Провадження № 2-з/201/358/2021
УХВАЛА

про забезпечення позову

30 грудня 2021 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши заяву заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради про забезпечення позову по цивільній справі за позовом заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа ОСОБА_4 ) про скасування державної реєстрації права власності, витребування майна на користь територіальної громади, визнання недійсним договору іпотеки, скасування державної реєстрації обтяжень,

ВСТАНОВИВ:

29.12.2021р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа ОСОБА_4 ) про скасування державної реєстрації права власності, витребування майна на користь територіальної громади, визнання недійсним договору іпотеки, скасування державної реєстрації обтяжень.

Разом із позовом 29.12.2021р. до суду надійшла заява заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради про забезпечення позову, у якій прокурор просив накласти арешт на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме квартиру АДРЕСА_1 , відомості щодо якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 101; заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви посилався на те, що під час здійснення конституційних повноважень обласною прокуратурою встановлено факт безпідставного набуття речових прав на квартиру АДРЕСА_1 та яка належить до комунальної власності територіальної громади м. Дніпра.

З`ясовано, що 23.07.2020 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О. прийнято рішення № 53259026 про державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Державну реєстрацію права власності проведено за заявою ОСОБА_1 від 21.07.2020 № 40580715 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.05.2001, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради згідно з розпорядженням № 2/107-01 від 22.05.2001.

Водночас, відповідно до інформації комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради від 06.10.2021 № 13397 технічна інвентаризація квартири АДРЕСА_1 не проводилась, реєстрація права власності за ОСОБА_1 чи за іншою особою не здійснювалась.

В реєстровій книзі № 459п за реєстровим № 790-62 відсутній запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Також зазначено, що житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 належить до комунальної власності територіальної громади міста на підставі рішення виконавчого комітету № 438 від 24.04.1990 про що КП «ДМБТІ» видано реєстраційне посвідчення від 08.06.1990 та зроблено запис у реєстрову книгу № 22 за реєстровим № 1098.

Відповідно до інформації Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 27.09.2020 № 3/12-440 квартира АДРЕСА_1 у приватну власність не передавалась та розпорядження органу приватизації відносно вказаної квартири не приймалось.

Згідно з вимогами статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права, і не породжує, не змінює і не припиняє певні права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак, свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину і такий посвідчуваний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі. Чинність документа, в даному випадку свідоцтва є показником, який характеризує його юридичну силу, тобто якщо правова підстава, у зв`язку з якою був виданий документ, визнана недійсною, то такий правочин не породжує в його сторін прав, а відтак свідоцтво, як посвідчуваний документ, втрачає свою юридичну силу, і не може підтверджувати право, яке вже відсутнє (пункт 8.6. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.10.2019 у справі № 916/780/18).

Свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється. Свідоцтво про право власності не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності (позиція Верховного Суду у постановах від 06.10.2021 у справі № 205/5579/19, від 09.03.2021 у справі № 756/4120/16-ц, від 03.07.2019 у справі 183/2535/16 та від 03.04.2018 у справі № 917/927/17).

Таким чином, для скасування свідоцтв про право власності на нерухоме майно має бути визнано недійсним та скасовано рішення органу на підставі якого було видано вказане свідоцтво (практика Верховного Суду, викладена, зокрема, в постановах від 27.06.2018 у справі № 925/797/17, від 05.02.2020 у справі № 904/750/19, від 06.05.2020 у справі № 120/4617/18-а, від 27.05.2020, у справі № 442/2771/17, від 16.09.2020 у справі № 278/657/18.

Отже, правовстановлюючим документом, на підставі якого видано свідоцтво на право власності є розпорядження органу приватизації, яке і повинно визнаватися недійсним у разі його наявності.

Незважаючи на встановлені обставини, що унеможливлювали проведення реєстраційних дій, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О. з відкриттям розділу, прийнято рішення про державну реєстрацію речових прав (індексний номер рішення 53259026 від 23.07.2020) ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), номер запису про право власності 37439668 від 21.07.2020.

В подальшому, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О. 03.08.2020 посвідчено договір іпотеки № 60, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. договору іпотеки № 60 від 03.08.2020, з метою забезпечення повернення грошових коштів у сумі 300 000 грн за договором позики від 03.08.2020, укладеного між ОСОБА_4 (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) в іпотеку позикодавцю було передано належну на праві приватної власності позичальнику квартиру АДРЕСА_1 .

Через 8 днів, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О. було посвідчено укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 68 від 11.08.2020 за яким у власність ОСОБА_4 , в рахунок виконання договору позики від 03.08.2020 та згідно іпотечного договору № 60 від 03.08.2020 передано квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя № 68 від 11.08.2020 проведено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О. (індексний номер рішення 53552165 від 11.08.2020, номер запису про право власності 37709392 від 11.08.2020).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Однак, згідно з ч. 5 ст. 37 Закону, Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

Поряд із цим, оцінка майна в порядку визначеному Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» не проводилась.

На цей час власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі укладеного з ОСОБА_4 договору купівлі-продажу № 1541 від 29.10.2020, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Якубою Ю.А. (рішення про державну реєстрацію № 54855858 від 29.10.2020, номер запису про право власності 38919735).

Відповідно до п. 3 договору купівлі-продажу № 1541 від 29.10.2020, ринкова вартість квартири складає 575 190 грн.

Поряд із цим, між ОСОБА_2 (позичальник, іпотекодавець) та ОСОБА_3 (позикодавець, іпотекодержатель) укладено договір іпотеки № 1415 від 10.12.2020, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О. за яким в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 10.12.2020, іпотекодавець передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

Державну реєстрацію іпотеки проведено 10.12.2020 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О. (індексний номер рішення 55621741 від 10.12.2020, номер запису про іпотеку 39631035).

Того ж дня, за рішенням приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О., на підставі договору іпотеки № 1415 від 10.12.2020, зареєстровано заборону відчуження зазначеного у договорі об`єкта нерухомого майна (індексний номер рішення 55621239 від 10.12.2020, номер запису про обтяження 39630560).

Враховуючи незаконність реєстрації права власності на нерухоме майно, яке вибуло з володіння власника в особі Дніпровської міської ради поза її волею, Дніпропетровською обласною прокуратурою пред`явлено позовну заяву в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради про скасування державної реєстрації прав, витребування на користь територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради квартири АДРЕСА_1 , визнання недійсним іпотечного договору № 1415 від 10.12.2020 та скасування обтяжень встановлених іпотекою.

Ознайомившись із заявою, розглянувши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006р. № 9 унормовано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Положеннями ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України..

За змістом ст. 151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, захід забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Встановлено судом з матеріалів справи, що заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації права власності, витребування майна на користь територіальної громади, визнання недійсним договору іпотеки, скасування державної реєстрації обтяжень.

В обґрунтування позову вказував, що право власні на квартиру АДРЕСА_1 , яке належить територіальній громаді м. Дніпра, зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі неіснуючого свідоцтва про право власності на житло від 22.05.2001. Проте відповідно до інформації Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради , указана квартира у приватну власність не передавалась та розпорядження органу приватизації відносно вказаної квартири не приймалось. На цей час внаслідок протиправних дій щодо реєстрації права власності за особою квартира вибула з власності територіальній громаді м. Дніпра. наразі власником є ОСОБА_2 на підставі укладеного з ОСОБА_4 договору купівлі-продажу. Крім того, між ОСОБА_2 (позичальник, іпотекодавець) та ОСОБА_3 (позикодавець, іпотекодержатель) укладено договір іпотеки, за яким в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, іпотекодавець передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру. Одразу ж за рішенням приватного нотаріуса на підставі договору іпотеки зареєстровано заборону відчуження зазначеного у договорі об`єкта нерухомого майна.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що між сторонами виник спір з приводу нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає, що найбільш доцільним буде забезпечення позовних вимог шляхом заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо квартири

АДРЕСА_1 , відомості щодо якої внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 101, у тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, про задоволення вимог іпотекодержателя, передачі в оренду, поділу об`єкта.

Такий вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам.

Разом із тим, процесуальний порядок арешту майна полягає у виявленні майна, його опису, опечатуванні та передачі його на зберігання.

Заявником не обґрунтовано необхідність обрання саме арешту, як виду забезпечення позову, оскільки застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне нерухоме майно може призвести до негативних незворотніх наслідків для власників цього майна.

Арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

З урахуванням цього, вимоги заяви підлягають частковому задоволенню.

Згідно із ч. 7 ст. 153 ЦПК України суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Тому, розглядаючи дану заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про необхідність допустити негайне виконання ухвали, про що зазначено в ч. 1 ст. 157 ЦПК України, згідно якої, ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 149,150, 151,153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради про забезпечення позову по цивільній справі за позовом заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа ОСОБА_4 ) про скасування державної реєстрації права власності, витребування майна на користь територіальної громади, визнання недійсним договору іпотеки, скасування державної реєстрації обтяжень задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо квартири АДРЕСА_1 , відомості щодо якої внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 101, у тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, про задоволення вимог іпотекодержателя, передачі в оренду, поділу об`єкта.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Згідно ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, але може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

В залежності від результатів вирішення спору по суті, ухвала про вжиття заходів забезпечення позову діє у строки, встановлені ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України.

Копії ухвали надіслати сторонам для відома та для виконання відповідним органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами, в тому числі щодо внесення записів до відповідних реєстрів.

Строк пред`явлення ухвали до виконання, як виконавчого листа, три роки.

Адреси та анкетні дані сторін:

Позивач:

Дніпровська міська рада (, проспект Дмитра Яворницького, 75, м. Дніпро, 49000).

Відповідач:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ).

Відповідач:

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 ).

Відповідач:

ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_6 ).

Третя особа:

ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_7 ).

Суддя О.С. Наумова