Дата документу 13.12.2021
Справа № 334/2492/21
Провадження № 2/334/2389/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Філіпової І. М.,

за участю секретаря Сагайдак Г.В.,

позивача(відповідача) ОСОБА_1 ,

представника відповідача (позивача) Мельникової Я. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, відновлення залишку коштів на рахунку, зупинення нарахування штрафних санкцій, за об`єднаним позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

12.04.2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про зобов`язання припинити нарахування за картковим рахунком № НОМЕР_1 та всіма додатковими рахунками за угодою по договору б/н від 07.07.2010 року, укладеному між АТ КБ «Приватбанк та ОСОБА_1 - відсотків, пені, щомісячних платежів та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення фінансових операцій (транзакцій) 29.12.2018-31.12.2018 року; зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» скасувати нараховані з 29.12.2018 року по день винесення рішення суду за картковим рахунком № НОМЕР_1 та всіма додатковими рахунками за угодою по договору №б/н від 07.07.2010 року, укладеному між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 - відсотків, пені, щомісячних платежів та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення фінансових операцій ( танзакцій) 29.12.2018 - 31.12.2018 року; зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок коштів на картковому рахунку № НОМЕР_1 та всіма додатковими рахунками за угодою по договору №б/н від 07.07.2010 року, укладеному між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 до того стану, в якому він був перед виконанням фінансових операцій 29.12.2018 року, тобто станом на 18 год. 00 хв. 29.12.2018 року, врахувавши внесені ОСОБА_1 оплати по сьогоднішній день; а також стягнути з відповідача судові витрати.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 07.07.2010 року між нею та АТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір, відповідно до якого їй було відкрито картковий рахунок та видано відповідну кредитну картку. Станом на 29.12.2018 року позивач користувався кредитною карткою № № НОМЕР_1 . Протягом 07.07.2010 - 29.12.2018 року позивач добросовісно виконувала умови кредитного договору.

29.12.2018 року у ОСОБА_1 було викрадено телефон Samsung J7 ОСОБА_2 , який у подальшому скористався тим, що номер терміналу сім - карти НОМЕР_2 , яка знаходилася у вказаному телефоні, закріплена за клієнтською банківською кредитною карткою № НОМЕР_1 . ОСОБА_2 скористався функцією «зняття грошей без картки» шляхом підбору пін-коду до кредитної картки № НОМЕР_1 , 29.12.2018 року здійснив операцію по отриманню готівкових коштів у розмірі 800,00 грн. У подальшому ОСОБА_2 збільшив кредитній ліміт за кредитною картою, з якої перерахував грошові кошти на загальну суму 28 976,28 грн.

01.01.2019 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача за поновленням своїх прав шляхом дзвінків на гарячу лінію 3700, однак у відповідь отримала виключно вимоги про необхідність погашення заборгованості.

ОСОБА_1 вважає, що Ат КБ «Приватбанк» не забезпечив дотримання вимог законодавства та не виконав зобов`язань перед позивачем, як володільцем банківського рахунку.

19.05.2021 року представником Ат КБ «Приватбанк» було подано відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. відповідальність за здійснення з 29.12.2018 року банківських операцій з переказу коштів повністю покладається на позивача, оскільки здійснення будь-якої оперції з переказу коштів з карти є неможливим без надання підтвердження/згоди клієнта на проведення цього переказу в дистанційному режимі за допомогою одноразового паролю (ОТП- паролю), яка надсилається банком за допомогою СМС - повідомлення на фінансовий телефон клієнта. Відповідно до п. 1, 2, 6 розділу VI Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками», затвердженої Постановою Правління НБУ від 05.11.2014 року №705 «про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засобиякі дають змогу користуватися ним. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Ухвалою суду 28.07.2021 року було задоволено клопотання представника позивача Тимошенко А. В. та об`єднано в одне провадження цивільну справу ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, відновлення залишку коштів на рахунку, зупинення нарахування штрафних санкцій, та цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

31.03.2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 07.07.2010 року в розмірі 56 445,24 грн, а також судових витрат.

