Справа № 737/697/21
Провадження № 2/737/320/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області

суддяЛібстер А. С.
секретар судового засіданняЧередниченко С. О., Бурмака В. Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу№ 737/697/21
за позовомОСОБА_1
доОСОБА_2
про стягнення матеріальної шкоди
учасники справи та представники:
позивачка представник позивачки відповідач ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що вона була власницею великої рогатої худоби, телиці восьми місяців. 30 квітня 2021 року вранці вигнала корів та телицю на пасовище. В цей день була черга ОСОБА_2 пасти корів, який брав у поміч ОСОБА_4 . Вона повідомила, що телиця молода та може втекти, щоб приглядали за нею, та залишила їм свій номер мобільного телефону, на всяк випадок. Приблизно о 16 годині вона поїхала на пасовище до череди, але там телиці не було. Вересоцький їй повідомив, що череду не втримали, корови побігли в бік села, а її телиця в протилежний бік, за телицею пішов ОСОБА_5 , але знайти не міг. На протязі вечора та наступних днів шукали телицю, але пошуки результатів не дали. На її прохання відшкодувати матеріальну шкоду ОСОБА_6 спочатку погодився, а потім відмовився. Вважає, що відповідач 30.04.2021 року взяв на себе обов`язок випасати серед інших і її телицю. Вага її телиці станом на 30 квітня 2021 року складала орієнтовно від 200 до 220 кг. Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 8000 гривень.

Представник позивача та позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні з підстав викладених у позові. Зазначають, що з 1999 року ОСОБА_1 постійно проживає в с. Салтикова Дівиця. У неї була телиця (вісім місяців), яка народилася від її корови. Другого травня телиці було б 9 місяців. Чотири рази вона вже виганяла телицю на пасовище, і все було нормально. Три дні її телицю випасав саме відповідач. Вона повідомляла ОСОБА_6 , що це молода телиця, що за нею треба доглядати, тому як випасається вона ще біля табуна. У них в селі випасають корів два пустухи за черговістю, приблизно до сьомої години вечора, що залежить від тривалості дня. 30 квітня зранку вона вигнала телицю на пасовище, що розташоване за селом за 300 метрів. Дві години вона була на пасовищі, її телиця нормально випасалася, і вона повідомила ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що оскільки телиця нормально пасеться, то вона піде додому, тому як доглядає за своєю матір`ю, а якщо щось трапиться, або вона «коники» буде витворяти, то щоб вони їй зателефонували. Приблизно о 15.20 вона зателефонувала до ОСОБА_6 та запитала як пасеться телиця, він відповів, що все добре. Коли вона їхала на пасовище о 16 годині, то їй хтось повідомив, що її телиця в селі, але вона не повірила, а потім вже з`ясувалось, що від ОСОБА_6 та ОСОБА_5 втік скот на початку першої години. Вона приїхала та запитала у ОСОБА_6 , де її телиця, він відповів, що її телиця втекла, і ОСОБА_5 пішов її шукати. Вона почала шукала телицю. Вони дотемна шукали телицю, дзвонили по окремих селах, але нічого не знайшли. Телиця була народжена у серпні 2020 року, при отеленні був ветеринар ОСОБА_7 . Вона не встигала її «зачіпувати», бо тяжко з грошима, і взагалі просто не встигла оформити. Вважає, що оформлюється корова офіційно після того, як вона розтелиться. Її телиця була повністю здорова. Позивачка вважає, що внаслідок неналежного виконання прийнятих на себе зобов`язань щодо випасання телиці, відповідачем завдано їй збитки у вигляді матеріальної шкоди в сумі 8000 грн, Домовленості між позивачем та відповідачем з приводу відшкодування вказаних збитків не досягнуто. Вважає що саме ОСОБА_6 має відповідати за позовом, бо саме його черга була у той день, а іншу людину ОСОБА_6 особисто винаймав для допомоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засідання заявлені вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що з 1988 року постійно проживає в с. Салтикова Дівиця та займається випасанням скоту. 30 квітня 2021 року була його черга випасати скот. Він найняв за своїм власним бажанням для допомоги ОСОБА_8 , та вони удвох вигнали скот, приблизно 70 голів, на пасовище. Позивач дійсно пригнала йому телицю, але він вважає, що телиці не було і чотирьох місяців. Він один день вже випасав вказану телицю. Позивачка залишила йому свій телефон та сказала, що якщо щось буде трапляться, щоб вони їй дзвонили. Паслась телиця дуже погано, він постійно її заганяв в табун, вона паслась трошки разом та потім відразу в сторону відходила. На початку 16 години скот почав тікати, тобто повертатися додому, а телиця позивачки пішла в очерет, ОСОБА_5 пішов за нею. Йому після того почала дзвонити позивачка та сказала, що зникла телиця. Вони разом шукали телицю до 22 години, нічого не знайшли та порозходились. Після того, наступного дня він випасав скот з ОСОБА_5 , та також допомагав шукати телицю. Вважає, що спочатку повинен випасати телицю хазяїн, та саме хазяїн повинен привчити телицю випасатись. Відповідати за те, що зникло теля, повинен хазяїн, тому що не привчив випасатися з табуном. Позивачка пропонувала йому вирішити це питання «по хорошому», але в нього немає коштів, та крім того він ніякої своєї вини не відчуває.

Позовна заява надійшла до суду 05.10.2021. Ухвалою головуючого судді від 22 жовтня 2021 року, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання.

Вислухавши учасників справи, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного:

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін.

Згідно з довідкою Салтиково-Дівицького старостинського округу Куликівської селищної ради від 14.06.2021 № 199 мешканка с. Салтикова Дівиця ОСОБА_1 на своєму подвір`ї мала восьмимісячну телицю, яка зникла з пасовища 30 квітня 2021 року на четвертий день після вигону (а.с. 5).

Відповідно до довідки про результати перевірки інформації, викладеної в заяві ОСОБА_1 від 03.05.2021, підписаної ДОП СПД №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області Р. Неговським, ознак кримінального чи адміністративного правопорушення виявлено не було, заявниця повідомлена про право звернутися до суду за захистом свого майнового права (а.с. 6,7).

Згідно з інформацією Головного управління статистики у Чернігівській області від 16.08.2021 про ціни реалізації великої рогатої худоби в підприємствах Чернігівської області для фермерських господарств, вартість 1 тони великої рогатої худоби у квітні 2021 року становила 37031,9 грн., у травні 2021 року 37868,1 грн. (а.с. 8).

Відповідно до довідки Куликівської районної державної лікарні ветеринарної медицини від 01.12.2021 на протязі 2020-2021 років від ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , виклик для надання ветеринарної допомоги при народженні теляти не надходив (а.с.39).

Згідно з положеннями частини першої статті 7 ЦК України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

Згідно зі ст.6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За аналогією до ст. 7 ЦК України аграрно-правовий звичай можна визначити як правило поведінки, яке не встановлене актами законодавства, але є усталеним у певній сфері аграрних відносин. Усталеним певне правило звичаєвої поведінки стає у разі його відповідності таким ознакам: 1) визнання усім або більшістю населення сільського населеного пункту або регіону, на території яких розповсюджено такий звичай; 2) існування звичаю протягом значного проміжку часу, який може нараховувати декілька століть; 3) наслідком порушення звичаю, крім морального суспільного осуду, є настання певної матеріальної відповідальності. У селі зазвичай спільна череда випасається почергово кожним із власників тварин замість найму професійних пастухів. Договір про таке випасання не укладається навіть в усній формі, але у разі нанесення шкоди худобі під час випасання кожен із пастухів несе матеріальну відповідальність у вигляді відшкодування завданої шкоди. Для звичаю існує єдине обмеження, щоб він не суперечив актам чинного законодавства.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.02.2018 у цивільній справі № 650/1223/14-ц, у аспекті положень ч. 1 ст.7, ч. 1 ст.11 ЦК України випасання власниками сільськогосподарських тварин (зокрема, великої рогатої худоби) череди цих тварин в порядку черговості на безвідплатній основі є звичаєм, дії осіб щодо безпосередньої реалізації якого за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що мешкає тривалий час в. Салтиковій ОСОБА_9 . Він допомагає в селі випасати скот. Ранньою весною в квітні, йому запропонував ОСОБА_6 допомогти випасати скот на пасовищі. Вони погнали скот, приблизно біля 70 дійних корів та телички. ОСОБА_10 також вигнала свою теличку та пішла додому. Хоча треба було б, щоб вона її припасувала. Вважає, що телиці було 3-4 місяці. Теличка позивачки до скоту не підходила, бігала кудись, постійно доводилось її завертати. Весь час випасання він з ОСОБА_6 були на пасовищі. В цю пору скот рано тікає додому. Десь приблизно о 16 годині скот почав тікати з пасовища додому. ОСОБА_11 побігла в інший бік, і він побіг за нею, наздогнав її та повернув до меж села, але вона пішла через дамбу і до газопроводу, там вона зупинилась та паслась, а коли він до неї підходив, то вона знову зникла. Він, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 почали шукати теличку. Раніше вже два дні вказана теличка випасалась з табуном, але так само тікала, і він її повертав. Зазвичай люди припасують теличок днів п`ять, щоб вони звикали випасатись, а ОСОБА_10 і години не була з теличкою. ОСОБА_6 не побіг за теличкою, тому що він відповідав за іншу частину табуна. ОСОБА_10 , коли вигнала свою теличку, сказала йому та ОСОБА_6 , що їй ніколи, у неї мати хворіє та треба дома бути, залишила їм номер свого мобільного телефону. Він особисто телефонував ОСОБА_10 про те, що теличка втекла. За те, що він допомагав випасати скот, йому сплачує гроші саме пастух, у даному випадку гроші йому платив ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що в серпні 2020 року в нічний час на мобільний телефон йому зателефонувала ОСОБА_10 та просила допомогти з народженням телиці. Він приїхав до неї додому та допоміг розтелитися корові. Народилась червоно - ряба теличка.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що вона мешкає в с. Салтикова Дівиця вже 50 років. У позивачки дійсно зникла телиця. Вона була присутня при народженні телиці на свято «Іллі» у серпні 2020 року. Їй відомо, що ОСОБА_6 випасає скот, а ОСОБА_15 допомагає. Телиця була красного кольору, близько 150 кг вагою.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що в с. Салтикова Дівиця мешканці встановили між собою чергу на випасання великої рогатої худоби на місцевому пасовищі, тобто існувала колективна усна угода про спільний випас худоби згідно за якою, сім`я (господарство) відповідно до черги повинна відпасти стільки днів колективну худобу, скільки голів великої рогатої худоби виганяється двором на пасовище, а власники худоби повинні сприяти у випасі шляхом припасання у перші дні випасу, випроводжати та зустрічати свою худобу.

Досліджуючи існуючи звичаї спільного випасання великої рогатої худоби з відкритих джерел суд зокрема, з`ясував, що при випасанні великої рогатої худоби «по черзі» пастух мав доволі високий ступінь відповідальності за втрату худоби або шкоду полям. Пастух кінця ХХ початку ХХІ століття мав бути фізично спроможним доглядати за худобою, жодних «спеціальних» знань селяни від нього не очікували. Відповідальність пастуха за втрату худоби була лише у випадку його безпосереднього недбальства і недогляд (Вісник Харківського національного університету імені В. Н. Каразіна, В. В. Маліков «Наймання пастуха нам Слобожанщині у ІІ половині ХІХ - на початку ХХІ століть», ОСОБА_16 «Етнографія України», навчальний посібник, Львів, 2004 рік).

Підставами для відмови у задоволені позову є неможливість ідентифікувати втрачену ОСОБА_1 тварину та порушення нею самою норм звичаєвого права.

Сторонами не заперечувалось, що 30 квітня 2021 року здійснювали випас худоби ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який допомагав ОСОБА_2 .

З довідки старостинського округу та свідчень допитаних в судовому засіданні осіб встановлено, що 30 квітня 2021 року сезон випасу корів тільки розпочинався. Належна позивачці тварина народилась до 2021 року і не була привчена до череди. Позивачка свого обов`язку щодо припасання телиці не виконала. З її власних свідчень у суді вбачається, що вона розуміла ризик непередбачуваної поведінки тварини та попереджала про нього пастухів, однак залишила тварину у стаді на весь день. З огляду на загальну кількість корів у череді, поведінку тварин, які після зимового утримання вдома не трималися стада, суд не вбачає в діях пастуха ОСОБА_2 недбальства, достатнього для покладення на нього повної матеріальної відповідальності. Пояснення відповідача та свідка ОСОБА_4 в тій частині, що теличка станом на 30.04.2021 зі стада тікала, не мала звички випасатися, однак позивачка на ці обставини уваги не звернула, стороною позивача не спростовані.

Крім того, відповідно до п. 8 Порядку ідентифікації та реєстрації великої рогатої худоби, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політик та продовольства України 04.12.2017 за № 642, який є обов`язковим для всіх юридичних і фізичних осіб, що займаються розведенням та утриманням великої рогатої худоби, здійснюють її продаж, забій, утилізацію, надають послуги зі штучного осіменіння та організовують виставки за участю великої рогатої худоби, кожна тварина, народжена в господарстві, має бути ідентифікована двома бирками протягом семи днів з дати її народження. Відповідно до п.4 вказаного Порядку ідентифікація та реєстрація великої рогатої худоби здійснюється, зокрема, з метою забезпечення візуальної ідентифікації кожної тварини в стаді та підтвердження права власності на тварину.

Невиконання позивачкою вимоги вказаного нормативного акту унеможливлює достовірне встановлення віку втраченої тварини, і, відповідно, її ваги. За відсутності документального підтвердження ваги телиці, достовірні дані зі свідчень допитаних в судовому засіданні осіб також не встановлені. Так, пастухи наполягали на тому, що вік телиці становив біля 4 місяців, а вага, за свідченнями ОСОБА_14 складала біля 150 кг, що позиції позивача не підтверджує. Визначення розміру матеріальної шкоди за таких обставин суд вважає довільним, таким що не доведений поза розумним сумнівом.

Керуючись статтями 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 30 грудня 2021 року.

Суддя А. С. Лібстер