Справа № 496/5640/21
Провадження № 2/496/2254/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Горяєв І.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сидорук Д.С. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з вказаним вище позовом до відповідача в якому просять стягнути борг.

29.12.2021 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сидорук Д.С. до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на ј частку будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 .

Заява мотивована тим, що у проваджені суду перебуває позовна заява ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про стягнення боргу. Позивач вважає, що відповідач бажає уникнути цивільної відповідальності, не бажає розрахуватися за борговими зобов`язаннями, що підтверджується протоколом його допиту у якості свідка від 18.09.2021 року, тому просить накласти арешт на 1/4 частку нерухомого майна, належного відповідачу, а саме: АДРЕСА_1 , житловою площею 54,10 кв.м. Відповідачу належіть 1/2 частка зазначеного нерухомого майна, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.09.2021 року, № 273281280. Згідно із довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 28.12.2021 року, вартість належного відповідачу майна у частці, що складає 27,05 кв.м. становить 797667,10 грн. Половина від частки, що належіть відповідачеві становить 1/4. Так як загальна вартість житлової площі його частки становить 797667,10 грн., а половина її дорівнює 398833,55 грн., позивач просить суд з урахуванням співрозмірності позовних вимог, які підтверджено офіційними даними, що додано до заяви, накласти арешт саме на 1/4 частку належного відповідачеві майна. Зустрічне забезпечення позивач просив не застосовувати, так як має зареєстроване місце мешкання у відповідності до вимог ст. 154 ч. 3 ЦПК України. А також у власності є земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , ділянка № НОМЕР_1 , площею 2,113 га, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку від 18.06.2007 року.У зв`язку з вище викладеним представник позивача звернувся до суду з вказаною заявою про забезпечення позову.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

На підставі ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 р., з відповідними змінами та доповненнями, «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має право брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, у заяві про забезпечення позову, позивач посилається на те, що відповідач бажає уникнути цивільної відповідальності, та не бажає розрахуватися за борговими зобов`язаннями .

Разом з тим, позивачем не надано до заяви підтверджуючих доказів того, що відповідач намагається відчужити частину житлового будинку, яка йому належить третім особам.

Отже, лише посилання заявника на те, що відповідач бажає уникнути цивільної відповідальності, не бажає розрахуватися за борговими зобов`язаннями, та відповідачем може бути здійснено відчуження належного нерухомого майна, не є доказом, який би свідчив про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

У якості доказів представником позивача надано копію довідки про оцінку вартості об`єкта нерухомості, державний акт на право власності на земельну ділянку, план меж земельної ділянки, інформація по справі апеляційного суду Херсонської області.

Інших доказів на підтвердження заявлених вимог заявником надано не було.

Крім того, перевіривши матеріали заяви про забезпечення позову, судом встановлено, що представником позивача не надано підтверджуючих доказів щодо нерухомого майна та його власників (підтвердження права власності, витяг з Єдиного державного реєстру щодо спірного майна та інші відомості, потрібні для забезпечення позову).

У заяві про забезпечення позову, заявник посилається на те, що відповідачу належить Ѕ частка зазначеного нерухомого майна, відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.09.2021 року.

Разом з тим, в матеріалах справи вказана інформація відсутня, тобто матеріали заяви не містять підтвердження права власності відповідача на Ѕ частку житлового будинку, який є предметом заяви про забезпечення позову та на який заявник просить накласти арешт.

Крім вищезазначеного, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

За відсутності достатнього обґрунтування доводів щодо забезпечення позову суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150-153, 187, 274, ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сидорук Д.С. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про стягнення боргу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали, однак оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Горяєв І.М.