Справа № 729/1216/21
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2021 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі: головуючої судді Бойко В.І., за участю секретаря судового засідання Малюшицької Я.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Позивач АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 16.11.2005 року.

Вимоги обґрунтовує тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 16.11.2005 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив свою згоду з тим, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на сайті банку, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, початковий ліміт якого встановлено у розмірі 2 500 грн. та потім збільшено до 20 940 грн.

Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не погашена, тому посилаючись на ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 21 127,92 грн. заборгованості за кредитним договором від 16.11.2005 року та 2270,00 грн. судового збору.

Ухвалою судді від 22.11.2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час судового засідання повідомлений належним чином, в позові наявне клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, 15.12.2021 року нею надано до суду відзив, у якому зазначила, 16.11.2005 року між позивачем та відповідачем був укладений договір б/н. Згідно з цим документом, позивач надав їй кредитний ліміт в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень. Більше жодних документів вона з позивачем не підписувала.

У разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Щодо заяви, підписаної нею, то в ній процентна ставка зазначена на рівні 36% річних, тобто 3% в місяць. Крім того, у цій заяві встановлено кредитний ліміт 2500 грн., та зазначено, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки. Картка, вказана в заяві б/н від 16.11.2005 р., діяла з 31.10.2005 року по жовтень 2012 року. Таким чином, кредитний ліміт також діяв до кінця жовтня 2012 року. Позивач не надав доказів, що після жовтня 2012 року між ним та відповідачем укладалися додаткові документи для встановлення кредитного ліміту.

Згідно з Законом України "Про банки та банківську діяльність", банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Розмір кредиту, який надходить у розпорядження клієнта, встановлений кредитним договором. Сума, зафіксована в ньому, є максимальною сумою, на яку може розраховувати клієнт. Вона по суті є лімітом кредитування. Її називають також кредитною лінією. Кредитна лінія - це кредитна угода, відповідно до якої протягом передбаченого договором терміну банк виділяє позичальнику кредит у межах узгодженої суми (ліміту кредитування) на умовах, що відрізняються від умов одноразового надання кредиту.

Револьверний кредит - це позика, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і відновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Це кредит, що багато разів поновлюється. Протягом дії револьверного кредиту клієнт неодноразово бере і повертає позику. До револьверних кредитів відносять позики, що надаються фізичним особам за кредитними картками. Клієнт банку в разі нестачі власних коштів може скористатися револьверним кредитом без попередження банку і без оформлення додаткових документів, але в межах обумовленого угодою ліміту кредитування.

Таким чином, кредитний ліміт - це максимальна сума на поточний час, в межах якої позичальник може отримати позику.

В той же час, як свідчить "Заява", яка нею підписана, розмір кредитного ліміту був чітко зазначений: 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

На збільшення розміру кредитного ліміту вона не давала згоди.

Банк жодного разу не ознайомив відповідача з своїми діями щодо збільшення розміру кредитного ліміту, тоді як розмір кредиту - це одна із істотних умов договору, і він не може бути змінений в односторонньому порядку, без узгодження з позичальником.

Також слід зауважити, що всі збільшення кредитного ліміту, були здійснені по іншим кредитним картам, аніж та що зазначена в "Заяві", тоді як банком не надано жодних доказів щодо видачі позичальнику інших кредитних карток, окрім карки, що зазначена при підписанні "Заяви".

У позовній заяви позивач посилається на Витяг з "Умов та правил надання банківських послуг" та витяг з "Тарифів". У той же час, вона не була ознайомлена з вищезгаданими документами, і не підписувала їх, а тому вони не можуть братися до уваги при розгляді справи. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов вона розуміла та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання нею кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду визначила, що за умови відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, витяги з тарифів та умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма кредитного договору.

3 липня 2019 р. Велика Палата Верховного Суду розглянула касаційну скаргу у цивільній справі № 342/180/17 за позовом AT КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості. Велика Палата, розглянувши справу, вказала, що умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. У той же час, позовна заява не містить таких доказів та підтверджень.

Як вказано у виписці по рахунку, позивачем постійно нараховувалися відсотки за користуванням кредитом, при цьому розмір відсотків поступово збільшувався. Так, до червня 2018 року стягувалось по 3,6%; до серпня 2020 року стягувалося 3,5%; далі стягувалося по 3,4%. Вважає, що збільшення відсотків за користування кредитом без згоди та/або повідомлення позичальника є незаконним, бо відбувається порушення п. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В той же час позивач не навів жодних письмових доказів того, що відповідач не сплачував наданий йому кредит. До позову не надані первісні документи обліку заборгованості за кредитним договором, а саме: виписки по рахунку обліку простроченої заборгованості по тілу кредиту; виписки по рахункам, нарахованих та прострочених відсотків по кредитному договору. Таким чином, всі твердження позивача щодо суми заборгованості базуються лише на припущеннях і не підлягають задоволенню. Позивач надав роздруківку щодо нарахувань по кредитній карті, але не надав конкретних розрахунків - як, і звідки взялася та чи інша сума, заявлена в позовних вимогах.

Так, позивач вказує на наступну заборгованість відповідача:

- заборгованість за тілом кредиту 21127,92 грн. В той же час, не наведено жодних розрахунків, які б вказували на наявність саме такої суми боргу за тілом кредиту. Так, Позивач неодноразово змінював кредитний ліміт на карті шляхом його збільшення, при цьому такі зміни відбувалися без узгодження з нею. Згідно з довідкою, наданою позивачем, кредитний ліміт постійно змінювався. Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів згоди на зміну умов договору шляхом збільшення чи зменшення кредиту, які б містили підпис відповідача. Згідно з поданою позивачем випискою по рахунку. позивач нараховував на карту різноманітні платежі, збільшуючи заборгованість. При чому під різноманітними платежами мається на увазі:

а) списання відсотків за використання кредитного ліміту:

Позивач щомісячно, кожного першого числа місяця, списував відсотки за використання кредитного ліміту, таким чином штучно збільшуючи тіло кредиту.

Всі дані було взято з виписки, наданої позивачем разом з позовом.

Всього було нараховано: за 2017 рік - 6482,10 грн., за 2018 рік - 7463,43 грн., за 2019 рік - 9617,72 грн., за 2020 рік - 8688,51 грн., за 2021 рік - 6469,54 грн.

Разом за період 2017-2021 роки 38721 грн.30 коп. відсотків за завищеними ставками від 3,4% до 3,6% в місяць.

Всі ці відсотки банк додав не до заборгованості за відсотками, а до заборгованості за тілом, штучно збільшуючи тіло кредиту.

Таким чином, тільки в період з 2017 року сума по відсоткам (38721,30 грн.) набагато перевищила суму, заявлену у позові (21127,92 грн.). З цього можна зробити два висновки:

По-перше, позовні вимоги Приватбанку необґрунтовані та не відповідають дійсному стану речей;

По-друге, це вказує на те, що позивач після нарахування відсотків протиправно перевірив їх в тіло кредиту.

Позивач ознайомлений з практикою Верховного Суду, і знає що в більшості випадків суди не задовольняють вимоги Приватбанку щодо стягнення відсотків, а тому вирішив схитрувати, перевівши суму відсотків в тіло кредиту. Така підміна понять протиправна і не підлягає задоволенню.

Вказані нарахування відсотків не підлягають задоволенню, бо по-перше, вони нараховані за ставкою 3,6%, яка не погоджувалася з відповідачем, по-друге, всі відсотки штучно включені до тіла кредиту, в той час як тіло кредиту та відсотки за кредитом - це дві різні складові, які мають різну правову природу і не можуть ототожнюватися.

б) комісія за обслуговування (членський внесок):

з незрозумілих підстав Позивач щомісяця, кожного 10-го або 12-го числа стягував з Відповідача по 20 грн., комісії за обслуговування, хоча в "Заяві" розмір комісії вказано як нуль. Всього було стягнуто: за 2020 рік 8 платежів на загальну суму 160 грн.; за 2019 рік 8 платежів на загальну суму 160 грн.; за 2018 рік 8 платежів на загальну суму 160 грн.;

Всього протиправно, в односторонньому порядку, нараховано комісії 480 грн.

в) страховий платіж "страхування кредитного ліміту":

З незрозумілих підстав, без будь-яких попереджень та обговорень, позивач щомісяця кожного 5-го нараховував платіж під назвою страховий платіж "страхування кредитного ліміту". Всі ці нарахування були добавлені до тіла кредиту.

Всього було протиправно стягнуто: за 2020 рік 1 платіж на суму 186,39 гри.; за 2019 рік 12 платежів на суму 2262,41 грн.; за 2018 рік 12 платежів на суму 1589,30 грн.; за 2017 рік 12 платежів на суму 1220,67 грн.; за 2016 рік 12 платежів на суму 1126,19 грн.

Всього за період 2016-2020 років було протиправно нараховано 6384,96 грн.

Такі протиправні нарахування відбувалися і в 2015 році, але із-за низької якості копій виписки відповідач не змогла порахувати ці платежі за 2015 рік. Всі ці нарахування були добавлені до тіла кредиту.

г) пеня за просрочку за кредитом:

З незрозумілих підстав, без будь-яких попереджень та обговорень, позивач нараховував по 50 грн. за "просрочку по кредиту", хоча в "Заяві" немає жодних згадок про можливість нарахування пені.

Всього було протиправно стягнуто: за 2019 рік 1 платіж на суму 50 грн.; за 2018 рік З платежі на суму 150 грн.; за 2017 рік 1 платежів на суму 350 грн.

Всього протиправно нараховано 550 грн. за вказаним платежем, та добавлено в тіло кредиту.

д) щомісячний платіж за страховку "Захист на кожний день":

в 2014-201 5 роках нараховувався цей платіж, в розмірі 20 грн.

Отже, основні порушення, допущені позивачем:

1)списання відсотків за використання кредитного ліміту 38721,30 грн., страховий платіж "страхування кредитного ліміту" 6384,96 грн., та комісія за обслуговування (членський внесок) 480 грн., в той час як всі ці платежі не узгоджувалися з відповідачем та не підписувалися ним; Загальна сума протиправних нарахувань складає 45586 грн. 26 коп.,

2)в позовній заяві сума відсотків вказана як "нуль", в той час як реальна сума нарахованих відсотків становить 38721,30 грн. - і це тільки до 2015 року;

3)протиправно, з ціллю ввести суд в оману, всі нараховані відсотки переведені в тіло кредиту; враховуючи це, абсолютно незрозуміло, як позивач вираховував тіло кредиту.

Тобто, враховуючи що позивачем в позовній заяві встановлено суму 21127,92 три., а загальна сума протиправних нарахувань в період з 2016 по 2021 роки складає 45586 грн. 26 коп., бачимо що якщо відкинути незаконні нарахування, виходить що у відповідача відсутні невиконані зобов`язання перед позивачем.

Більше того, із-за незаконних нарахувань відбулося викривлення сумарного балансу. На даний час відповідач не тільки сплатила абсолютно всі кошти, що бралися у позивача, та ще й переплатила певну суму коштів, а позивач мало того що продовжує ними незаконно користуватися по цей день, та ще й вимагає доплатити.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитор/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 16.11.2005 року між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір №б/н, який складається з анкети-заяви та Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», згідно з умовами якого відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 16.11.2005 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «УніверсальнаContract», «Універсальна Gold»та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років, та інші умови.

16.11.2005 року відповідачу було встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 2 500 грн., який потім збільшився до 20 940 грн. (а.с.18).

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що відповідачу надавались у користування кредитні картки: № НОМЕР_1 (дата відкриття 31.10.2005, термін дії 10/12); НОМЕР_2 (дата відкриття 10.04.2013, термін дії 10/15); НОМЕР_3 (дата відкриття 18.01.2012, термін дії 11/15); НОМЕР_4 (дата відкриття 04.04.20158, термін дії 03/19); НОМЕР_4 (дата відкриття 30.11.2015, термін дії 03/19); НОМЕР_5 (дата відкриття 22.06.2018, термін дії 04/22); НОМЕР_6 (дата відкриття 26.05.2020, термін дії 10/23) (а.с.17).

У позові банк зазначив, що відповідач ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.3.2,3.3 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Таким чином, банк свої зобов`язання до договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між відповідачем та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором.

Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позовної заяви.

Таким чином, у порушення п. 6.5 договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно до п.2.1.1.2.12. сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашенням кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідність до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% для картки «Універсальна», 84,0% для картки «Універсальна голд».

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 17.10.2021 року має заборгованість - 21 127,92 грн., з яких: 18 665,76 - заборгованість за тілом кредиту; 2462,16 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ст .634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Враховуючи, що відповідач за своєю ініціативою звернулась до позивача із заявою для отримання кредиту/кредитної карти, підписала анкету-заяву на отримання кредиту із зазначенням своїх персональних даних, отримала на картковий рахунок кредитні кошти та платіжну кредитну карту використовувала кредитні кошти, суд вважає, що між сторонами у справі було укладено двосторонній кредитний договір у письмовій формі.

Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Проте, відповідач порушив умови кредитного договору, оскільки не в повному обсязі виконувала умови кредитного договору.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого рівня інфляції за увесь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач в повному обсязі заборгованість за кредитним договором не погасив, і станом на 17 жовтня 2021 року, в розмірі 21127,92 грн., яка складається з наступного: 18665,76 грн. - заборгованість за кредитом; 2462,16 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Судом встановлено, що відповідач не виконав взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість перед банком у розмірі 21 127,92 грн., яка позивачем доведена повністю, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає вимоги Банку обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Як вбачається з наданого платіжного доручення, позивач за подання даного позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 2270 грн., а тому, у зв`язку із задоволенням позову, відповідачем підлягає відшкодуванню вся сума судового збору, а саме 2270,00грн.

Керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 536, 549, 611, 625, 634, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Позов АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» (, рахунок № НОМЕР_8 , МФО 305299, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1 Д) заборгованість за кредитним договором від 16.11.2005 року в розмірі 21 127 (двадцять одна тисяча сто двадцять сім) грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» (, рахунок № НОМЕР_8 , МФО 305299, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1 Д) 2270 грн. 00 коп. судового збору.

Позивач - Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» (, рахунок № НОМЕР_8 , МФО 305299, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1 Д).

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.І.Бойко