ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-1363/10
номер провадження 6/695/36/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Середи Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Біліченко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження по справі №2-1363/2010/2306, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження по справі №2-1363/2010/2306.

Заява мотивована тим, що 18.08.2010 року Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області ухвалив рішення по справі №2-1363/2010/2306 відповідно до якого стягнув із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №354411/4669/0286-7 від 28.04.2007 року.

26.02.2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» було укладено договір №114/70, відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за вказаним вище кредитним договором №354411/4669/0286-7 від 28.04.2007 року.

19.07.2019 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» був укладений договір за №114/70/1 відповідно до умов якого відбулось відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за вказаним вище кредитним договором №354411/4669/0286-7 від 28.04.2007 року.

Таким чином заявник наполягає, що з 19.07.2019 року новим кредитором за вказаному вище договору ОСОБА_1 є ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

За таких обставин, на підставі викладеного вище, заявник просить суд замінити сторону її правонаступником у виконавчому провадженні по справі №2-1363/2010/2306.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в судове засідання не з`явився, однак у заяві про заміну сторони її правонаступником заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника заявника.

Боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив розгляд справи відкласти на іншу дату у зв`язку із необхідністю звернення ним до адвоката. За таких обставин розгляд справи був відкладений, однак повторно до суду для розгляду матеріалів справи ОСОБА_1 не з`явився.

Інші учасники по справі в судове засідання не з`явилися, про причину не явки суду не повідомили, були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням в справі № 2-1363/2010/2306 від 18.08.2010 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області задоволено позовні вимоги ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №354411/4669/0286-7 від 28.04.2007 року у розмірі 46913.90 грн.. При цьому суд зважає, що вказаним рішенням суду зазначений кредитний договір між сторонами розірваний.

Отже судом встановлено, що стягувачем по справі № 2-1363/2010/2306 є ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст.442 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Мотивуючи свої вимоги заявник вказує, що ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило своє право вимоги, в тому числі за вказаним договором кредиту АТ «Оксі Банк», який в свою чергу відступив право вимоги за вказаним договором кредиту заявнику.

Однак, заявником не надано жодних доказів, що підтверджують факт відступлення права вимоги за договором кредиту ОСОБА_1 за №354411/4669/0286-7 від 28.04.2007 року від ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до АТ «Оксі Банк».

На підтвердження своїх доводів заявник надав копію договору відступлення прав вимоги № 114/70 від 26.02.2019 року, що укладався між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до АТ «Оксі Банк». Пунктом 3.1 вказаного договору визначено вартість прав вимоги за цим договором, а п. 3.2 визначено порядок оплати загальної вартості (ціни договору). При цьому п. 7.2.1 вказаного договору передбачено, що права та обов`язки за цим договором припиняються (повністю або частково) в наслідок невиконання новим кредитором умов пунку 3.2 цього договору.

Крім цього пунктами 2.1, 2.2 та 2.3 зазначеного договору передбачено, що новому кредитору передається право вимоги до боржників, які зазначені у реєстрі боржників (портфель заборгованості). Перелік таких кредитних договорів зазначений у Додатку 1 до договору.

Однак жодних доказів виконання вимог сплати за вказаним договором, передачі новому кредитору вказаного портфеля заборгованості матеріали справи не містять. Окрім того матеріали справи не містять і відомостей про те, що вказаний вище кредитний договір був включений ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до портфеля заборгованості, який передавався АТ «Оксі Банк».

Таким чином умови переходу прав вимоги за кредитними договорами від ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до АТ «Оксі Банк»., а також відомості переходу таких прав останньому в матеріалах справ відсутні.

Надаючи докази на підтвердження відповідного переходу прав вимоги по кредитному договору ОСОБА_1 представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» надав суду неповний витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги, де вказаний боржник ОСОБА_1 та зазначений вище номер кредитного договору, однак сума боргу у вказаному витягу зазначена значно більша, ніж сум, що зазначена в рішенні суду, а саме 59733.69 грн., тоді як за рішенням суду із боржника стягується 46913.90 грн..

Однак, як зазначалося вище, вказаним рішення суду кредитний договір був розірваний та стягнуто відповідну суму заборгованості по ньому.

Окрім того наданий представником заявника витяг є неповним, а тому такий доказ не може бути прийнятий судом як належний.

При цьому у п. 2.1, та п. 2.2 договору відступлення права вимоги №114/70/1 від 19.07.2019 року також визначено, що новому кредиторові передані реєстр боржників перелік яких зазначений в додатку 1 до цього договору.

На підтвердження включення кредитного договору ОСОБА_1 до вказаного переліку договорів, жодних доказів не надано.

Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно положень частини 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, внаслідок укладання договору відступлення права вимоги від кредитора до нового кредитора перейшли всі права щодо грошової вимоги до боржників за кредитним договором, укладеним з первісним кредитором.

Відповідно до приписів статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти.

Для встановлення факту відступлення права вимоги суду необхідно встановити факт відступлення права вимоги по договору, дату відступлення права вимоги, якою, згідно з умовами договору, є дата підписання відповідного Додатку, а також встановити, які саме права вимоги передаються.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Також, відповідно до положень ч. 2, 4 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Таким чином, з викладеного вбачається, що заявник, всупереч ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України, не довів суду належними та допустимими доказами факт переходу права вимоги від ВАТ «Райффайзен банк» до АТ «Оксі банк» та відповідно до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Нормами ст. 12 та ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Однак, на противагу наведеним вище нормам чинного законодавства заявник не надав належних доказів правомірності набуття відповідних прав вимоги до вказаного вище боржника, що позбавляє суд можливості встановити правомірність дій останнього.

Суд погоджується із доводами заявника, які знаходять своє підтвердження в правових позиціях Верхового Суду щодо переходу права вимоги поза межами відкритого виконавчого провадження, можливістю звернутися до суду із відповідною заявою про заміну сторони виконавчого провадження як при відкритому виконавчому провадженні так і при відсутності виконавчого провадження взагалі.

Однак суд звертає також увагу на правову позицію Верховного Суду, яка висловлена ним по справі № 0910/2-103/2011 від 29 грудня 2020 року, де останній зазначив, що розглядаючи зазначену заяву, суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни. При цьому суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів, зокрема договорів, інших правочинів тощо, в тому числі на предмет їх нікчемності.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що заява ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони стягувача правонаступником не підлягає задоволенню, при цьому ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» не позбавлене права на повторне звернення до суду з заявою про заміну стягувача.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження по справі №2-1363/2010/2306 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду в порядку та строки, передбачені ст., ст. 353-355 ЦПК України.

Суддя Середа Л.В.