Справа № 682/1549/21
Провадження № 2/682/693/2021
РІШЕННЯ
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої - судді Маршал І.М.,
секретаря Захарчук С.П.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання. В обґрунтуванні позовних вимог позивачка вказувала, що 03.09.2007 року між нею, її покійним чоловіком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 було укладено договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Славутського міськрайонного нотаріального округу Хмельницької області Шкапій В.Я. Позивач вказує, що відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_5 зобов`язувався утримувати її та її чоловіка ОСОБА_4 довічно, а саме, забезпечувати їх харчуванням, доглядом, лікуванням, необхідною допомогою, проводити поточний ремонт квартири. Вартість вищевказаних послуг сторонами визначено в розмірі 400 грн. щомісячно. В свою чергу згідно п. 1 договору, позивачка та її померлий чоловік ОСОБА_4 передали відповідачу у власність належну їм на праві власності двохкімнатну квартиру загальною площею 52,8 м. квадратних за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка вказує, що ОСОБА_5 виконував свої обов`язки згідно умов договору довічного утримання, однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 він помер. За умовами п. 11 договору довічного утримання у разі смерті набувача майна обов`язки за договором переходять до тих спадкоємців, до яких перейде відчужена за цим договором квартира. Так, відповідачі по справі є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 , які проживають за межами м. Славути та Хмельницької області, а тому не мають можливості утримувати позивачку довічно, забезпечувати її щоденним харчуванням, доглядом, лікуванням, необхідною допомогою, прати білизну, проводити поточний ремонт. Позивачка вказує, що від дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 відповідачі по справі (спадкоємці ОСОБА_5 ) не вчинили жодних дій з надання позивачці довічного утримання, а тому остання з 09.07.2020 року обслуговується працівниками комунальної установи "Славутський територіальний центр соціального обслуговування".
Представником позивачки адвокатом Жилюком О.В. до суду подано заяву про розгляд справи у його відсутність.
Відповідачі, які належним чином були повідомлені про день та час судового розгляду за викликом до суду не з`явилися, не повідомили суду поважності причин своєї неявки, відзиву на позовну заяву не подавали.
У відповідності до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.
Позивачка та її представник адвокат Жилюк О.В. щодо такого порядку розгляду справи не заперечували в судовому засіданні 25.08.2021, позовні вимоги підтримали.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що 03.09.2007 року між позивачкою ОСОБА_1 , її покійним чоловіком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 від 10.01.2008 р), та ОСОБА_5 було укладено договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Славутського міськрайонного нотаріального округу Хмельницької області Шкапій В.Я. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_5 зобов`язувався утримувати позивачку та її чоловіка ОСОБА_4 довічно, а саме, забезпечувати їх харчуванням, доглядом, лікуванням, необхідною допомогою, проводити поточний ремонт квартири. Вартість вищевказаних послуг сторонами визначено в розмірі 400 грн. щомісячно. В свою чергу згідно п. 1 договору, ОСОБА_1 та її померлий чоловік ОСОБА_4 передали відповідачу у власність належну їм на праві власності двохкімнатну квартиру загальною площею 52,8 м. квадратних за адресою: АДРЕСА_1 . За твердженнями позивачки ОСОБА_5 виконував обов`язки згідно умов договору довічного утримання, однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 він помер, що підтверджується витягом з державного реєстру пктів цивільного стану громадян про смерть.
За умовами п. 11 договору довічного утримання у разі смерті набувача майна обов`язки за договором переходять до тих спадкоємців, до яких перейде відчужена за цим договором квартира. Так, після смерті ОСОБА_5 05.03.2020 Славутською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 65632492. Відповідачі не є спадкоємцями, оскільки спадщину не приймали.
За твердженнями позивачки відповідачі по справі (спадкоємці ОСОБА_5 ) з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 не вчинили жодних дій з надання їй довічного утримання, а тому остання з 09.07.2020 року обслуговується працівниками комунальної установи "Славутський територіальний центр соціального обслуговування", що підтверджується довідкою вказаної установи № 326 від 21.04.2021 року.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України, також встановлено свободу договору, з посиланням на ст. 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов договору належать умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного вид), а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Частиною 1 ст. 746 ЦК України, передбачено, що відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я.
Таким чином, договір довічного утримання має певні особливості: 1) майно переходить у власність набувача, однак розпоряджатися таким майном набувач за життя відчужувача не зможе, оскільки при посвідченні договору довічного утримання накладається заборона відчуження майна в встановленному порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору; 2) зобов`язання з довічного утримання мають особистісний характер, оскільки встановлюються щодо конкретно визначеної фізичної особи; 3) цей договір носить тривалий характер та вимагає від набувача постійного і систематичного виконання обов`язків; 4) матеріальне забезпечення (утримання) та послуги з догляду надаються набувачем до моменту смерті відчужувача (довічно) або до моменту розірвання договору довічного утримання.
Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.
Частиною 1 ст. 756 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.
У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За умовами п. 11 спірного договору довічного утримання у разі смерті набувача майна обов`язки за договором переходять до тих спадкоємців, до яких перейде відчужена за цим договором квартира.
Таким чином, розірвання договору довічного утримання (догляду) за рішенням суду на вимогу відчужувача, можливе за умови невиконання або неналежного виконання набувачем (спадкоємцями набувача) своїх обов`язків, незалежно від їх вини.
В судовому засіданні було встановлено невиконання відповідачами, як спадкоємцями ОСОБА_5 - набувача майна за договором довічного утримання, обов`язків з утримання позивачки довічно згідно умов договору довічного утримання.
Крім того, відповідачами не надано суду жодних належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача.
Вимога позивачки повернути їй у власність майно, яке нею було передане у власність ОСОБА_5 за умовами договору довічного утримання є необгрунтованою, оскільки за приписами ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане. Тому, зважаючи на те, що квартира загальною площею 52,8 м. квадратних за адресою: АДРЕСА_1 , фактично із володіння та користування позивачки не вибувала, позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів, що відчужена нею за умовами договору довічного утримання квартира перейшла у власність відповідачів (спадкоємців ОСОБА_5 ) підстав для задоволення такої вимоги не має.
Викладене дає підстави для висновків, що позов підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст. ст. 4, 13, 76-82, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 3, 15,16, 613, 626-629, 638, 653, 744-746,749,755,756, 1218 ЦК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задоволити частково.
Розірвати договір довічного утримання від 03.09.2007 року, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який був посвідчений приватним нотаріусом Славутського міського нотаріального округу Хмельницької області Шкапій В.Я. та зареєстрований в реєстрі за № 5558.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Маршал І. М.