Справа № 513/556/20
Провадження № 2/513/29/21
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Рязанової К.Ю.,

за участю секретарів судового засідання: Фабрикатор Н.В., Станкової А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження по суті цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В:

у липні 2020 року до Саратського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, яку вона в подальшому уточнила та просила змінити спосіб стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 25 червня 2020 року рішенням Саратського районного суду Одеської області. Від цього шлюбу сторони мають чотирьох неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 20 грудня 2019 року судовим наказом на користь позивача були стягнуті з відповідача аліменти на утримання їх спільних неповнолітніх дітей в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Позивач зазначає, що на даний час діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшується потреба у їх забезпеченні, а відповідач участі у вихованні дітей не бере, допомогу не надає. Позивач власного житла не має, проживає з дітьми в орендованій квартирі. Позивачу стало відомо, що відповідач є військовослужбовцем та сума його грошового забезпечення за період 2019-2020 року склала 80685,57 гривень. У зв`язку з зазначеним, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача, визначений судовим наказом Саратського районного суду Одеської області від 20 грудня 2019 року, та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання чотирьох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

12 серпня 2020 року ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області провадження у справі відкрито, її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

07 вересня 2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить у задоволенні позовних вимог до нього відмовити повністю, оскільки сума аліментів достатня для утримання дітей відповідного віку. У поданому до суду відзиві відповідач вказує на те, що інформація щодо того, що відповідач не бере участі у вихованні дітей та не надає матеріальної допомоги, є недостовірною. Відповідач справно сплачує аліменти, заборгованість з їх сплати відсутня. Також відповідач оплачує сніданки та обіди у школі. Його заробітна плата в місяць складає 11360,00 гривень. Крім того, на його утриманні перебуває мати, яка є пенсіонером, хворіє, потребує постійного лікування та не може забезпечити своє проживання та лікування однією пенсією. До того ж, відповідач зазначає, що в період шлюбу ними було оформлено кредитні договори від 18 березня 2019 року, який сплачує відповідач, а майном користується позивач.

24 вересня 2020 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої позивач вважає аргументи, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, безпідставними, а тому просить позов задовольнити повністю.

Позивач до суду не з`явилася, однак надала до суду заяву, в якій справу просила розглядати без її участі, позовну заяву підтримала та просила суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та його представник - адвокат Сулакова О.В., до суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялися належним чином, позиція щодо обставин справи викладена у відзиві на позовну заяву. 11 березня 2021 року на електронну адресу суду від командира військової частини НОМЕР_1 надійшов лист, згідно якого ОСОБА_2 з 18 січня 2021 року вибув у відрядження до військової частини НОМЕР_2 , м. Миколаїв, про слухання справи повідомлений, однак прибути до судового засідання не зможе.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони з 12 грудня 2007 року перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Саратського районного суду Одеської області від 25 червня 2020 року.

Від цього шлюбу сторони мають чотирьох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, що не спростовувалося відповідачем.

Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні, що вбачається з довідок Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області від 16 червня 2020 року № № 804, 807.

20 грудня 2019 року Саратським районним судом Одеської області видано судовий наказ у справі № 513/1284/19, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання чотирьох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 10 грудня 2019 року і до повноліття найстаршої дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а потім в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину на утримання дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до повноліття сина ОСОБА_7 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 , а потім в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину на утримання дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до повноліття сина ОСОБА_8 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 , а потім в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дочки ОСОБА_9 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

20 січня 2020 року заступником начальника відділу Саратського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Цурканом Ю.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вищезазначеного судового наказу.

Згідно довідки Саратського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24 червня 2020 року № 71341/2 про неотримання аліментів позивач отримувала від відповідача аліменти на утримання дітей: у грудні 2019 року в сумі 4158 грн., у січні 2020 року 4158 грн., у лютому 2020 року 4553 грн., у березні 2020 року 4553 грн., у квітні 2020 року 4553 грн., у травні 2020 року 4553 грн., у червні 2020 року 4216,50 грн.

Як вбачається з листів командира та заступника командира військової частини НОМЕР_1 від 16 квітня 2020 року № 13 та від 05 червня 2020 року № 23 відповідно, відповідач є військовослужбовцем, та щомісячна сума його грошового забезпечення з листопада 2019 року по травень 2020 року складала 11369,33 грн.

Крім того, з наданих ГУ ДПС в Одеській області відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 16 грудня 2020 року № 2318, за період з 1 кварталу 2020 року по 3 квартал 2020 року ОСОБА_2 отримав грошове забезпечення у сумі 53323,18 грн. за 1 квартал, 46126,85 грн. - за 2 квартал, 34777,08 грн. - за 3 квартал.

З розрахунку заборгованості по аліментах, наданого відповідачем, видно, що відповідач сплачував аліменти з січня 2020 року по серпень 2020 року, і станом на 02 вересня 2020 року сплатив на 1116,50 грн. більше.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Частинами першою та третьою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частина перша статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікована 27.02.1991 року, теж визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. А відповідно до ч. 3 вказаної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина друга зазначеної статті встановлює, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Пунктом 2 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) передбачено наступне, якщо з боржника стягуються аліменти на утримання трьох і більше дітей, а також якщо наявна заборгованість зі сплати аліментів за минулий час, виконавець у постанові зазначає про стягнення 50% із заробітку боржника для забезпечення поточних платежів.

Згідно з ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

У правовій позиції Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі за № 6-143цс13 колегія суддів дійшла висновку про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за судовим наказом у твердій грошовій сумі на розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», статті 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», статті 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Таким чином, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок зробив Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд дійшов висновку про зміну розміру аліментів та стягнення їх у частці з усіх видів доходів з відповідача, який має постійний дохід, та не спростував тих доводів, якими позивач обґрунтовувала підстави зміни розміру аліментів та наявність у нього постійного доходу.

Доводи відповідача не спростовують наявність у нього регулярного заробітку та покращення його матеріального становища, та висновків суду про необхідність та наявність законних підстав для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, визначеного за судовим наказом.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Звертаючись до суду у грудні 2019 році із заявою про видачу судового наказу, позивач обрала спосіб захисту порушеного права шляхом пред`явлення вимоги про стягнення аліментів на дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Позивач, скориставшись своїм правом, встановленим ч. 3 ст. 181 СК України, 23.12.2019 року звернулась до суду з даним позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, просить визначити спосіб стягнення аліментів у 1/2 частці від усіх видів заробітку (доходу). Перехід щодо стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) є зміною способу стягнення аліментів.

Як зазначено вище, позивач в позовній заяві просить суд змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що відповідач має можливість сплачувати більші кошти на утримання їх спільних дітей, оскільки він є військовослужбовцем у Збройних силах України та має регулярний і стабільний заробіток, водночас витрати у позивача на утримання дітей збільшилися. З огляду на викладене, позивач просить стягнути аліменти саме у 1/2 частці від усіх видів заробітку (доходу).

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, як мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відео записів, висновків експертів; а відповідно до положень ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини, проголошеної Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року передбачає, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння.

Тобто, з урахуванням наявності у сторін чотирьох дітей, розмір аліментів на кожну дитину становить 1/2 : 4=1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника.

Тобто, розмір аліментів на дітей становить по 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника на кожну дитину.

Загальний розмір аліментів на всіх дітей становить: до 06 березня 2025 року - 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника; до 19 квітня 2026 року - 3/8 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника; до 05 липня 2031 року - 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника; до 04 січня 2035 року - 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника відповідно, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей.

Як було зазначено вище, діти проживають разом із матір`ю, позивачем по справі, що підтверджується матеріалами справи та не було спростовано відповідачем в процесі розгляду справи.

Позивачем надані суду докази на підтвердження свого позову, в той час як відповідачем не надано суду належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження наявності на його утриманні інших дітей та непрацездатних батьків.

Приймаючи до уваги, що сплата аліментів відповідачем, який є військовослужбовцем, у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу) щомісячно, не є надмірним тягарем для відповідача та відповідає інтересам дітей, враховуючи баланс інтересів дітей та матеріальних можливостей батька, та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що відповідач повинен і може надавати матеріальну допомогу у розмірі 1/2 частини від усіх його доходів щомісячно на утримання його неповнолітніх дітей. Зазначений розмір є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Таким чином, суд приходить до висновку про можливості зміни способу стягнення аліментів, встановлених судовим наказом Cаратського районного суду Одеської області від 20 грудня 2019 року у твердій грошовій сумі на частку від заробітку (доходу) відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18 січня 2021 року № 11, відповідач є військовослужбовцем та з 18 січня 2021 року вибув у відрядження до військової частини НОМЕР_2 , м. Миколаїв, з метою якісного комплектування та проведення заходів підготовки підрозділів до виконання завдань в Операції Об`єднаних Сил, до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередньо участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в зоні проведення ООС, з метою виконання службових (бойових) завдань у складі оперативно-тактичного угруповання «Схід».

Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", відповідач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог п.п. 12, 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір компенсується за рахунок держави.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому суд не вбачає підстав допустити негайне виконання рішення, оскільки предметом позову є не стягнення аліментів, а зміна способу стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 190 Сімейного кодексу України, ст. ст. 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263 - 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити повністю.

Змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений судовим наказом Саратського районного суду Одеської області від 20 грудня 2019 року у справі № 513/1284/19, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання чотирьох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 10 грудня 2019 року і до повноліття найстаршої дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а потім в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину на утримання дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до повноліття сина ОСОБА_7 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 , а потім в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину на утримання дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до повноліття сина ОСОБА_8 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 , а потім в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дочки ОСОБА_9 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 23 листопада 2001 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрованого у с. Плахтіївка Білгород-Дністровського (Саратського) району Одеської області) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , громадянки України, паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 10 січня 2008 року Саратським РВ ГУМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 ) щомісячно на утримання:

- сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 06 березня 2025 року 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

- сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 19 квітня 2026 року 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

- сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 05 липня 2031 року 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

- доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до 04 січня 2035 року 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 11 березня 2021 року.

Суддя К. Ю. Рязанова