ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5218/21
Провадження № 4-с/362/44/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Берковської Д.С.,

розглянувши справу за скаргою ОСОБА_1 , зацікавленні особи: ОСОБА_2 , Васильківський міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на бездіяльність державного виконавця,

в с т а н о в и в:

До Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_1 в якій вона просить, визнати постанову старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Новальської Ю.А. від 17.09.2020 року про накладення арешту на все рухоме майно ОСОБА_1 ,- неправомірною. Визнати неправомірними дії державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Новальської Ю.А. щодо відмови у знятті арешту з рухомого майна, що належить ОСОБА_1 . Зобов`язати державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Новальську Ю.А. усунути порушення шляхом винесення у виконавчому провадженні № 63008592 постанови про зняття арешту з всього рухомого майна, що належить ОСОБА_1 .

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що відповідно до судового наказу виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області від 03 серпня 2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , 2016 року народження в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19 вересня 2020 року.

11 вересня 2020 року державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Новальською Ю.А. на примусове виконання наказу № 2-н/362/249/20 виданий 03.08.2020 року було відкрито виконавче провадження.

В рамках виконавчого провадження постановою державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Новальською Ю.А. було накладено арешт на майно, а саме все рухоме майно, що належить боржнику.

Згідно даних Державного реєстру обтяжень рухомого майна за Боржником зареєстроване обтяження арешт всього рухомого майна та заборони на його відчуження на підставі постанови про арешт майна боржника.

06.09.2021 року заявником було подано заяву до Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з рухомого майна, а саме автомобіль, д.н.з. НОМЕР_1 , найменування: «MAZDA», VIN/Номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , загальна характеристика: модель:СХ-5, категорія Легковий, колір: синій, рік виробництва 2019 у зв`язку з відсутності з заборгованості зі сплати періодичних платежів та наявності майна, яке забезпечує виконання судового рішення зі сплати аліментів.

20.09.2021 року Васильківським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було надано відповідь, в якій було відмовлено у знятті арешту з майна, у зв`язку із відсутністю законних підстав вважати, що виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Заявник та його представник в судове засідання не з`явилися, представник заявника направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги скарги підтримав в повному обсязі (а.с. 37).

Представник Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги судом повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, від начальника відділу на виконання ухвали суду надіслали належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 63008592 (а.с.38-64).

Дослідивши матеріали скарги, копію виконавчого провадження ВП № 63008592, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що Васильківським міськрайонним судом Київської області 03.08.2020 року видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , 2016 року народження у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19.06.2020 року (а.с. 41).

11.09.2020 року державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Новальською Ю.А. було відкрито ВП № 63008592 (а.с.42-43).

Постановою державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Новальською Ю.А. від 17.09.2020 року накладено арешт на кошти боржника (а.с.48-49).

17.09.2020 року державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено Постанову про розшук майна боржника в межах ВП № 63008592 (а.с. 50-51).

17.09.2020 року державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено Постанову про арешт майна боржника (а.с. 52-53).

За змістом статей 1 та 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюється Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Згідно із пунктом 7 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Пунктом 2 частини 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про електропостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно із пунктом 1 частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Частиною 4 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Обов`язок контролю накладення арешту на кошти боржника покладається на фінансову установу, яка обслуговує рахунок боржника. У разі, якщо виконавцем накладено арешт на кошти, що знаходяться на спеціальному рахунку, рахунку зі спеціальним режимом використання або на кошти, стягнення яких заборонено законом, - фінансова установа, що обслуговує такий рахунок, зобов`язана повідомити виконавцеві такі обставини та повернути постанову про арешт коштів без виконання (ч. 3ст.52 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Новальською Ю.А. від 17.09.2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках та арешт на майно, а саме все нерухоме майно, що належить боржнику.

При цьому виконавця закон не наділяє правом самостійно визначати статус рахунку або джерела надходження коштів.

Накладаючи в рамках виконавчого провадження арешт на майно боржника, державний виконавець в постанові від 17.09.2020 року зазначив, що арешт накладається майно боржника, що належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення наявної заборгованості та витрат виконавчого провадження, штрафів 6390,75 грн.

Тобто такі дії державного виконавця відповідають положенням статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», якою керувався державний виконавець та якою передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів на все майно боржника або на окремі речі, а тому після сплати заборгованості по аліментам державний виконавець може самостійно зняти арешт з усього майна в разі отримання документального підтвердження про погашення наявної заборгованості.

Таким чином, виносячи постанову про накладення арешту, державний виконавець Васильківський міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Новальська Ю.А. діяла в межах повноважень, передбачених Законом.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись статтями 258-260, 447, 450-453 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , зацікавленні особи: ОСОБА_2 , Васильківський міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на бездіяльність державного виконавця відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручене в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст ухвали виготовлено 03.12.2021 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко