Дата документу 08.11.2021
Справа № 334/5940/21
Провадження № 2/334/3647/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Бредіхіна Ю.Ю. за участю секретаря Коваль К.С. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Касапської Надії Олександрівни про визнання права власності в порядку спадкування,

установив:

ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 (далі за текстом відповідач) про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . ОСОБА_4 є спадкоємцем померлої ОСОБА_3 , за заповітом складеним 21 лютого 2000 року та посвідченого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованим в реєстрі за номером 2-96. Даним заповітом померлою зроблено таке розпорядження: «належний мені житловий будинок АДРЕСА_1 - заповідаю гр. ОСОБА_1 , належний мені житловий будинок АДРЕСА_2 - заповідаю ОСОБА_2 ».

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Касапської Н.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.06.2021 №223/02-31 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 21/100 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Постанова нотаріуса мотивована тим, що в результаті розгляду документів, поданих для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виявлено розбіжності в написанні адреси спадкового майна в заповіті, посвідченому Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою 21.02.2000 року за реєстровим №2-96 та в правовстановлюючому документі, а саме в свідоцтві про право на спадщину за заповітом, виданого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою 25.09.1995 року за реєстровим №4-1836.

Так, дійсно згідно з правовстановлюючими документами за спадкодавцем зареєстровано право власності на 21/100 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а в заповіті вказано право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 . Тобто, існують розбіжності, що полягають в тому, що заповідач при складенні заповіту вказала житловий будинок АДРЕСА_1 , а не АДРЕСА_1 , назвала житловим будинком належну їй 21/100 частку житлового будинку.

У зв`язку із викладеними обставинами, позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно частину житлового будинку.

Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності у зв`язку із неможливістю прибуття у судове засідання. У вказаній заяві також визнав позовні вимоги позивача.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 у віці 74 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зроблено запис за №668, копія свідоцтва про смерть від 18.05.2020р. серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_4 є спадкоємцем померлої ОСОБА_3 , за заповітом складеним 21 лютого 2000 року та посвідченого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованим в реєстрі за номером 2-96.

Даним заповітом померлою зроблено таке розпорядження: «належний мені житловий будинок АДРЕСА_1 - заповідаю гр. ОСОБА_1 , належний мені житловий будинок АДРЕСА_2 - заповідаю ОСОБА_2 .»

Дівоче прізвище позивачки ОСОБА_5 було змінено на ОСОБА_6 внаслідок укладення шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 .

ОСОБА_4 і ОСОБА_2 є рідними братом і сестрою, їхнім батьком є ОСОБА_7 , але матері різні. Матір`ю відповідача є померла ОСОБА_3 , яка доводилась за життя мачухою (не рідною матір`ю) для позивача.

Після смерті померлої ОСОБА_3 , залишилась спадщина, а саме: 21/100 частка житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 144,5 кв. м., житловою площею 95,8 кв. м., до позовної заяви додається копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.04.2021р. №252138371 та копія технічного паспорту на житловий будинок.

Відповідно до інформації наданої ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» інвентарна справа на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ніколи не заводилась.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особина випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно із ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду викладеній у постанові від 05.12.2018р. у справі №335/9398/16-ц неточності та помилки в тексті заповіту щодо адреси нерухомого майна, яке передається у спадщину не можуть бути усунуті шляхом тлумачення заповіту відповідно до положень статей 213, 1256 ЦК України.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Матеріалами справи встановлено, що позивач у встановлений законом строк вчинив усі належні дії для оформлення спадщини, але не зміг зареєструвати своє право з незалежних від неї обставин, за таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Касапської Надії Олександрівни про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на 21/100 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 144,5 кв. м., житловою площею 95.8 кв. м., в порядку спадкування за померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін