Справа №717/1479/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого - судді: Туржанського В.В.,

при секретарі: Тихоненко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання таким, що втратив право користування житлом.

Позивач ОСОБА_1 подала до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву у якій просить визнати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житлом по АДРЕСА_1 .

ВСТАНОВИВ:

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. У поданій до суду заяві просить справу слухати без неї, позовні вимоги підтримує повністю.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Вказана обставина стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданим 15 вересня 2021 року та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 274981789 сформованим 15 вересня 2021 року. Власником іншої половини будинку була ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . У вищевказаному житловому будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 . Позивачка та відповідач перебували у шлюбі, який був розірваний згідно рішення Кельменецького районного суду від 21 листопада 2018 року. Відповідач ОСОБА_2 не проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 . Вказана обставина стверджується довідкою виданою старостою Бурдюзького старостинського округу №433 від 13.10.2021 року.

У матеріалах справи відсутні докази, які б стверджували, що відповідач не проживає у спірному житлі з поважних причин.

Таким чином, між сторонами склалися житлові правовідносини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивачка посилається на те, що реєстрація у будинку місця проживання відповідача порушує житлові права позивачки та її право власності.

За змістом ч.1 ст.321 ЦК, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У ч.1 ст.16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз положень гл.32 ЦК свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідач вселився у спірний будинок як член сім`ї позивачки і набув право користуванням чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом.

Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Якщо відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст.406 ЦК.

Згідно із ч.4 ст.263 ЦПК при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС.

Аналогічний висновок зроблений ВС у постанові від 16.01.2019 в справі №243/7004/17-ц.

Право користування житлом, яке перебуває у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їхні діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до чч.2 та 4 ст.3 СК сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підстав, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не проживає разом з ОСОБА_1 , та шлюб між ними розірвано, тобто він перестав бути членом сім`ї позивачки.

Отже, право ОСОБА_2 на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 , а тому позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Згідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути 908 гривень в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору.

Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи викладене вище, на підставі ст.ст. 29, 383, 391, 406 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 , про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) гривень в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 29 грудня 2021 року.

Суддя: