстанції виходив з того,що жодного планового ТО та поточних робіт з експлуатації автомобіля на сертифікованих та авторизованих сервісних центрах відповідача, позивачем не проводилося. Як вбачається із сервісної книжки автомобіля позивача ,копія сторінки 29, позивачем здійснено проходження регламентного ТО автомобіля з пробігом 9 918 - 05 червня 2020 року. З відбитка печатки вбачається, що таке ТО було пройдено в ТОВ «ДАР-АВТО». Відповідно до Гарантійних умов ТОВ «Хюндай Мотор Україна», розташованих на офіційному сайті товариства, гарантія виробника поширюється на усунення недоліків, викликаних дефектами матеріалів або збирання виробничого характеру, і дійсна тільки щодо автомобілів придбаних через офіційну дилерську мережу ТОВ «Хюндай Мотор Україна» протягом гарантійного терміну його експлуатації.На новий автомобіль ТМ Hyundai, проданий через офіційну дилерську мережу дистриб`ютора в Україні і його лакофарбове покриття, окрім окремих комплектуючих виробів, зазначених в п.1.3 та витратних матеріалів зазначених в п.1.7, встановлюється гарантійний термін експлуатації з дати поставки першому власнику (тобто з вказаної в реєстраційній картці сервісної книжки дати відліку гарантійного терміну) 60 місяців (5 років) або 100 000 км пробігу (в залежності від того, що настає раніше).Термін служби автомобіля Hyundai становить 84 місяці (7 років) з дати поставки першому власнику,тобто з вказаною в реєстраційній картці сервісної книжки дати відліку гарантійного терміну. Після закінчення терміну служби автомобіля ТМ Hyundai можлива і подальша його експлуатація, якщо власник буде чітко дотримуватися вимог щодо проходження періодичного технічного обслуговування, а також інших вимог по експлуатації, зазначених в експлуатаційних документах. Власник має право пред`явити вимоги на проведення гарантійного ремонту, тільки в гарантійний термін експлуатації.

Гарантія на ЛКП (лакофарбове покриття) автомобілів Hyundai складає 60 місяців (5 років) або 100 000 км, в залежності від того, що настане раніше, за умови дотримання правил догляду та експлуатації автомобіля. Власник має право пред`явити вимоги до якості лакофарбового покриття тільки в гарантійний термін експлуатації автомобіля.При цьому, за умовами припинення гарантії, власник втрачає право гарантії на автомобіль в цілому до припинення гарантійного терміну експлуатації в наступних випадках, зокрема:- невиконання або порушення вимог керівництва з експлуатації;- зневага щоденним оглядом і плановим технічним обслуговуванням;-ненадання автомобіля в розпорядження дилерських сервісних центрів Дистриб*ютора для проведення технічного обслуговування терміном більше 12 місяців або пробігом більше 15 000 км. з моменту покупки автомобіля або останнього ТО; -технічне обслуговування, ремонт і встановлення додаткового обладнання поза офіційній дилерській мережі.

Враховуючи наведені вище обставини,суд вважав гарантійні зобов`язання відповідача є припиненими в силу Гарантійних умов ТОВ «Хюндай Мотор Україна», оскільки позивачем ОСОБА_1 не виконано вимоги по експлуатації автомобіля, не здійснено перше планове технічне обслуговування автомобіля у встановлені строки в офіційній дилерській мережі ТОВ «Хюндай Мотор Україна», що є порушенням вимог вищевказаних гарантійних умов та підставою повного припинення гарантійних зобов`язань. Таким чином, позивач не має права вимагати у відповідача усунення будь-якого недоліку чи дефекту в проданому товарі.

Крім цього, суд звернув увагу на те, що позивач при прийнятті автомобіля у відповідача претензій щодо якості облаштованої захисної плівки на його автомобіль не заявляв. Свій автомобіль для огляду відповідачу не надавав, згоди на проведення експертизи не надавав, не заявляв такого клопотання і при розгляді справи в суді. Наданий ним суду висновок дослідження фізико-механічних зразків плівки ПВХ (поліхлорвініл) KPMF серії 88001, виробник Kay Premium Marking Films Ltd, а також плівки ПУ (поліуретан) SunTek PPF, виробник Eastman Perfomance Films, суд не прийняв до уваги, оскільки не є висновком експерта, а на дослідження була надана інша плівка, ніж та, яка була встановлена відповідачем на його автомобіль.

Позивачем на підтвердження своїх вимог було надано суду фотозображення з прикладами пошкоджень ЛКП автівок з використанням ПВХ- плівки (PVC films), які не були вчасно демонтовані , та роздруківки з сайтів продавців автоплівок щодо з`ясування середньої ринкової вартості одного погонного метру плівки KPMF серії 88001, з яких вбачається, що вартість такої становить 389-392 грн./пог.м.Окрім цього, в судовому засіданні для огляду позивачем надано плівку, яка за його твердженнями була встановлена відповідачем на його автомобіль, та на даний час ним демонтована в спеціальних умовах. Аналізуючи надані позивачем докази, суд їх відхилив , так як не доведено факту тотожності плівки, яка була встановлена відповідачем на автомобіль позивача. Оскільки позивачем ОСОБА_1 , як власником автомобіля, придбаного у відповідача не виконано вимоги по експлуатації автомобіля, не здійснено перше планове технічне обслуговування автомобіля у встановлені строки в офіційній дилерській мережі ТОВ «Хюндай Мотор Україна», суд дійшов до висновку про припинення гарантійних зобов`язань між сторонами та відмову в позові про стягнення з відповідача на його користь сплачених коштів в сумі 14 400 грн за розірвання договору про встановлення захисної плівки на автомобіль.

Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за проведення науково-дослідної експертизи з дослідження зразків ПВХ (поліхролвініл) плівки та поліуретанової плівки, стягнення моральної шкоди, стягнення пені за невиконання зобов`язання, 3 % річних і інфляційних втрат є похідними ,а в задоволенні основних вимог суд відмовив , підстав для задоволення похідних вимог не вбачається .

Проте погодитись з вказаним висновком суду неможливо,виходячи з наступного.

Згідно з п.2 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 367 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову з підстав недоведеності та необґрунтованості позову , неправильно застосувавши норми законодавства, не визначившись з дійсним характером виниклих правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

З досліджених матеріалів справи та позовної заяви вбачається,що позивач позовні вимоги обгрунтовував порушенням ТОВ « Автоберег» прав споживача внаслідок : - нечесної підприємницької практики ТОВ «Автоберег» в порушення ст.19 Закону України « Про захист прав споживачів» ,внаслідок введення споживача в оману ,шляхом повідомлення неправдивої інформації про переваги,способи використання та очікуванні результати від споживання,споживчі властивості автомобільної плівки як призначеної « бронювання елементів кузова авто.плівкою»,з метою спонукання споживача дати згоду на здійснення правочину,на який в іншому випадку він не погодився ; - виконання з істотними недоліками робіт ТОВ « Автоберег» в порушення ст.10 Закону України « Про захист прав споживачів» ,внаслідок невідповідності результату робіт умовам договору із споживачем ОСОБА_1 та інформації про продукцію,яку було надано споживачу зі сторони виконавця ТОВ « Автоберег» .

Так ,судом апеляційної інстанції встановлено,що 29 травня 2020 року ОСОБА_1 придбав у продавця ТОВ « Автоберег» згідно договору купівлі-продажу автомобіль Hundai Tucson FL 2.0 ,номер кузова НОМЕР_1 , 2018 року випуску,який залишався у продавця в автосалоні.

13 червня 2019 року продавцем ТОВ «Автоберег» було передано вказаний автомобіль ОСОБА_1 згідно видаткової накладної № 2294. На вказаний автомобіль ,в тому числі і лакофарбове покриття кузова було надано гарантійний термін експлуатації 60 місяців (5 років) з дати поставки першому власнику або 100 000 км пробігу згідно Сервісної книжки.

До моменту передання автомобіля ТОВ «Автоберег» було запропоновано додатково придбати і встановити супутнє обладнання на автомобіль Hundai Tucson FL 2.0,а саме наклеїти «броньовану « автомобільну плівку на кузов ,встановити автомобільну сигналізацію,газобалонне обладнання (ГБО),захист для радіатора і двигуна автомобіля.

Продавцем ТОВ «Автоберег» було повідомлено споживачу ОСОБА_1 інформацію про переваги і очікувані результати від використання,заявлено споживчі властивості автомобільної плівки, яку ТОВ «Автоберег» запропонувало придбати і встановити, оскільки автомобільна плівка забезпечить «бронювання» кузова автомобіля, автомобільна плівка є «антигравійною» і захистить лакофарбове покриття автомобіля «від механічних пошкоджень фракціями гравію», строк експлуатації автомобільної плівки складає 5 років, що дорівнює строку гарантії на лакофарбове покриття кузова автомобіля (5 років).

Довіряючи інформації ТОВ «Автоберег» і бажаючи захистити лакофарбове покриття нового автомобіля шляхом «бронювання» елементів кузова, споживач ОСОБА_1 замовив у виконавця ТОВ «Автоберег « роботи з наклеювання автомобільної плівки на кузов лакофарбове покриття автомобіля Tucson FL 2.0 (кузов № НОМЕР_1 ).

На підставі Акту виконаних робіт № 2400 та квитанції від 13 червня 2019 року ОСОБА_1 сплачено відповідачу ТОВ «Автоберег» за проведенні роботи по встановленню захисної плівки на автомобіль Hyundai Tucson, 2018 року випуску в сумі 14 400 грн (т.1.а.с.29,30).

13 червня 2019 року відповідач передав у автосалоні покупцю ОСОБА_3 придбаний автомобіль Tucson FL 2.0,кузов № НОМЕР_1 , згідно видаткової накладної № 2294 з наклеєною плівкою на кузов автомобіля.

Запис ТОВ « Автоберег» у Сервісній книжці автомобіля «бронювання елементів кузова авт.плівкою» свідчить про те,що продавець заявляв споживачу про переваги і очікувані результати від використання (споживчі властивості) проданої плівки саме як « броньованої « і здатної забезпечити « бронювання елементів кузова» автомобіля (т.1.а.с.49).

Встановлено,що до виконання робіт з покриття окремих деталей автомобіля позивача захисною плівкою на умовах аутсорсингу відповідачем було залучено ТОВ « Професійне тонування скла «Сапфір» .

07 грудня 2019 року позивач звернувся із запитом до продавця ТОВ «Автоберег» про надання інформації щодо виробника /вид плівки,яку було використано ТОВ « Автоберег» для наклеювання на кузов автомобіля Tucson FL 2.0.

10 грудня 2019 року листом № 1210 відповідач ТОВ «Автоберег» ,повідомив про те, що відповідно до Акту виконаних робіт № 2400 від 13 червня 2019 року на належному позивачу автомобілі Hundai Tucson,з метою захисту лакофарбового шару були виконані роботи щодо покриття його деталей (капот,бампер передній,крила передні,фари,протитуманні фари,дзеркала,зони під дверними ручками ) захисною плівкою. При проведенні робіт по встановленню захисної плівки на належний йому автомобіль, була використана плівка KPMF, серії НОМЕР_2 , товщиною 100 мк., країна виробник Великобританія. Вартість виконаних робіт, з урахуванням вартості плівки, склала 14 400 грн з ПДВ.

Як встановлено та підтверджено ТОВ «Автоберег» для надання точної і достовірної інформації щодо властивостей плівки , відповідач звертався до ТОВ « Професійне тонування скла «Сапфір» (т.2 а.с.135).

На підставі отриманої інформації про виробника/вид автомобільної плівки, споживачем було з`ясовано, що згідно виробничої документації Kay Premium Marking Films Ltd автомобільна плівка серії : К88001 не має споживчих властивостей як «бронебійна» і не передбачено її використання для цілей «бронювання елементів кузова » автомобіля, - тобто для споживача ОСОБА_1 відсутні переваги і очікувані результати від використання такої плівки, про які заявляв ТОВ «Автоберег» і про які зазначено ним у Сервісній книжці автомобіля за результатами наклеювання такої плівки.

20 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся особисто до ТОВ «Автоберег», з приводу зазначених недоліків автомобільної плівки, в тому числі вимагав прийняти автомобільTucson FL 2.0, д.н.з. НОМЕР_3 для обстеження і фіксації недоліків.

Однак, ігноруючи вимоги ОСОБА_1 співробітники ТОВ «Автоберег» відмовились прийняти на огляд автомобіль і скласти акт про виявлені недоліки.

Факт звернення ОСОБА_1 20 серпня 2020 року визнало ТОВ «Автоберег» » у відзиві на позовну заяву (т.1.а.с.85-90) .

20 вересня 2020 року позивач звернувся до продавця ТОВ « Автоберег» з претензією,яка отримана останнім поштою 07 вересня 2020 року ,в якій в обґрунтування вимог серед іншого зазначав ,що виробник, Kay Premium Marking Films Lid, доводить до відома споживачів,що максимальний термін ,при умові максимального дотримання усіх експлуатаційних вимог,складає до трьох років,при цьому демонтаж плівки повинен виконуватись виключно у контрольованих умовах,що у свою чергу,не дорівнює терміну офіційної гарантії на ЛКП КТЗ,та відповідно,це є прямою загрозою знищення ЛКП КТЗ,адже з демонтажем плівки К88001 буде демонтовано частково або повністю й ЛКП КТЗ. Виробник, Kay Premium Marking Films Lid, жодним чином не зазначає щодо наявності у його продукції К88001 таких властивостей як «бронебійна», «броньована» чи «антигравійна» плівка, відсутне і зазначення того, що плівка К88001 використовується для захисту від пошкоджень спричинених камінням, гравієм, сіллю, комахами та іншим дорожнім сміттям, про що відповідачу було відомо під час виконання робіт щодо встановлення даної продукції на КТЗ споживача.Тобто, Дилер, при покупці товару та послуги споживачем, надав завідомо неправдиву інформацію щодо характеристик та строку експлуатації так званої «броньованої» плівки, не роз`яснив наслідки несвоєчасного демонтажу плівки, не роз`яснив експлуатаційні характеристики та обмеження використання зазначеної продукції,тощо .

У вказаній претензії позивач заявив продавцю ТОВ «Автоберег « наступні вимоги:-надати копії технічної і супровідної документації на поклеєну автомобільну плівку ;-повернути кошти,які було сплачено продавцю ТОВ`Автоберег» за наклеювання такої плівки відповідно до Акту виконаних робіт № 2400 від 13 червня 2020 року ;-вирішити питання щодо усунення вказаних недоліків (т.1.а.с.35-42).

На направлену претензію відповідач ТОВ «Автоберег» 09 вересня 2020 року вих. 909 повідомило ОСОБА_1 про те, що в своєму зверненні від 07 грудня 2019 року він повідомив, що його автомобіль був пошкоджений в результаті ДТП, замінені певні деталі автомобіля, зокрема, передній бампер і тому він має намір покрити його аналогічною плівкою. При експлуатації автомобіля за період з червня 2019 року по серпень 2020 року він не проходив планове технічне обслуговування автомобіля у продавця, не звертався з претензіями щодо його технічного стану і не надавав автомобіль для перевірки. Також, ОСОБА_1 було повідомлено про те, що з метою перевірки дефектів та несправностей він має право провести відповідну експертизу, для чого надати свій автомобіль.Після отримання відповідної інформації ТОВ «Автоберег» готове задовольнити його обґрунтовані вимоги (т.1.а.с.45-46).

За замовленням позивача ОСОБА_1 аналітично - дослідною випробувальною лабораторією (АДВЛ) «Текстиль ТЕСТ» Київського національного університету технологій та дизайну, згідно протоколу випробувань № 675:020 від 14 вересня 2020 року було проведено дослідження фізико-механічних зразків плівки ПВХ (поліхлорвініл) KPMF серії 88001, виробник Kay Premium Marking Films Ltd, а також плівки ПУ (поліуретан) SunTek PPF, виробник Eastman Perfomance Films.Мета випробувань :дослідження властивостей зразків плівок .За результатами випробування плівки ПВХ (поліхлорвініл) KPMF серії 88001, виробник Kay Premium Marking Films Ltd : опір пробивання стрижнем, Н становить 26.8 та 51.6; стійкість до стирання, цикли -200**) та 1065**) відповідно (т.1.а.с.54-56).

ТОВ «АВЕС-ГРУП» як спеціаліст у відповідній галузі,володіє необхідними знаннями щодо автомобільних плівок ,що має КВЕД 45.20 «Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (основний) і тривалий час спеціалізується на продажу та наклеюванні автомобільних плівок різних типів (антигравійних,тонувальних,декоративних тощо ).У відповіді на адвокатський запит ТОВ «АВЕС-ГРУП» ,зазначило,що згідно технічної документації плівка серії 88001 виробництва Kay Premium Marking Films Ltd (KPMF) має декоративне призначення (для автомобільної графіки) і не володіє властивостями броньованої»,не може використовуватись для « бронювання кузова» . Наведене також підтверджується офіційним сайтом ТОВ « Авес-Груп» (https: /ua),на якому плівка серій 8800/88001 виробництва KPMF включена до категорії «Декоративні плівки « ,а натомість у категорії «Антигравійні плівки « не має плівок виробництва KPMF.

Із заявлених позовних вимог вбачається ,що позивач доводить ,що як споживач не мав спроможності лише шляхом візуального огляду поверхні плівки встановити факт відсутності у неї споживчих переваг і властивостей,про які заявляв продавець ТОВ « Автоберег»,до того ж не володіючи знаннями в області автомобільних плівок не відрізняв їх за типами,властивостями,виробниками .Крім того,продавець не надав споживачу повну інформацію про виробника,серію плівки яку наклеїв на кузов автомобіля,а лише заявляв,що така плівка буде мати споживчі переваги як « броньована» і забезпечить результат у формі «бронювання елементів кузова « автомобіля ,захисту лакофарбового покриття автомобіля від пошкоджень фракціями гравію. При цьому лише після фактичної експлуатації автомобіля з плівкою,почала поступово проявлятись відсутність заявлених споживчих властивостей у плівки. Однак ,відповідач на порушення ч.12 ст.10 Закону України « Про захист прав споживачів « не повідомив споживача про відсутність підтвердження технічною документацією заявлених споживчих властивостей плівки.

Мотиви та джерела права,з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ст.2 Закону України « Про захист прав споживачів» законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.1 Закону України « Про захист прав споживачів «нечесна підприємницька практика - будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.

Положеннями ст.19 Закону України « Про захист прав споживачів» заборонено нечесну підприємницьку практику.

Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність ),що вводить споживача в оману або є агресивною (п.2 ч.1 ст.19 Закону України « Про захист прав споживачів» .

Відповідно до п.1 ч.2 ст.19 Закону України « Про захист прав споживачів» підприємницька практика вважається такою,що вводить в оману,якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину,на який в іншому випадку він не погодився б,шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про : основні характеристики продукції,такі як : її наявність,переваги,небезпека,склад,методи використання,метод і дата виготовлення або надання,поставка,кількість,специфікація,географічне або інше походження,очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару .

За змістом абз.2 ч.2 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Згідно з ч.3 ст.19 Закону України « Про захист прав споживачів» перелік форм підприємницької практики ,що вводить в оману ,не є вичерпними .

Згідно ч.6 ст.19 Закону України « Про захист прав споживачів «правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.Суб`єкти господарювання, їх працівники несуть відповідальність за нечесну підприємницьку практику згідно із законодавством.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин,якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Оцінивши зібрані у справі докази ,судом апеляційної інстанції встановлено ,що відповідачем ТОВ « Автоберег» було порушено права споживача ОСОБА_1 внаслідок застосування нечесної підприємницької практики,а саме введено споживача ОСОБА_1 в оману,шляхом повідомлення йому неправдивої інформації про переваги,очікувані результати від споживання автомобільної захисної плівки,з метою спонукання споживача дати згоду на здійснення правочину щодо поклейки цією плівкою на автомобіль,на який в іншому випадку він не погодився.

Згідно технічної документації виробника KPMF плівка серії К88001 не має споживчих переваг і не спроможна забезпечити результат як « броньована»,а виробником взагалі не передбачено метод використання цієї плівки для «бронювання елементів кузова ав.плівкою.

Отже,повідомлені ТОВ «Автоберег « переваги,методи використання та очікувані результати від наклеювання захисної автомобільної плівки як « бронювання елементів кузова авт.плівкою», що підтверджується записом в Сервісній книжці,ввели в оману споживача ОСОБА_1 ,внаслідок чого останній надав згоду товариству на поклейку плівки на кузов автомобіля Tucson FL 2.0.,вважаючи ,що це насправді забезпечить результат у формі « бронювання елементів кузова» автомобіля.

Таким чином,суд апеляційної інстанції,погоджується з твердженнями апелянта про те,що продавець ТОВ «Автоберег» внаслідок нечесної підприємницької діяльності схилив споживача до замовлення і оплати ціни 14 400 грн за роботи щодо наклеювання автомобільної плівки на кузов автомобіля Tucson FL 2.0 .

Протилежного відповідачем ТОВ «Автоберег» не доведено та не спростовано .

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ,суд першої інстанції, наведені обставини залишив поза увагою і не застосував до вказаних правовідносин положення ст.19 Закону України « Про захист прав споживачів» .

Суд першої інстанції безпідставно застосував гарантійні умови виробника Hundai до продукції іншого виробника Kay Premium Marking Films Ltd,якою є плівка серії К88001 (Clear Gloss Vehscle Wrappsng System),оскільки вказане не передбачено і протирічить положенням Сервісної книжки автомобіля Tucson FL 2.0. і гарантійним умовам виробника Hundai.

Положення публічної гарантії виробника Hundai та згідно Сервісної книжки визначено,що гарантійні умови Hundai поширюються виключно на власну продукцію Hundai оригінальні запчастини,комплектуючі.Такі гарантійні умови не є застосованими до плівки серії К88001 виробництва іншої компанії Kay Premium Marking Films Ltd.

Крім того ,гарантійні умови Hundai не поширюються на плівку серії К88001,оскільки виробник Hundai поставляє автомобіль Tucson FL 2.0. у комплектації без такої плівки,тобто плівка не є складовою частиною автомобіля від виробника Hundai.Також, виробником Hundai не визначено для автомобіля Tucson FL 2.0. у якості комплектуючого виробу приналежної речі вказану плівку серії К 88001 виробництва KPMF.Доводи апеляційної скарги у вказаній частині є слушними .

Продавцем ТОВ « Автоберег» було порушено права споживача внаслідок виконання з істотними недоліками робіт,а саме невідповідність результату робіт умовами договору із споживачем та інформації про продукцію,яку було надано споживачу зі сторони виконавця товариства.

В Законі України « Про захист прав споживачів « терміни вживаються в такому значенні : недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів; умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем) ( п. 15 ч. 1 ст. 1).

Отже, відсутність у плівки серії К88001 споживчих властивостей «броньованої» і не здатність цієї плівки забезпечити результат: «бронювання елементів кузова» автомобіля,згідно технічної документації виробника, свідчить про невідповідність такої продукції інформації вказаній продавцем ТОВ «Автоберег» у Сервісній книжці про виконання робіт «бронювання елементів кузова авт. плівкою».

Претензією від 20 серпня 2020 року споживач ОСОБА_1 повідомив ТОВ «Автоберег» про виявлений недолік,невідповідність споживчих характеристик плівки запису в Сервісній книжці та умовам договору, у зв`язку з чим споживач заявив вимогу про повернення коштів і усунення вказаного недоліку плівки з автомобіля.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України « Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконанній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати :1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи ; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору .

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання),а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку,встановленого договором,чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку,встановленого законодавством або договором.

Відповідно до ч.1 ст.708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Відповідно до ч.6 ст.10 Закону України « Про захист прав споживачів» виконавець не несе відповідальності за невиконання,прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов*язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах,якщо доведе ,що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

Презумпція вини відповідача діє у відносинах з споживачами,тобто саме відповідач повинен її спростувати, згідно з ч.6 ст.10 Закону України « Про захист прав споживачів « .

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права (п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі").

Відповідачем ТОВ « Автоберег « не надано доказів, що з вини споживача ОСОБА_1 виникла невідповідність результату робіт умовам договору та інформації про продукцію , її переваги і споживчі характеристики,про які вказано відповідачем у Сервісній книжці.

Таким чином, відповідачем не спростовано презумпію вини щодо виконання з істотними недоліками робіт через невідповідність результату робіт умовам договору із споживачем ОСОБА_1 та інформації про продукцію,яку було надано споживачу зі сторони виконавця ТОВ « Автоберег».

Вимогу про усунення недоліків відповідачем не виконано,відтак у позивача виникло право відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої грошової суми згідно з Актом виконаних робіт № 2400 від 13 червня 2020 року та квитанцією про сплату від 13 червня 2020 року у розмірі 14 400 грн ,а тому апеляційний суд дійшов до висновку про наявність підстав для розірвання договору про встановлення захисної плівки на автомобіль та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 сплачених коштів у зазначеному розмірі,що забезпечить права споживача гарантовані йому Конституцією України, з врахуванням норм права, які регулюють дані правовідносини.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживача» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3% вартості роботи, якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку у розмірі 3% загальної вартості роботи. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, не звільняє його від виконання зобов`язання у натурі.

Позивачем при зверненні до суду ,з урахуванням збільшення позовних вимог , було здійснено розрахунок суми неустойки (пені) у розмірі 98 496 грн (т.2 а.с.109-111) . Сума пені нарахована позивачем з дотримання положень Закону України «Про захист прав споживачів» , є обґрунтованою та такою,що підлягає стягненню з відповідача за невиконання зобов*язання відповідно до претензії від 20 серпня 2020 року .

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції та трьох відсотків річних , у розмірі 270 грн та 1068 ,07 грн (т.2. а.с.109-11) , то положення ст. 625 ЦК України передбачають відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18).

За змістом ст.ст. 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо застосування до спірних правовідносин приписів ч.2 ст. 625 ЦК України.

З огляду на викладене, зважаючи на розрахунок позивача , апеляційний суд вважає доведеними вимоги позивача про стягнення суми інфляційних втрат у розмірі 1068,07 грн та 3% річних у розмірі 270 грн.

Щодо моральної шкоди слід зазначити ,що відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.

Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин).

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема ст.ст. 4, 22 Закону України "Про захист прав споживачів").

Згідно з преамбулою Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пункт 5 ч.1 ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до п.19 ч. 1 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" термін "продукція" у цьому Законі вживається в значенні - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Враховуючи емоційні страждання позивача пов`язані з протиправними діями відповідача,докорінням з боку відповідача , відчуття ошуканості,обману, доведеності своїх прав як споживача , не повернення коштів з боку відповідача ,погіршення самопочуття ,переживання за автомобіль,витрачання значного часу з консультантських послуг,апеляційний суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди з урахуванням принципів розумності та справедливості підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 2 000 грн .

Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI«Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив стягнути з ТОВ «Автоберег» на його користь витрати на професійну правничу допомогу в апеляційному провадженні ( т. 3 а.с.1 -13).

До апеляційної скарги доданий попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат ОСОБА_1 в апеляційному провадженні у справі № 265/23/21, в якому зазначено, що позивач з метою реалізації свого права на апеляційне оскарження звернувся за професійною правничою допомогою до адвоката Мороз В.В. згідно Договору про надання професійної правової (правничої) допомоги № 23/08/2021 від 23 серпня 2021 року та Доручення № 23/08/2021 (т. 3, а.с. 67, 70-71,74,75).

Згідно з Актом № 1 приймання-передання робіт з наданої професійної правової (правничої) допомоги за Договором № 23/08/2021 від 23 серпня 2021 року, представник адвоката Мороз В.В. з однієї сторони та ОСОБА_1 , які разом за текстом іменовані «Сторони», склали цей Акт про те, що адвокатом було виконано, а ОСОБА_1 прийнято та має бути оплачено наступні роботи з наданої професійної правової (правничої0 допомоги: 1.1. Гонорар у частині погодинної ставки згідно з п.п. 1.1. п. 1 Додаткової угоди складає: складення і направлення адвокатського запиту від 28 серпня 2021 року адресату ОСОБА_4 (поштове відправлення № 812), затрачений час 60 хв. (1 год), вартість (ціна) роботи- 500 грн; складення і направлення адвокатського запиту від 28 серпня 2021 року адресату ТОВ «Авес-груп» (код 40869591), (поштове відправлення № 820), затрачений час 60 хв. (1 год), вартість (ціна) роботи- 500 грн; вартість поштового відправлення № 812, за фактом понесення, 35 грн; вартість поштового відправлення № 820, за фактом понесення, 35 грн; загальна вартість складає всього : 1070 грн. 2. Особа, яка звернулась за правовою допомогою / Клієнт не має претензій, заперечень щодо наданої адвокатом правової допомоги. 3. Шляхом підписання цього Акта приймання-передання робіт, Сторони підтверджують, що ознайомлені з його змістом та їм зрозуміло повністю його положення, які викладено українською мовою (т.3 а.с. 74).

Згідно з Актом № 2 приймання-передання робіт з наданої професійної правової (правничої) допомоги за Договором № 23/08/2021 від 23 серпня 2021 року, представник адвоката Мороз В.В. з однієї сторони та ОСОБА_1 , які разом за текстом іменовані «Сторони», склали цей Акт про те,що адвокатом було виконано, а Коваленко О.А. прийнято та має бути оплачено наступні роботи з наданої професійної правової (правничої) допомоги: 1.1. Гонорар у частині погодинної ставки згідно з п.п. 1.1. п. 1 Додаткової угоди складає: пошук в Єдиному державному реєстрі судових рішень судової практики щодо спорів для формулювання позиції захисту Клаєнта, витрачений час 2 год. (120 хв)., вартість за 1 год (60 хв.) - 300 грн, вартість (ціна) роботи - 600 грн; складення апеляційної скарги на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 16 липня 2021 року у справі № 265/23/21, витрачений час 17 год. (1020 хв)., вартість за 1 год (60 хв.) - 500 грн, вартість (ціна) роботи - 8500 грн; складення заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження (апелянт Коваленко), витрачений час 2 год. (120 хв)., вартість за 1 год (60 хв.) - 300 грн, вартість (ціна) роботи - 600 грн; загальна вартість складає всього : 9 700 грн.2. Особа, яка звернулась за правовою допомогою / Клієнт не має претензій, заперечень щодо наданої адвокатом правової допомоги.3. Шляхом підписання цього Акта приймання-передання робіт, Сторони підтверджують, що ознайомлені з його змістом та їм зрозуміло повністю його положення, які викладено українською мовою (т. 3 а.с. 75).

Згідно з дублікатів чеків від 23 вересня 2021 року ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_5 1072 грн та 5000 грн (т. 3 а.с. 76).

Згідно з заявою про розрахунок суми судових витрат ОСОБА_1 в апеляційному провадженні у справі № 265/23/21, яка електронною поштою надійшла до апеляційного суду 30 листопада 2021 року (надійшло поштовим відправленням 01 грудня 2021 року), адвокатом Мороз В.В. на підтвердження додаткового надання професійної правничої допомоги ОСОБА_1 в частині реалізації права на апеляційне оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 16 липня 2021 року у справі № 265/23/21 додатково надано: - оригінал квитанції про сплату додаткового гонорару ОСОБА_5 в розмірі 650 грн; - оригінал квитанції про сплату додаткового гонорару ОСОБА_5 в розмірі 1500 грн. Зауважено, що процесуальним законом не вимагається від апелянта ( позивача) доведення, чому саме таку ринкову вартість адвокат встановив на відповідні дії, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду (т. 3 а.с. 157-159, 167,168, 169-170).

Згідно із ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

У відзиві на апеляційну скаргу директором ТОВ «Автоберег» Кондрачуком О.О. зазначено про не співмірність вказаного позивачем розміру адвокатських послуг, із жодним чинником зазначеним в п. 4 ст. 137 ЦПК України. Зокрема, вважає, що справа є процесуально не складною, та з актів щодо виконаних робіт, на його думку, можна зробити висновок, що певні дії адвоката є незрозумілими та недоцільними, заявлений час витрачений адвокатом на виконання певних робіт та обсяг наданих послуг є значно завищеним і не відповідає дійсності, та враховуючи ціну предмету спору справа не має якогось надзвичайного значення для сторони і вирішення справи не вплине на репутацію позивача, справа носить приватний характер, публічний інтерес до неї відсутній.

При цьому стороною відповідача не надано доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності зі складністю справи та її значенням для позивача, а загальна сума витрат на адвокатські послуги виходить за розумні межі розміру гонорару.

Між тим, матеріалами справи підтверджено факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат, а саме, матеріали справи містять наступні документи зазначені в актах приймання-передачі: апеляційна скарга (т. 2 а.с. 1-13), заява про поновлення строку на апеляційне оскарження (т. 2 а.с. 14-17), адвокатський запит від 28 серпня 2021 року адресату ТОВ «АВЕС-ГРУП» (т. 2 а.с. 27-29), адвокатський запит від 28 серпня 2021 року адресату Коваленко Г.М. (т. 2 а.с. 33), крім того, матеріали справи містять письмові пояснення на відзив ТОВ «»Автоберег» від 22 жовтня 2021 року (т. 2 а.с. 120- 127).

Таким чином, вивчивши докази, подані позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням вимог частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 12 920 грн ( 1070+9700=10770, 650+1500=2150, 10770+2150=12920), оскільки вони є співмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами, що підтверджено наданими документами.

Також,слід зазначити ,що витрати, пов`язані з проведенням дослідження , становлять відповідно до акта здачі-приймання науково-дослідної роботи № 1 від 16 вересня 2020 року в розмірі 2275 грн (т.1.а.с.57-58) ,які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ч. 3 ст. 133 ЦПК України.

Враховуючи ухвалення оскаржуваного рішення внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, таке рішення відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову згідно із вищенаведеного мотивування.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до дублювання доводів та аргументів позову, а тому додатково правового аналізу вони не потребують.Доводи відзиву на апеляційну скаргу спростовані по змісту даної постанови і не потребують додаткового їх спростування.

Відповідно до положень частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.22 Закону України « Про захист прав споживачів « позивач звільнений від сплати судового збору. Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ,відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (86,81 %),підлягають стягненню зі ТОВ «Автоберег» на користь держави судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1185,03 грн та судові витрати, понесені у зв*язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1777,55 грн .

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автоберег» про захист прав споживачів задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Автоберег», , яке знаходиться за адресою : 02230, м. Київ, вул. Бальзака, буд. 7, на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , сплачені кошти згідно з Актом виконаних робіт № 2400 від 13 червня 2020 року та квитанцією про сплату від 13 червня 2020 року у розмірі 14 400 (чотирнадцять тисяч чотириста) грн за розірвання договору про встановлення захисної плівки на автомобіль; пеню за невиконання зобов`язання відповідно до Претензії від 20 серпня 2020 року у розмірі 98 496 (дев`яносто вісім тисяч чотириста дев`яносто шість) грн; 3% річних та інфляційні втрати у розмірі 270 (двісті сімдесят) грн та 1068 (одна тисяча шістдесят вісім) грн 07 коп ; на відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Автоберег», , яке знаходиться за адресою : 02230, м. Київ, вул. Бальзака, буд. 7, на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , сплачені кошти згідно з Актом виконаних робіт № 1 від 16 вересня 2020 року та квитанцією про сплату від 16 вересня 2020 року у розмірі 2 275 (дві тисячі двісті сімдесят п`ять) грн за проведення науково-дослідної експертизи; витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 12 920 (дванадцять тисяч дев`ятсот двадцять) грн та на користь держави судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1185 (одна тисяча сто вісімдесят п`ять) грн 03 коп. та судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції , у розмірі 1777 (одна тисяча сімсот сімдесят сім) грн 55 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст. 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 29 грудня 2021 року .

Судді: