Провадження № 2/750/2992/21
У Х В А Л А

30 грудня 2021 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

10 грудня 2021 року до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка, в якій позивач просить:

-визнати протиправним та скасувати наказ відповідача про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ;

-стягнути з Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою судді від 15.12.2021 дану позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам статей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). Позивачеві було запропоновано в триденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вказані недоліки, а саме: зазначити номер оспорюваного наказу та дату його прийняття; вказати період, за який позивач просить стягнути середній заробіток і його розмір, та відповідно до визначеного розміру середнього заробітку зазначити ціну позову і сплатити судовий збір, надавши суду оригінал документа на підтвердження сплати.

На виконання вимог ухвали судді від 15.12.2021 позивач надала дублікат квитанції від 23.12.2021 про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн та два примірники виправленої позовної заяви, резолютивну частину якої викладено в наступній редакції: визнати незаконним та скасувати наказ № 365-к/І від 08.11.2021 Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ; зобов`язати Національний університет «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за час відсторонення від роботи на підставі наказу № 365-к/І від 08.11.2021.

Суд звертає увагу, що абзацом 3 пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (100-95-п) (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348). (Абзац третій пункту 32 із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України N 18 ( v0018700-95 ) від 26.10.95).

Аналіз даного роз`яснення дає підстави для висновку, що у випадку незаконного відсторонення від роботи підлягає стягненню саме середній заробіток, а не заробітна плата, які є різними за своєю правовою природою, на що вказує і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня у справі № 910/4518/16.

Крім того, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», якщо буде встановлено, що на порушення статті 46 КЗпП України роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Також варто зауважити, що середній заробіток стягуються у судовому порядку, а не зобов`язуються до виплати відповідачем, а тому позивачем визначено не передбачений законом чи договором спосіб захисту її права у вигляді зобов`язання відповідача виплатити позивачу невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи, чим порушено вимоги пункту четвертого частини другої статті 175 ЦПК України.

Чинним ЦПК України не передбачена можливість постановлення ухвали про повторне залишення позовної заяви без руху в разі неусунення недоліків, викладених в ухвалі судді про залишення позову без руху.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, позовна заява підлягає поверненню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 185, 258-261, 352-354 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу вважати неподаною і повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що у відповідності до частини сьомої статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після підписання суддею та може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя