Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №758/8874/17

Провадження № 2/439/20/21

16 листопада 2021 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

в складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

з участю секретаря

судових засідань: Ковальчук Н.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,

ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, відшкодування збитків (матеріальної шкоди), заподіяних джерелом підвищеної небезпеки, ухвалив таке рішення.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Бродівського районного суду Львівської області із позовною заявою до відповідачів: Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_2 , у якій просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за Договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АІ 8312933 у розмірі 38 148 гривень 99 копійок. Також просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування збитків (майнової шкоди) в розмірі 66 807 гривень 00 копійок.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що 19 березня 2016 року в місті Броди Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобільного транспортного засобу марки «ВАЗ 210990», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобільного транспортного засобу марки «SAAB», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 . Унаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, під час дорожньо-транспортної пригоди, автомобільні транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Позивач вказує, у подальшому постановою Бродівського районного суду Львівської області від 04 квітня 2016 року (справа № 439/347/16-п) ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню. За змістом встановлених судом обставин вбачається, що 19 березня 2016 року о 15 годині 15 хвилин у місті Броди Львівської області, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобільним транспортним засобом марки «ВАЗ 210990», реєстраційний номерний знак марки НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу автомобільному транспортному засобу марки «SAAB», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, у результаті чого здійснив з ним зіткнення, що спричинило до пошкодження транспортних засобів.

Позивач наголошує, що на момент вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АІ 8312933. Страховиком за таким договором виступало Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія».

Позивач мотивує, що на виконання вимог Закону України «Про загального обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він звернувся до страховика Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, та з заявою про виплату страхового відшкодування додавши необхідні документи. За результатом розгляду страховиком питання щодо здійснення страхової виплати, 10 січня 2017 року Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» перераховано на рахунок позивача страхове відшкодування у розмірі 11 351 гривень 01 копійка.

Проте позивач не погоджується із розміром страхового відшкодування. Оскільки вартість відновлювального ремонту становить 116 307 гривень 00 копійок. На його думку розмір страхового відшкодування, яке повинно бути сплачене на його користь Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» становить 38 148 гривень 99 копійок (ліміт відповідальності страховика: 45 500 гривень 00 копійок; здійснена страхова виплата: 11 351 гривня 01 копійка). Відшкодування різниці фактично заподіяної матеріальної шкоди та здійсненої страхової виплати має понести ОСОБА_2 як суб`єкт деліктного зобов`язання.

Стислий виклад позиції відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія».

Відповідач зазначає, що Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» здійснено виплату страхового відшкодування позивачу у встановленому порядку Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідач вказує, що повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_1 подав до страховика 21 березня 2016 року, а страхувальник ОСОБА_2 22 березня 2016 року. У подальшому 25 березня 2016 року страховиком здійснено огляд автомобільного транспортного засобу марки «Saab 9-3 YS3F Sport», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , та складено Акт огляду пошкодженого транспортного засобу. За змістом звіту № С-00716 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого транспортного засобу, станом 19 березня 2016 року, проведеного на замовлення Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобільного транспортного засобу марки «Saab 9-3 YS3F Sport», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , з врахуванням податку на додану вартість складає 13 983 гривень 00 копійок.

На думку відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» розмір страхового відшкодування становить 11 351 гривня 01 копійка із розрахунку: 13 983 гривень 00 копійок (розмір відновлювального ремонту) 2 131 гривень 99 гривень (податок на додану вартість) 500 гривень (франшиза).

Відповідач наголошує, що 05 січня 2019 року, тобто у законодавчо встановлені строки, страховик Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» здійснило виплату страхового відшкодування. Отже, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, здійснило розрахунок розміру страхового відшкодування (з урахуванням зносу та за мінусом франшизи) та виплатило його на користь позивача.

Тому на думку відповідача відсутні жодні підстави для задоволення позову.

Стислий виклад позиції відповідача ОСОБА_2 .

Відповідач зазначає, що позивачем при пред`явленні позову зазначено, що автомобільний транспортний засіб марки «Saab 9-3 YS3F Sport», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , належить йому на праві приватної власності. Проте на підтвердження вказаного факту відповідних доказів ним не надано. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу в матеріалах справи є неналежним доказом. Так як доказ наданий на іноземній мові. Даний документи, як доказ по справі, при наданні для суду України повинен бути переведений з іноземної мови на українську мову.

Відповідач мотивує, що автомобільний транспортний засіб позивача є на іноземних номерах. Тому виникає потреба перевірити чи ОСОБА_1 має право на законних підставах володіти та керувати автомобілем на території Україні.

Відповідач наголошує, що перебування вищевказаного автомобільного транспортного засобу на митній території України перевищує встановлений строк доставки транспортного засобу комерційного призначення, митних або інших документів на більш як десять діб. Відтак позивач несе відповідальність за зазначене порушення передбачено частиною третьою статті 470 Митного кодексу України та за вчинення такого порушення митних правил повинен бути притягнутий до відповідальності.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

04 травня 2020 року відкрито провадження у справі.

Відповідач запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із моменту вручення ухвали про відкриття провадження у справі надіслати відзив на позовну заяву.

Від відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» надійшов відзив у якому відповідач проти позовних вимог заперечив у повному обсязі. Вважає, що розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню розраховується з: оціненої шкоди (розмір якої обмежується лімітом відповідальності, встановленим в полісі) та вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу (із урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством). Окрім цього розмір шкоди зменшується на суму франшизи. Також на думку відповідача позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесення ним витрат на відновлюваний ремонт автомобіля у розмірі 116 307 гривень 00 копійок. Тому позовні вимоги на думку відповідача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі. Вважає, що позивач усупереч покладеного на нього обов`язку доказування, не довів перед судом обґрунтованість та фактичний розмір понесених витрат на відновлюваний ремонт транспортного засобу. Також на думку відповідача, позивач не є власником автомобільного транспортного засобу, оскільки не довів це перед судом. Тому враховуючи необґрунтованість обставин справи, на які посилається позивач, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якому позивач повторно підтримав позовні вимоги по суті. Вважає, що витрати, які позивач зазнав у зв`язку з пошкодженням його автомобільного транспортного засобу та витрати, які він вимушений зробити для відновлення свого порушеного права підлягають стягненню з ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», що відповідатиме різниці між фактичними витратами на відновлювальний ремонт та сумою ліміту відповідальності страховика.

Від позивача надійшло клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою суду клопотання позивача задоволено, призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу. Провадження у справі зупинене на час проведення експертиз.

Ухвалою суду провадження у справі відновлено у зв`язку із проведенням судової автотоварознавчої експертизи.

Позивач у судове засідання не з`явився. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» участь свого представника під час судового засідання не забезпечив. Хоча належним чином, у встановленому законом порядку, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи по суті.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 повторно не з`являлись у судове засідання. Адвокат Охмак Микола Васильович подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із сімейними обставинами ОСОБА_2 . До клопотання доказів щодо поважності причин відсутності ОСОБА_2 не додано. Також не обґрунтовано неможливість взяти участь у судовому засіданні представником відповідача адвокатом Охмаком Миколою Васильовичем.

Суд, враховуючи неявку сторін, зважаючи на клопотання представника відповідача, вважає, що наявних у справі доказів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. З метою забезпечення розумності та ефективності судового процесу, суд, не відкладаючи розгляду справи, визнає за доцільне вирішити спір по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд розглянув справу без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням частини 2 статті 247 ЦПК України.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами по справі встановлено, що 19 березня 2016 року о 15 годині 15 хвилин у місті Броди Львівської області, ОСОБА_2 , керуючи автомобільним транспортним засобом марки «ВАЗ 210990», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу автомобільному транспортному засобу марки «SAAB», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, у результаті чого здійснив з ним зіткнення, що спричинило до пошкодження транспортних засобів, що підтверджується постановою Бродівського районного суду Львівської області від 04 квітня 2016 року (справа № 439/347/16-ц) (т. 1, а.с. 12).

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 19 березня 2016 року о 15 годині 15 хвилин у місті Броди Львівської області, цивільно-правова відповідальність водія автомобільного транспортного засобу марки «ВАЗ 210990», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , була забезпечена за договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страховиком виступало Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується Полісом серії АІ № 831283 від 13 липня 2015 року (т. 1, а.с. 14, 61).

Володілець автомобільного транспортного засобу марки «SAAB», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 звернувся до страховика забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 210990», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулася 19 березня 2016 року о 15 годині 15 хвилин у місті Броди Львівської області. Із аналогічним повідомленням звернувся володілець забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 210990», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , що підтверджується Повідомленням про дорожньо-транспортні пригоди (ОСЦПВВНТЗ) від 19 березня 2016 року (т. 1, а.с. 62-63).

Володілець автомобільного транспортного засобу марки «SAAB», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 звернувся до страховика Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про страхове відшкодування завданої шкоди, отриманої під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 19 березня 2016 року о 15 годині 15 хвилин у місті Броди Львівської області, що підтверджується заявою про страхове відшкодування № 1641 від 29 листопада 2016 року та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (т. 1, а.с. 97, 151-155).

За результатами проведеної страховиком Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» дослідження із оцінки вартості відновлювального ремонту пошкодженого колісного транспортного засобу, який проведено фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту із врахуванням зносу автомобільного транспортного засобу марки SAAB», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , становить 13 983 гривні 00 копійок (враховуючи податок на додану вартість), що підтверджується Звітом про оцінку пошкодженого колісного транспортного засобу № С-00716 від 23 грудня 2016 року (т. 1, а.с. 64-96).

Страховиком забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 210990», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» здійснено страхову виплату ОСОБА_1 у розмірі 11 351 гривні 00 копійок, що підтверджується Довідкою № V4OMEG3M5956QHFB від 22 червня 2017 року (т. 1, а.с. 19).

Вартість відновлювального ремонту автомобільного транспортного засобу марки SAAB», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , (без врахування податку на додану вартість) станом на 19 березня 2016 року складала 28 081 гривня 16 копійок, що підтверджується Висновком експерта № СЕ-19/111-20/58033-АВ від 11 березня 2021 року (т. 2, а.с. 4-16).

Щодо виникнення недоговірного (деліктного) зобов`язання.

За правилами частини 1 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Законодавчим приписом пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України визначається, що якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди одній особі з вини іншої особи, остання відшкодовується винною особою.

З огляду на презумпцію вини завданої шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, вина, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому доцільно враховувати, що особливі правила статті 1188 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, є те, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою із поміж осіб, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки. Перед потерпілим несуть обов`язок відшкодувати завдану шкоду, виключно винні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим відповідальність за шкоду, яка заподіяна внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18).

Під час судового засідання судом встановлено, що 19 березня 2016 року о 15 годині 15 хвилин у місті Броди Львівської області, ОСОБА_2 , керуючи автомобільним транспортним засобом марки «ВАЗ 210990», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу автомобільному транспортному засобу марки «SAAB», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, у результаті чого здійснив з ним зіткнення, що спричинило до пошкодження транспортних засобів. Дані обставини справи встановлені постановою Бродівського районного суду Львівської області від 04 квітня 2016 року (справа № 439/347/16-ц), що з огляду на частину 6 статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Як вбачається із доказів по справі, обставини справи не містять жодних підтверджень наявності у ОСОБА_1 умислу на спричинення дорожньо-транспортної пригоди. Також немає жодних доказів, які б вказували на наявність непереборної сили, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої була спричинена шкода.

За таких обставин, виходячи із засад цивільного судочинства, зокрема змагальності сторін та диспозитивності, враховуючи застереження статті 13 ЦПК України, яка вказує, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, суд приходить до переконання, що обставини наявності умислу потерпілого або непереборної сили під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19 березня 2016 року о 15 годині 15 хвилин у місті Броди Львівської області, перед судом не доведено, а відтак вони вважаються такими, що відсутні.

Судом встановлено, що за наслідками скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19 березня 2016 року о 15 годині 15 хвилин у місті Броди Львівської області, було розпочато адміністративне розслідування відносно ОСОБА_2 . У подальшому, вже 04 квітня 2016 року постановою Бродівського районного суду Львівської області (справа № 439/347/16-ц) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки виникає виключно за наявності вини у протиправній поведінці заподіювача шкоди. Тому, вина водія у вчиненні адміністративного правопорушення має безпосереднє правове значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування.

За таких обставин, суд, всебічно та повно встановивши обставини справи, вважає, що належними, достатніми достовірними та допустимими доказами підтверджується факт дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 19 березня 2016 року о 15 годині 15 хвилин у місті Броди Львівської області. У свою чергу внаслідок свого неправомірного винного діяння ОСОБА_2 , здійснюючи експлуатацію джерела підвищеної небезпеки, завдав потерпілому ОСОБА_1 , який експлуатував інше джерело підвищеної небезпеки, матеріальної шкоди автомобільному транспортному засобу потерпілого. Між діянням ОСОБА_2 та спричиненням матеріальної шкоди автомобільному транспортному засобу марки «SAAB», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , наявний безпосередній причинно-наслідковий зв`язок.

Фактично, за такого перебігу подій, внаслідок експлуатації джерела підвищеної небезпеки, була завдана шкода потерпілому. Відтак у даній ситуації виникло недоговірне (деліктне) зобов`язання.

Щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

За нормативними приписами статті 988 ЦК України установлено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За загальним правилом та з огляду на положення статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За нормативним змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

За змістом абзацу 2 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Нормативними приписами статтей 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбаченого, що заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого це шкода, пов`язана:

-з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

-з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

-з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

-з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

-з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

-з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні. Оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Так, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд враховує незгоду позивача щодо розміру страхового відшкодування, яке проведено страховиком Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія». Відтак суд вважає, що сторони не досягли згоди про розмір відшкодування, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 19 березня 2016 року о 15 годині 15 хвилин у місті Броди Львівської області.

На підтвердження розміру завданої шкоди позивачу, ОСОБА_1 суду надано: наряд-замовлення № К-00000004 від 17 жовтня 2016 року; Розрахунок-фактура № К-00000004 від 17 жовтня 2016 року; Акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) К-00000004 від 17 жовтня 2016 року.

У свою чергу відповідачем на підтвердження фактично понесених позивачах витрат на відновлення свого порушеного права надано звіт про оцінку пошкодженого колісного транспортного засобу № С-00716 від 23 грудня 2016 року.

Для усунення розбіжностей при визначенні матеріального збитку, судом доцільно роз`яснено сторонам, у порядку визначеному процесуальним законом, необхідність призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, а також наслідки не призначення відповідної експертизи та положення щодо належності та допустимості доказів.

Під час визначення питання розміру заподіяної шкоди ОСОБА_1 , суд виходить із того, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Цивільне процесуальне законодавство встановлює імперативний обов`язок сторін нести ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними процесуальних дій. При цьому доцільно врахувати, що можливість встановлення розміру заподіяної матеріальної шкоди позивачу потребує наявність спеціальних знань у іншій сфері ніж право.

Здійснюючи сукупну оцінку доказів у справі, з точки зору допустимості, достатності, достовірності та належності, суд приходить до переконання, що позивачем перед судом не доведено наявність заподіяної матеріальної шкоди позивачу, внаслідок винної протиправної поведінки ОСОБА_2 , саме у розмірі 116 307 гривень 00 копійок. Розмір матеріального збитку при настанні страхового випадку повинен підтверджуватися належним засобом доказування. Водночас наряд-замовлення № К-00000004 від 17 жовтня 2016 року; Розрахунок-фактура № К-00000004 від 17 жовтня 2016 року; Акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) К-00000004 від 17 жовтня 2016 року не можуть визнаватися належними доказами в такій справі.

У свою чергу позивачем не спростовано визначення розміру заподіяної матеріальної шкоди, який визначений Звітом про оцінку пошкодженого колісного транспортного засобу № С-00716 від 23 грудня 2016 року. Такий документ відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

Суд наголошує, що призначена у справі судова автотоварознавча експертиза (висновок експерта № СЕ-19/111-20/58033-АВ від 11 березня 2021 року) не вирішила питання щодо «вартості відновлювального ремонту із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу».

Як встановлено судом, ринкова вартість автомобільного транспортного засобу марки «SAAB», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , станом на 19 березня 2016 року становить 296 733 гривні 00 копійок. Вартість відновлювального ремонту складає: 28 081 гривень 16 копійок. Вартість відновлювального ремонту із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 12 115 гривень 50 копійок.

Франшиза за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ № 831283 від 13 липня 2015 року складає: 500 гривень 00 копійок.

Вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_2 , не перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування.

Страховиком Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» здійснено ОСОБА_1 страхове відшкодування майнової шкоди, яка становить вартість відновлювального ремонту із врахування коефіцієнту фізичного зносу (за виключенням франшизи) у сумі 11 351 гривня 01 копійка. Розмір фактичного реального збитку позивача, який спричинений відновленням пошкодженого автомобільного транспортного засобу становить 28 081 гривня 16 копійок.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що позивач ОСОБА_1 , звернувшись до страховика, одержав страхове відшкодування. Проте оскільки такого недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до повного виконання ОСОБА_2 свого обов`язку із відшкодування шкоди.

Фактично, виходячи зі змісту статті 1194 ЦК України, ОСОБА_2 зобов`язаний відшкодування потерпілому ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому суд зауважує, що за договірним зобов`язанням (договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів), внаслідок виниклого делікту страхових своє зобов`язання перед позивачем виконав повністю.

Відтак ОСОБА_2 має відшкодувати фактичну різницю реальних збитків, що складається із: розміру понесених витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу, розміру понесених витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу із врахуванням коефіцієнта фізичного зносу та суму франшизи. Із розрахунку: (28 081 гривня 16 копійок + 500 гривень 00 копійок) 11 351 гривня 01 копійка = 17 230 гривень 15 копійок. Де:

-28 081 гривня 16 копійок вартість відновлювального ремонту;

-500 гривень 00 копійок франшиза за договором про ОСЦПВВНТЗ;

-11 351 гривня 01 копійка вартість відновлювального ремонту із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, яка виплачена страховиком.

-17 230 гривень 15 копійок розмір витрат, які фактично повинен відшкодувати ОСОБА_2 за деліктним зобов`язанням

За таких обставин, враховуючи недоведеність позивачем суми заподіяної матеріальної шкоди (понесених витрат на відновлювальний ремонт із врахуванням коефіцієнта фізичного зносу), зважаючи на виконання страховиком свого зобов`язання за договором ОСЦПВВНТЗ, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Водночас позовні вимоги ОСОБА_1 у частині до ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню у сумі 17 230 гривень 15 копійок.

Щодо розподілу судового збору.

За правилами частини 1-2 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Нормою частини 1 статті 141 ЦПК України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Ціна позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, відшкодування збитків (матеріальної шкоди), заподіяних джерелом підвищеної небезпеки становить 104 955 гривень 99 копійок.

Доказами по справі підтверджується, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 049 гривень 55 копійок.

Виходячи із законодавчих приписів статті 141 ЦПК України, зважаючи на норму пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий за подання даного позову підлягав сплаті 1 049 гривень 55 копійок.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 задоволено частково у сумі 17 230 гривень 15 копійок. Водночас у задоволенні позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» - відмовлено.

За таких обставин, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 необхідно пропорційно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок за подання позовної заяви на рахунок ОСОБА_1 , що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

Керуючись статтями 10, 81, 89, 206, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, відшкодування збитків (матеріальної шкоди), заподіяних джерелом підвищеної небезпеки задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених витрат на відшкодування шкоди у розмірі 17 230 (сімнадцять тисяч двісті тридцять) гривень 15 копійок.

У задоволення позовних вимог у іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору, що становить 640 гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питань без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дні складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 15.5 частини 1 Розділу XIII ЦПК України, до початку функціонуванні Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення складено 16.11.2021.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: відмовився (паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 ).

Відповідачі:

Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», , місцезнаходження: Київська область, м. Київ, вул. Кирилівська, 40.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Суддя Б.М. Петейчук