Справа № 199/1572/21
(2-др/199/41/21)
РІШЕННЯ

Іменем України

(додаткове)

08.11.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Мажарі К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», треті особи ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Києва Пономарьова Дар`я Володимирівна, про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, визнання та припинення права власності,

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із заявою про ухвалення додаткового рішення, а саме стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу та судового збору. Заява мотивована тим, що між позивачем та його представником укладено договір про надання правової допомоги за яким позивач на виконання своїх зобов`язань сплатив своєму представнику 15000 гривень за правовий супровід, підготовку процесуальних документів тощо в ході розгляду даної цивільної справи.

З огляду на положення ст.270 ч.4 ЦПК України виклик сторін та інших учасників справи у судове засідання задля вирішення питання про ухвалення додаткового рішення не є обов`язковим. За таких обставин суд вважає також за можливе у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України провести судове засідання за відсутності сторін та третіх осіб, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так судом встановлено, в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №199/1572/21 (провадження №2/199/1918/21) за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», ТОВ «ФК «Позика», треті особи ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Києва Пономарьова Д.В., про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, визнання та припинення права власності.

25 жовтня 2021 року за наслідками розгляду вищевказаної цивільної справи Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, вирішено питання про стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат у вигляді судового збору.

При цьому, відповідно до звукозапису судового засідання від 25 жовтня 2021 року представником позивача до закінчення судових дебатів повідомлено суд про подання протягом п`яти днів після ухвалення заочного рішення суду доказів витрат на професійну правничу допомогу з метою стягнення таких витрат на користь позивача у випадку задоволення позовних вимог.

27 жовтня 2021 року представником позивача подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення суду, яка вирішується. До заяви долучено копію укладеного 15 лютого 2021 року між позивачем та адвокатським бюро «Лихопьок Д.П.» договору №15/02-21/1 про надання правової допомоги з додатком у вигляді Тарифів щодо надання правової допомоги, копію акту від 25 жовтня 2021 року про надання послуг правової допомоги до Договору №15/02-21/1 від 15 лютого 2021 року, копії меморіальних ордерів. Зі змісту вказаних документів в контексті матеріалів цивільної справи вбачається надання представником позивача позивачу правової допомоги у вигляді консультації, підготовки адвокатського запиту, підготовки і подання позовної заяви, заяв про забезпечення позову та витребування доказів, а також у вигляді участі представника позивача у судових засідань на загальну суму 15000 гривень, яка була сплачена позивачем в повному обсязі.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Нормами ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 4-5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.ч.1-3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Положеннями ст.246 ЦПК України встановлено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У цьому випадку суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст.270 ЦПК України.

В свою чергу, нормою ст.270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно ст.259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для ухвалення відповідного судового рішення. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті викладених вище норм процесуального законодавства, приймаючи до уваги подання стороною позивача у передбачений процесуальних законом строк та порядок доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 15000 гривень, відсутність заперечень відповідачів проти правильності, обґрунтованості та співмірності заявленого до стягнення такого розміру витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи результат розгляду справи по суті, а саме часткове задоволення позовних вимог, розподіл судом при ухваленні заочного рішення по суті спору судових витрат лише в частині судового збору, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення заяви позивача та стягнення з відповідачів в рівних частках (аналогічно до судового збору) понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, тобто по 7500 гривень з кожного з відповідачів. У задоволенні заяви сторони позивача в частині стягнення судового збору слід відмовити, оскільки це питання вже вирішено при ухваленні заочного рішення суду по суті спору 25 жовтня 2021 року.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст.76-82, 89, 95, 133, 137, 141, 246, 258, 259, 263-265, 268, 270, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лихопьок Дениса Павловича задовольнити частково.

У порядку розподілу судових витрат по цивільній справі №199/1572/21 (провадження №2/199/1918/21) стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (; адреса місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорвського, 8), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (; адреса місцезнаходження: 03056, м. Київ, вул. Польова, 24-Д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) сплачені останнім витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 15000 гривень в рівних частках, тобто по 7500 гривень з кожного з відповідачів.

У задоволенні іншої частини вимог заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М. Авраменко