Свої вимоги банк обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву б/н від 07.07.2010 року, підтвердивши свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг. Цією заявою відповідача підтверджується, що він був повністю проінформаний про умови кредитування, які були йому надані в письмовій формі. При укладанні договору сторони керувалися положеннями ч. 1 ст. 634 ЦК України щодо договору приєднання.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору надав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за ініціативою банку.

Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В процесі користування кредитними коштами відповідача не надавав своєчасно грошові кошти на погашення заборговансоті.

В редакції умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року згідно п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми не повернутого кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4 процентів для картки «Універсальна», 84,0 процентів для картки «Універсальна голд».

Відповідач порушив умови договору, у зв`язку з чим станом на 16.03.2021 року заборгованість становить 56 445,24 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 42458,26 грн, заборгованість за нарахованими відсотками - 13986,98 грн.

14.09.2021 року представником позивача ОСОБА_1 було подано відповідь на відзив, проте суд не приймає її до уваги, оскільки вказаний процесуальний документ було подано з поза межами встановленого строку для подання відповіді на відзив.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свій позов підтримала повністю, просила задовольнити, у задоволені позову АТ КБ «Приватбанк» до неї про стягнення заборгованості просила відмовити у повному обсязі. Пояснила, що 28.12.2018 року в неї вкрали телефон, проте кредитна карта залишилася в неї на руках, тому вона не могла знати, що хтось може отримати доступ до її кредитного рахунку та зняти кошти за допомогою телефону. Наступного дня почали приходити дивні повідомлення з сайту «OLX» та вона запідозрила, що щось не так. 01.01.2019 року коли відкрилися магазини, вона пішла перевірити баланс на картці та виявила, що з її картки було знято значну суму коштів. Вона відразу повідомила банк та звернулася до поліції з заявою про вчинення злочину - крадіжку телефону та про зняття коштів з кредитної карти. Під час кримінального провадження з цивільним позовом не зверталася, вважала, що вироком суду автоматично вирішиться питання про відшкодування їй шкоди. У подальшому у порядку цивільного судочинства також не звертала з позовом про відшкодування шкоди, завданої злочином, оскільки обвинувачений не має коштів та вона вирішила, що подання позову є недоцільним.

Представник відповідача (позивача) свій позов підтримала, просила стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечувала з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, на підтвердження чого банком надано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 07.07.2010 року, згідно якої вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складають між банком та ОСОБА_1 договір про надання банківських послуг.

14.06.2018 року відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПАТ КБ «Приватбанк» на АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується копією статуту позивача.

На підтвердження умов надання кредиту ОСОБА_1 та порушення зобов`язання останнєю банк надав суду анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів, розрахунок заборгованості, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н), згідно якого 12.06.2007 року відбувся старт карткового рахунку, 29.07.2014 було встановлено кредитний ліміт 15 000,00 грн, який у подальшому банком був змінений; довідка з інформацією про надані ОСОБА_1 кредитні картки, зокрема, їх номер, дату відкриття та термін дії, виписку по рахунку за період з 25.10.2010 року по 02.05.2021 року.

Згідно з наданим банком розрахунком, у ОСОБА_1 станом на 16.03.2021 року виникла заборгованість за кредитним договором б/н від 07.07.2010 року в розмірі 56445,24 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 42458,26 грн, заборгованість за простроченим відсотками - 13986,98 грн.

22.08.2019 року ОСОБА_1 на адресу керівника АТ КБ «Приватбанк» направила заяву, у якій вказала, що 29.12.2018 року у неї було викрадено мобільний телефон із встановленим мобільним додатком «Приват24», ОСОБА_2 зняв її власні кошти у розмірі 800 грн, перерахував 1000 грн на картку Приватбанку, 29-31 грудня встановив на картці кредитний ліміт в розмірі 25000 грн, перерахував 27102 грн та 1037,09 грн відсотки на свою картку. Вона зверталася до банку з проханням повернути кошти, але їй відмовляли. Просила не нараховувати їй відсотки по картці, а також скасувати вже нараховані відсотки та повернути кошти у розмірі 1000 гривень та 27102 грн.

28.08.2019 року від АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 було направлено листа, відповідно якого їй відмовлено у задоволенні запиту щодо припинення нарахування відсотків за кредитом, скасування нарахованих відсотків. Просили здійснювати погашення заборгованості у відповідності до умов укладеного договору.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.11.2019 року по справі №180/1367/20 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, встановлено, що ОСОБА_2 29.12.2018 у другій половині дня, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у невстановленому місці отримав від свого знайомого ОСОБА_4 знайдений останнім мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy J7» (SM-J700HZDDSEK), який належить ОСОБА_1 . Під час вивчення функціональних можливостей даного телефону, ОСОБА_2 встановив, що номер терміналу сім-карти НОМЕР_2 , яка міститься в мобільному телефоні марки «Samsung» моделі «Galaxy J7» (SM-J700HZDDSEK), закріплений за клієнтською банківською кредитною карткою ОСОБА_1 , внаслідок чого у ОСОБА_2 раптово виник умисел на таємне викрадення грошових коштів з даної банківської кредитної картки, за допомогою вищевказаного мобільного телефону. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, ОСОБА_2 29.12.2018 у другій половині дня, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, використовуючи знайдений ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy J7» (SM-J700HZDDSEK), через банкомат банку АТ КБ «Приватбанк», розташований за адресою Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Свердлова, буд. 6, за допомогою функції «зняття грошей без карти» шляхом підбору пін-коду, з банківської кредитної картки «Універсальна Gold» № НОМЕР_1 , зареєстрованої на ім`я ОСОБА_1 , здійснив операцію по отриманню готівкою грошових коштів в сумі 800 грн. 00 коп., тобто умисно таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав вищевказані грошові кошти. Не зупиняючись на скоєному, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи з єдиним умислом, використовуючи вищевказаний мобільний телефон, за допомогою мобільного додатку системи дистанційного банківського обслуговування «Приват24», ОСОБА_2 , в період з 29.12.2019 по 31.12.2019, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, при невстановлених обставинах збільшив кредитний ліміт вищезазначеної кредитної картки «Універсальна Gold» спочатку до 8000 грн. 00 коп., та вдруге - до 25000 грн. 00 коп., з якої перерахував грошові кошти в сумі 1000 грн. 00 коп. на банківську картку банку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , зареєстровану на ім`я ОСОБА_6 , та грошові кошти загальною сумою 26170 грн. 00 коп. перерахував на власну банківську картку банку ПАТ «Альфа-банк» № НОМЕР_4 , зареєстровану на ім`я ОСОБА_2 , тобто умисно таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав вищевказані грошові кошти, спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_1 на загальну суму - 27970 грн. 00 коп. та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11.11.2020 року було відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до до АТ КБ «Приватбанк» про визнання дій неправомірними, захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним.

Згідно письмових пояснень АТ КБ «Приватбанк» зміни ПІН- коду кредитної картки ОСОБА_1 не було, відбулася зміна паролю до аккаунту Приват 24, картка № НОМЕР_1 - 29.12.2018 року о 18 год. 14 хв. Доступ до Приват 24 відновлено за допомогою Пін-коду картки № НОМЕР_1 , треті особи його знали.

З пояснень ОСОБА_1 у судовому засіданні, судом встановлено, що 28.12.2018 року вона виявила крадіжку в неї мобільного телефону, в якому був встанвоелний мобільний додаток Приват24. Оскільки, вказана обставина відбулася напередодні Нового Року ОСОБА_1 ні до банку, ні в поліцію не зверталася. Оскільки їй почали приходити дивні повідомлення з різних сайтів, вона тільки 01.01.2019 року у банкоматі перевірила стан рахунку за кредитною карткою та виявила, що з неї були зняті сторонньою особою грошові кошти. Тільки після цього ОСОБА_1 звернулася до поліції з повідомленням про викрадення мобільного телефону та повідомила АТ КБ «Приватбанк» про вказані обставини.

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Таким чином, у силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.

Згідно із пунктом 14.16 статті 14 Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення. Аналогічні норми містить Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року N 705 (далі - Положення). Крім того, указаним Положенням передбачено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Згідно з пунктом 1.1.2.10 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» клієнт зобов`язаний вживати заходів по запобіганню втрати (крадіжки) Карт, стікера PayPass, ПІНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на Карту і магнітну полосу, або їх незаконного використання.

Пунктом 1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт зобов`язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи за фактом втрати карти, стікера PayPass, ПІНа, сім-карти мобільного телефону або отримання відомостей про їх незаконне використання. При настанні вищевказаних подій необхідно звернутися у відділення банку або зателефонувати за вказаними номерами.

За змістом статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено кредитний договір від 07.07.2010 року, ОСОБА_1 користувалася кредитною картою АТ КБ «Приватбанк», належним чином виконувала умову договору, надавала банку кошти на погашення заборгованості, станом на 29.12.2018 року не мала заборгованості за кредитним договором від 07.07.2010 року.

У період з 29.12.2018 року по 01.01.2019 року ОСОБА_1 не здійснила жодних дій для повідомлення банку та органи поліції про крадіжку телефону, достовірно знаючи, що у вказаному мобільному телефоні встановлений мобільний додаток Приват24. Зауваження ОСОБА_1 , що ці дні були передсвятковими та установи банку вже були закриті, суд не приймає до уваги, оскільки 01.01.2019 року у святковий день у неї не було жодних перешкод для виклику поліції та повідомлення банку про крадіжку. Її свідомий вибір не повідомляти про крадіжку телефону 29.12.2018 року, пояснення, що вона не знала, що за допомогою мобільного телефону можливо змінити кредитний ліміт та зняти кошти з картки, перевірка балансу на карті лише 01.01.2019 року незважаючи на надходження повідомлень з сайтів про вчинення покупок, які вона не здійснювала, свідчить, що ОСОБА_1 не вжила необхідних заходів, передбачених у випадку крадіжки телефону Умовами і правилами надання банківських послуг, вона не проінформувала банк, а також правоохоронні органи про факт мобільного телефону вчасно, тому до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, тобто ОСОБА_1 .

Суд також звертає увагу, що ОСОБА_1 достовірно відома особа, яка незаконним шляхом заволоділа коштами з її кредитної карти, оскільки вказана обставина встановлена вироком суду, при цьому вона ні під час кримінального провадження, ні в порядку цивільного судочинства не зверталася до суду з відповідною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків, мотивуючи вказані обставини тим, що ОСОБА_2 не має коштів та звернення з позовом до нього є недоцільним.

Враховуючи, що переказ грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 відбувся внаслідок її необачної поведінки, оскільки саме її бездіяльність у період з 29.12.2018 року по 01.01.2019 року призвели до незаконного використання інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, не надання нею належних та допустимих доказів на підтвердження порушення банком правил проведення розрахункових операцій в процесі переказу грошових коштів з її карткового рахунку, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити у повному обсязі.

Оскільки, між сторонами відсутній спір щодо умов кредитного договору, а також щодо розміру заборгованості, враховуючи висновки суду викладені вище, суд вважає, що позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись 4, 12, 13, 76- 81, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, відновлення залишку коштів на рахунку, зупинення нарахування штрафних санкцій відмовити.

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 07.07.2010 року у розмірі 56445 (п`ятдесят шість тисяч чотириста сорок п`ять) грн 24 коп. станом на 16.03.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в розмірі 2270 ( дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Проголошення повного тексту рішення 23.12.2021 року о 16 год. 15 хв.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач (відповідач): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач (позивач):Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: 01001, м. м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , МФО 305299.

Суддя: Філіпова І. М.