КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 року

м. Київ

справа № 757/76070/17-ц

провадження № 22-ц/824/4458/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.(суддя-доповідач)

суддів - Махлай Л.Д., Стрижеуса А.М.

за участю секретаря судового засідання - Парфенюк В.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Акціонерне товариство «Українська залізниця», Приватне акціонерне товариство «Запорізький електровозоремонтний завод»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» - Волинського Андрія Володимировича та голови правління Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» Горобця М.П.

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2018 року у складі судді Матійчук Г.О.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця», Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» №69-3/69-11 від 16 листопада 2017 року в частині дострокового припинення повноважень голови правління даного товариства ОСОБА_1 та дострокового припинення дії контракту від 30 травня 2017 року №79-3/1-1; поновити позивача на посаді голови правління ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» з 16 грудня 2017 року, допустивши в цій частині негайне виконання рішення суду; стягнути з відповідача ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, допустивши в цій частині негайне виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 30 травня 2017 року між позивачем та АТ «Українська залізниця» укладено контракт №70-3/1-1, відповідно до умов якого ОСОБА_1 призначено на посаду голови правління ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» на строк з 30 травня 2017 року по 10 квітня 2018 року.

Вказував, що рішенням ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» №69-3/69-11 від 16 листопада 2017 року достроково припинено повноваження голови правління, а також достроково припинено дію контракту від 30 травня 2017 року №79-3/1-1 через невиконання позивачем обов`язків, покладених на нього даним контрактом, а саме щодо безпосередньої організації і забезпечення ефективної і прибуткової діяльності заводу.

Стверджував, що підстава дострокового звільнення позивача із займаної ним посади не передбачена укладеним між сторонами контрактом.

Вважав рішення, прийняте відповідачем 16 листопада 2017 року в частині дострокового припинення повноважень голови правління та дострокового припинення дії контракту №79-3/1-1 незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» №69-3/69-11 від 16 листопада 2017 року в частині дострокового припинення повноважень голови правління ОСОБА_1 та дострокового припинення дії контракту від 30 травня 2017 року №79-3/1-1ю

Поновлено позивача на посаді голови правління з 17 листопада 2017 року.

Стягнуто з відповідача ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 872 028,99 грн.

Допущено негайне виконання даного судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді голови правління ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» з 17 листопада 2017 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць.

Не погоджуючись з указаним рішенням, 03 вересня 2018 року АТ «Українська залізниця» в особі представника Волинського А.В. звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в частині визнання незаконним та скасування рішення акціонера ПрАТ «ЗЕРЗ» від 16 листопада 2017 року №69-3/69-11 щодо припинення повноважень позивача та дострокового припинення дії контракту від 30 травня 2017 року №70-3/1-1, ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог в указаній частині відмовити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є незаконним, необґрунтованим, прийнятим за умов неповного з`ясування обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що повноваження позивача було припинено через визнання незадовільною роботи ПрАТ «ЗЕРЗ», погіршення фінансового результату, збільшення кредиторської заборгованості, невиконання планових робочих показників та інше.

Звертає увагу суду на п. 43 контракту, яким передбачена можливість звільнення позивача у зв`язку з невиконанням покладених на нього обов`язків, передбачених статутом або даним контрактом.

Стверджує, що районним судом при ухваленні рішення не враховано положень контракту від 30 травня 2017 року №79-3/1-1, укладеного між сторонами.

Вказує, що судом також не враховано, що на дату ухвалення рішення про поновлення позивача на роботі, строк дії контракту закінчився, доказів які б свідчили про його продовження сторонами не надано.

Зазначає, що у порушення вимог процесуального законодавства, судом не винесено жодної ухвали у відповідь на заяву ПАТ «Українська залізниця» про залучення третьою особою ПрАТ «ЗЕРЗ», як самостійного господарюючого суб`єкту, юридичної особи. Окрім вказаного, про подачу такої заяви в оскаржуваному рішенні не зазначено, а означену заяву вилучено з матеріалів справи. З огляду на вказане, вважає, що оскаржуване рішення прийняте судом без участі, залучення та повідомлення ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод», що вплинуло на права та обов`язки останнього, а також призвело до неправильного вирішення справи по суті.

03 вересня 2018 року голова правління Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» Горобець М.П. також звернувся до суду з апеляційною скаргою на вказане рішення, в якій просить рішення скасувати повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення районного суду є незаконним, необґрунтованим, а також ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Стверджує, що у зв`язку з численним збільшенням збитків товариства, у відповідачів були усі підстави стверджувати про невиконання ОСОБА_1 покладених на нього контрактом обов`язків.

Зазначає, що посилання суду на порушення відповідачем п. 4 ст. 40 КЗпП є безпідставним та необґрунтованим, оскільки така стаття не містить пункту №4.

Звертає увагу на те, що у суду були відсутні підстави поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки дія контракту станом на дату ухвалення рішення, вже закінчилася.

Вказує, що наказ про звільнення позивача №1252 від 20 листопада 2017 року останнім власноручно підписувався та у подальшому не оскаржувався.

Стверджує, що районним судом процесуальні документи на адресу заводу не надсилалися, що порушило права останнього на подання відзиву та необхідних у справі доказів, а також на неможливість участі у судовому засіданні.

Зазначає, що АТ «Українська залізниця» є єдиним акціонером ПрАТ «ЗЕРЗ», проте не є особою, з якою відповідач знаходиться у трудових відносинах, а отже не є належним відповідачем у даній справі.

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 подано заяву про відмову від позовних вимог в частині поновлення на роботі у зв`язку із закінченням строку дії контракту.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позову в частині позовних вимог про поновлення на роботі.

Визнано нечинним рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2018 року щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді голови правління ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» з 17 листопада 2017 року і закрито провадження у справі у відповідній частині.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Українська залізниця» задоволено, апеляційну скаргу ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» задоволено частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 01 серпня 2018 року в частині визнання незаконним та скасування рішення АТ «Українська залізниця» від 16 листопада 2017 року № 69-3/69-11 щодо дострокового припинення повноважень голови правління ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» ОСОБА_1 та дострокового припинення дії укладеного із ним контракту від 30 травня 2017 року № 70-3/1-1, а також в частині стягнення з ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 04 листопада 2020 року постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У даній постанові вказано, що на час апеляційного перегляду справи та прийняття судом апеляційної інстанції відмови позивача від позову в частині поновлення на роботі закінчився строк дії контракту, на підставі якого він перебував на посаді голови правління ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод», тому поновлення його на цій посаді неможливе.

Зазначено, що суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про неефективність обраного позивачем способу захисту порушеного права та не перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не надав оцінки дотриманню вимог трудового законодавства під час припинення повноважень ОСОБА_1 як голови правління ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод», не встановив факт наявності або відсутності правових підстав для прийняття такого рішення та фактично рішення суду першої інстанції по суті вирішення справи не переглянув.

Верховний суд зауважив, що у будь-якому випадку підставою стягнення середнього заробітку у справах цієї категорії є незаконність звільнення з роботи, а також, що на припинення трудового договору з працівником з підстав, передбачених контрактом (пункт 8 частини першої статті 36 КЗпП України), а не у зв`язку зі звільненням працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, частина третя статті 40 КЗпП України не поширюється.

02 березня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшли письмові пояснення представника АТ «Українська залізниця» - Коротуна О.М., в яких останній просив свою апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

09 березня 2021 року на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю у кримінальній справі.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вже другий раз поспіль просить відкласти розгляд справи саме у зв`язку з прийняттям участі у кримінальних справах, що свідчить про те, що адвокат Князьська Н.А. на власний розсуд обирає на яких судових засіданнях бути присутньою та з незрозумілих причин надає перевагу участі в інших судових справах.

Таким чином, зважаючи на те, що представник позивача нехтує своїми процесуальними обов`язками та надає перевагу прийняттю участі в інших засіданнях по іншим справам, другий раз поспіль не з`являється у призначені в даній справі судові засідання у зв`язку із зайнятістю, беручи до уваги те, що позивач особисто присутній в залі судового засідання, колегія дійшла висновку, що заява представника позивача задоволенню не підлягає, розгляд справи можна продовжувати за відсутності представника позивача.

У судовому засіданні представник АТ «Українська залізниця» підтримала свою апеляційну скаргу та просила задовольнити, оскаржуване рішення - скасувати, а у задоволенні позову - відмовити у повному обсязі. Проти задоволення вимог апеляційної скарги ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» не заперечувала.

Представник ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» у судовому засіданні вимоги своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги АТ «Українська залізниця» підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Позивач у судовому засіданні проти задоволення апеляційних скарг відповідачів заперечував та просив залишити подані скарги без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача з роботи відбулось в порушення положення ч. 2 ст. 41 КЗпП України, а тому наявні підстави для визнання незаконним та скасування рішення ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» №69-3/69-11 від 16 листопада 2017 року в частині дострокового припинення повноважень голови правління даного товариства ОСОБА_1 та дострокового припинення дії контракту від 30 травня 2017 року №79-3/1-1і стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом установлено, що правовідносини між ПАТ «Українська залізниця» та ОСОБА_1 виникли у зв`язку з укладенням 20 квітня 2017 року контракту № 1.

Додатковою угодою № 70-3/1-1 від 30 травня 2017 року сторони погодили внести зміни до контракту № 1 у спосіб викладення його у новій редакції, наслідком чого стало укладення 30 травня 2017 року контракту № 70-3/1-1.

10 листопада 2017 року відбулось засідання наглядової ради ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод», оформлене протоколом № 7. Сьомим питанням порядку денного засідання наглядової ради розглянуто звіт правління про результати роботи товариства за 9 місяців 2017 року (з порівняльним аналізом за останні 3 роки), на якому встановлено негативні тенденції діяльності товариства, зростання збитків до 31 500 000 грн, збільшення рівня кредиторської заборгованості до 295 000 грн, невиконання планових робочих завдань. Роботу правління визнано незадовільною, а пояснення з приводу невиконання планових показників та причин збиткової діяльності - необґрунтованими.

16 листопада 2017 року відбулось засідання правління ПАТ «Укрзалізниця», оформлене протоколом № Ц-57/104, на якому ухвалено достроково припинити повноваження голови правління ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» ОСОБА_1 та достроково припинити дію контракту від 30 травня 2017 року № 70-3/1-1, укладеного ПАТ «Укрзалізниця» та ОСОБА_1 з 17 листопада 2017 року через невиконання обов`язків, покладених на нього контрактом, а саме щодо безпосередньої організації і забезпечення ефективної і прибуткової діяльності ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод».

16 листопада 2017 року прийнято рішення акціонера ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» № 69-3/69-11, пунктом 1 якого вирішено достроково припинити повноваження голови правління ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» ОСОБА_1 з 17 листопада 2017 року (останній робочий день) через невиконання обов`язків, покладених контрактом, а саме щодо безпосередньої організації і забезпечення ефективної і прибуткової діяльності ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод».

Рішення, прийняте на засіданні правління ПАТ «Укрзалізниця», відповідно до статті 49 Закону України «Про акціонерні товариства» та пункту 10.2 статуту ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод», має статус протоколу загальних зборів товариства.

20 листопада 2017 року за підписом новопризначеного голови правління ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» видано наказ № 1252ос, згідно з яким ОСОБА_1 звільнено з 20 листопада 2017 року на підставі, передбаченій контрактом, згідно з пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України.

З наказом ОСОБА_1 ознайомлено того ж дня, що засвідчено особистим його підписом, поруч з яким приписано - «хворію».

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (частини перша та шоста статті 43 Конституції України).

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений в абзаці сьомому статті 5-1 КЗпП України правовий захист від незаконного звільнення.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (частина третя статті 21 КЗпП України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Враховуючи особливості зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

За змістом пункту 16 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності», контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чинним законодавством, а також передбачених у контракті.

Відповідно до пункту 17 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170, у контракті можуть визначатися додаткові, крім встановлених чинним законодавством, підстави його розірвання.

Таким чином, на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 працював на посаді голови правління ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» на підставі контракту, укладеного з ПАТ «Українська залізниця», на строк з 30 травня 2017 року до 10 квітня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 рішення ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» №69-3/69-11 від 16 листопада 2017 року повноваження голови правління ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» ОСОБА_1 достроково припинено, разом з тим і достроково припинено дію контракту від 30 травня 2017 року за №79-3/1-1, укладеного між ПАТ «Укрзалізниця» та ОСОБА_1 з 17 листопада 2017 року (останній робочий день) через невиконання ОСОБА_1 обов`язків, покладених на нього контрактом, а саме щодо безпосередньої організації і забезпечення ефективної і прибуткової діяльності ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод».

За змістом пункту 1 Контракту №79-3/1-1 від 30 травня 2017 року позивач зобов`язується в тому числі безпосередньо забезпечувати прибуткову діяльність, ефективне використання та збереження майна ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод».

Згідно з пунктом 39 Контракту у випадку невиконання чи неналежного виконання обов`язків, передбачених цим Контрактом, сторони несуть відповідальність згідно із законодавством та цим Контрактом.

Підпунктом «в» пункту 42 Контракту встановлено, що у випадках, передбачених пунктами 43 і 44 цього Контракту, він припиняється до закінчення терміну своєї дії.

Відповідно до пункту 43 Контракту позивач може бути звільнений з посади у разі невиконання обов`язків, покладених на нього статутом або цим Контрактом, одноразового грубого порушення членом правління законодавства чи невиконання визначених обов`язків, в результаті чого для товариства настали значні негативні наслідки (понесено збитки, виплачено штрафи, тощо).

Установлено, що підставою для звільнення позивача за пунктом 8 статті 36 КЗпП України став Звіт правління ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» про результати роботи товариства за 9 місяців 2017 року з порівняльним аналізом за останні 3 роки, яким засвідчено погіршення фінансового результату ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» (зростання збитків до 31,5 млн. грн за результатами роботи 9 місяців 2017 року товариства, збільшення рівня кредиторської заборгованості до 295 000 грн станом на 01 січня 2017 року, невиконання планових робочих показників та інше).

Таким чином, зважаючи на те, що на підставі вказаного Звіту визнано незадовільною роботу правління ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» у зв`язку, зокрема з невиконанням планових показників діяльності за 9 місяців 2017 року, збитковим станом товариства та високим рівнем кредиторської заборгованості, забезпечення яких входило до обов`язків позивача, колегія суддів доходить висновку про законність звільнення ОСОБА_1 , оскільки визначальним для припинення дії контракту є сам факт порушення, а встановлена вина керівника лише додатково підтверджує законність рішення ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» №69-3/69-11 від 16 листопада 2017 року в частині дострокового припинення повноважень голови правління даного товариства ОСОБА_1 та дострокового припинення дії контракту від 30 травня 2017 року №79-3/1-1.

Разом з тим, відповідно до листка непрацездатності, серія АДГ № 694116, виданого Комунальною установою «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» з 16 листопада 2017 року по 21 листопада 2017 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні. Згідно вказаного листка непрацездатності ОСОБА_1 мав стати до роботи 22 листопада 2017 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт.

Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 статті 40 КЗпП України, тобто через нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні), а також у період перебування працівника у відпустці (перше речення частини третьої статті 40 КЗпП України).

Розірвання контракту з ініціативи органу управління майном або керівника підприємства повинно провадитися з урахуванням гарантій, встановлених чинним законодавством (пункт 17 Положення).

Ця гарантія поширюється на випадки припинення трудового договору (договору контракту) з працівником за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, тобто з підстав, передбачених контрактом. Наслідки порушення гарантії, визначеної у першому реченні частини третьої статті 40 КЗпП України, усуваються шляхом зміни дати припинення трудових відносин на перший день після закінчення періоду непрацездатності чи відпустки (Правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі №205/4196/18).

Таким чином, повноваження голови правління Гавриленка С.О. та дію контракту припинено з 17 листопада 2017 року (останній робочий день) відповідно до Рішення акціонера ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» №69-3/69-11 від 16 листопада 2017 та Наказом №1252ос про припинення трудового договору (контракту) від 20 листопада 2017 року звільнено з посади 20 листопада 2017 року на підставі, передбаченій контрактом, згідно з пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, тобто під час перебування на лікарняному, оскільки згідно листка непрацездатності позивач мав стати до роботи 22 листопада 2017 року.

Наслідки порушення гарантії, визначеної у першому реченні частини третьої статті 40 КЗпП України, у цьому випадку слід усунути шляхом зміни дати звільнення позивача, а саме: визначити датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності - 22 листопада 2017 року.

Отже, оскільки колегією суддів встановлено обґрунтованість звільнення позивача на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України, відсутні і підстави для задоволення вимог позовної заяви про стягнення середнього заробітку.

Зважаючи на викладене, колегія доходить висновку, що суд першої інстанції не встановив обставин щодо законності звільнення позивача, обмежившись лише посиланням на те, що таке звільнення відбулось під час перебування ОСОБА_1 на лікарняному, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, що призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги є обґрунтованими.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Наведені порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду частково та ухвалення нового рішення про задоволення позову частково відповідно до положень ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення апеляційних скарг відповідачів та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Українська залізниця» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 057,20 грн та на користь ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» - 14 137,64 грн.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги представника відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» - Волинського Андрія Володимировича та голови правління Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» Горобця М.П.- задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2018 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця», Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Змінити дату звільнення ОСОБА_1 та визначити дату припинення трудових відносин на посаді голови правління Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України - 22 листопада 2017 року.

В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 057,20 грн та на користь Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» - 14 137,64 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено «09» березня 2021 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді Л.Д. Махлай

А.М. Стрижеуса