_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/7286/21
Провадження № 2/947/2123/21
УХВАЛА

10.03.2021 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Фізико-Хімічного інституту ім.. О.В. Богатського Національної Академії Наук України про незаконне звільнення, поновлення на посаді, відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

05.03.2021 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Фізико-Хімічного інституту ім.. О.В. Богатського Національної Академії Наук України про незаконне звільнення, поновлення на посаді, відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Фізико-Хімічного інституту ім.. О.В. Богатського Національної Академії Наук України №101 від 11.11.2020 року «Про внесення змін до штатного розпису»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Фізико-Хімічного інституту ім. О.В. Богатського Національної Академії Наук України №114 від 28.12.2020 року «Про звільнення»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача директора з загальних питань Фізико-Хімічного інституту ім.. О.В. Богатського Національної Академії Наук України;

- стягнути з Фізико-Хімічного інституту ім.. О.В. Богатського Національної Академії Наук України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення по день винесення рішення по справі, виходячи з середнього заробітку заробітку позивача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаного позову розподілено судді Калініченко Л.В.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Однією із закріплених у наведеній нормі гарантій справедливого судочинства є доступ до суду, що передбачає можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Забезпечення такого права в національному законодавстві випливає із положень Конституції України.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Закон України «Про судовий збір» визначає ставки для сплати судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви, що містить вимоги майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8.07.2011 р., за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру стягується судовий збір у розмірі 0,4 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2021 року з 01 січня встановлений у розмірі 2270 гривень.

Отже, судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 908 грн. 00 коп. та не більше 11350 гривень 00 копійок; за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 908,00 коп.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Так, позивачем у позові заявлені вимоги немайнового характеру та вимоги майнового характеру, однак не сплачено судовий збір з посиланням на пункт 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Щодо вимоги про визнання наказів незаконними, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, зазначена пільга не розповсюджується на вимоги немайнового характеру стосовно визнання рішення юридичної особи, а саме наказів, незаконними.

За наслідком чого, суд доходить до висновку, що позивач на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за вимогою про поновлення на роботі.

У зв`язку з чим, за пред`явленим позовом, що містить дві вимоги немайнового характеру про визнання двох наказів незаконними, підлягає до сплати судовий збір в загальній сумі 1816 грн. (908,00*2=1816).

Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд звертає на наступне..

Як вже зазначалось, у відповідності до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 зроблено висновок, що починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

В постанові Верховного Суду від 21.12.2019 р. (справа №243/10489/17-ц ) зазначено, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці» , тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» , згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - в справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Вказаний правовий висновок також міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Отже вбачається, що позивач за вимогами про стягнення середнього заробітного за час вимушеного прогулу - не звільнений.

Також суд зазначає, що вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу належить до вимог майнового характеру, та судовий збір за нею сплачується у відсотковому відношенні від ціни позову, однак така позивачем в порушення ст. 176 ЦПК України не визначена.

З урахуванням вищевикладеного, позивачеві за необхідно виправити недоліки поданої заяви, а саме:

- визначити вартість заявленої вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу;

- визначити ціну позову, яка повинна дорівнювати загальній вартості заявлених до стягнення коштів у вимозі про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу;

- надати документ на підтвердження сплати судового збору за вимогою про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, з розрахунку 1% від ціни позову, але не менше ніж 908 грн. 00 коп. та не більше 11350 гривень 00 копійок;

- надати документ на підтвердження сплати судового збору за пред`явлення позову, що містить дві вимоги немайнового характеру про визнання незаконними наказів «Про внесення змін до штатного розпису» та «Про звільнення»,який підлягає до сплаті в загальній сумі 1816,00 грн. (908,00 *2=1816,00);

- суд роз`яснює, що судовий збір повинен бути сплачений за реквізитами Київського районного суду міста Одеси, а саме:

Отримувач коштівГУК в Од.обл./Київський р-н/22030101
Код отримувача (код за ЄДРПОУ)37607526
Банк отримувачаКазначейство України (ел. адм. подат.)
Код банку отримувача (МФО)899998
Рахунок отримувачаUA0015756
Код класифікації доходів бюджету22030101
Призначення платежу*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Київський районний суд м. Одеси (назва суду, де розглядається справа)

- у разі сплати судового збору в належному розмірі надати до позову попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частинами 1, 2 статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки встановлено не відповідність позовної заяви вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, суддя вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до Фізико-Хімічного інституту ім.. О.В. Богатського Національної Академії Наук України про незаконне звільнення, поновлення на посаді, відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, підлягає залишенню без руху та слід надати позивачеві строк для усунення вказаних недоліків поданої заяви, терміном в п`ять днів з дня отримання копії ухвали, та роз`яснити, що в іншому випадку позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Керуючись ст. ст. 177, 185 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фізико-Хімічного інституту ім.. О.В. Богатського Національної Академії Наук України про незаконне звільнення, поновлення на посаді, відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків поданої заяви п`ять днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що у разі виконання недоліків поданої заяви відповідно до ухвали суду у встановлений строк, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У разі не усунення недоліків поданої заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Калініченко Л. В.