Справа № 755/3450/21
Провадження № 4-с/755/53/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" березня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Кравченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_1 , на рішення головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кияниці Лілії Олексіївни, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, АТ «Державний ощадний банк України», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просить суд: визнати рішення головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кияниці Лілії Олексіївни неправомірними; зобов`язати Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути порушення - поновити порушене право АТ «Державний ощадний банк України» шляхом скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 26 серпня 2020 року, яке винесено головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кияницею Лілією Олексіївною; зобов`язати Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) поновити порушене право АТ «Державний ощадний банк України» шляхом відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 755/11910/16-ц від 09.03.2017 р., який видано 18.08.2017 р. Дніпровським районним судом м. Києва, про виселення ОСОБА_1 з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; відстрочити виконання рішення і частині звернення стягнення на квартиру та виселення до закінчення мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 р.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 09.03.2017 р. заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/11910/16-ц було частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення із зняттям з реєстраційного обліку. У серпні 2020 року представником АТ «Державний ощадний банк України» було направлено до Дніпровського РВ ДВС заяву про відкриття виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа № 755/11910/16-ц, виданого судом 18.08.2017 р., про виселення з квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , однак 11 вересня 2020 року ними було отримано супровідний лист та повідомлення головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кияниці Л.С. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 26.08.2020 р. на підставі п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону «України «Про виконавче провадження», у зв`язку з пропуском встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. 21.09.2020 р. заявник, у порядку ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», направив на ім`я начальника відповідного відділу Дніпровського РВ ДВС скаргу на рішення державного виконавця, однак станом на 05.01.2021 р. заявник не отримав відповідь на вказану скаргу та на звернення від 25.11.2020 р. Так, у виконавчому листі, виданому 18.08.2017 р. Дніпровським районним судом м. Києва, про виселення ОСОБА_1 передбачено і строк пред`явлення до виконання, і відстрочення виконання рішення до закінчення дії мораторію. Отже протягом 2017 - 2020 р.р. у стягувача було відсутнє юридичне право на пред`явлення такого виконавчого листа. 18.10.2018 р. було прийнято Кодекс України з процедур банкрутства, який введено в дію з 21.10.2019 р., та яким передбачається, що через один рік з дня введення в дію Кодексу Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність. Отже, оскільки вказаний Закону України втрачав чинність 20.10.2020 р., саме з цієї підстави АТ «Ощадбанк» завчасно направив засобами поштового зв`язку заяву про відкриття виконавчого провадження та оригінал виконавчого листа. Оскільки станом на день винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (26.08.2020 р.) діяв Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 р., на який і було відстрочено судом виконання рішення, заявник вважає, що повідомлення головного державного виконавця підлягало скасуванню оскільки строк пред`явлення виконавчого документу до виконання не пропущено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року вказану скаргу було прийнято до провадження та призначено її до судового розгляду.

У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Як убачається з матеріалів справи, заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року у справі № 755/11910/16-ц позов ПАТ «Державний ощадний банк України» було задоволено частково та ухвалено в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 1931 від 12 січня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дмитренко Вітою Михайлівною, за реєстровим № 158, станом на 29 червня 2010 року у розмірі 106 813 (сто шість тисяч вісімсот тринадцять) доларів США 28 центів, що складає: із загальної суми не простроченого кредиту у розмірі 49 584,00 доларів США, загальної суми простроченого кредиту у розмірі 36 720,21 доларів США, загальної суми заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 16 793,82 доларів США, загального розміру пені за несвоєчасну сплаті відсотків та кредиту у розмірі 3 715,25 доларів США, звернути стягнення на нерухоме майно - чотирьохкімнатну квартиру, що розташована в АДРЕСА_1 , загальною площею 62,30 кв.м, житловою площею 43,90 кв.м., яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12 січня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дмитренко Вітою Михайлівною, за реєстровим № 395, шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» права на продаж будь-якій особі - покупцеві за ціною продажу, встановленою на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтінг-центр» станом на 01 лютого 2016 року у розмірі 1 011 000 (один мільйон одинадцять тисяч) грн. 00 коп. із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Надати Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» право на подання та отримання в органах державної влади, місцевого самоврядування, установах, підприємствах та організаціях незалежно від підпорядкування та форм власності, комунальних підприємствах (зокрема, але не обмежуючись, в органах Центру надання адміністративних послуг Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, Київській міській раді, Державній реєстраційній службі України, Житлово-експлуатаційних конторах, Відділі Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрац2ії фізичних осіб, тощо) та нотаріусів, будь-яких документів, заяв та інформацію (їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки, інформаційні довідки, довідки форми № 3, тощо) необхідних для продажу предмета іпотеки, а саме чотирьохкімнатної квартири, що розташована в АДРЕСА_1 , загальною площею 62,30 кв.м, житловою площею 43,90 кв.м., та належить ОСОБА_2 .

Виселити ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відстрочити виконання рішення в частині звернення стягнення на квартиру та виселення до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» судовий збір у розмірі по 1 378,00 грн. з кожного.

18 серпня 2017 року з метою примусового виконання вказаного рішення суду від 09 березня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 755/11910/16-ц відносно боржника ОСОБА_1 про виселення її з квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний виконавчий лист містить застереження про відстрочення виконання рішення в частині звернення стягнення на квартиру та виселення до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року.

Заявою від 27 липня 2020 року представник АТ «Ощадбанк» просив Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти виконавчий лист № 755/11910/16-ц та відкрити виконавче провадження.

Відповідно до повідомлення від 26.08.2020 р. головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кияниці Л.О. виконавчий лист № 755/11910/16-ц, виданий Дніпровським районним судом м. Києва 18 серпня 2017 року, не може бути прийнятий до виконання, оскільки стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання, у зв`язку з чим, керуючись п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається без прийняття до виконання.

21 вересня 2020 року АТ «Ощадбанк» до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направлено скаргу на рішення головного державного виконавця, у якій просив скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання від 26 серпня 2020 року.

Станом на 05 січня 2021 року інформація від Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо скарги не надійшла.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що, у зв`язку з відстроченням заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року по справі № 755/11910/16-ц виконання рішення в частині звернення стягнення на квартиру та виселення до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року, у стягувача АТ «Державний ощадний банк України», починаючи з дня видачі виконавчого листа № 755/11910/16-ц 18 серпня 2017 року, було відсутнє відповідне юридичне право на пред`явлення вказаного виконавчого документу на примусове виконання.

Відповідно до п. 3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

18 жовтня 2018 року було прийнято Кодекс України з процедур банкрутства, який введений в дію з 21 жовтня 2019 року.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнаються такими, що втратили чинність, зокрема: Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (Відомості Верховної Ради України, 2014 р., № 28, ст. 940; 2015 р., № 43, ст. 386) втрачає чинність через вісімнадцять місяців з дня введення в дію цього Кодексу (згідно зі змінами, внесеними згідно із Законом № 895-IX від 16.09.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»).

Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, підстави та порядок переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку передбачені ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

За вказаних обставин, враховуючи викладені вище норми діючого законодавства України, суд доходить висновку, що головний державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кияниця Л.О. при розгляду заяви стягувача щодо примусового виконання виконавчого листа № 755/11910/16-ц, виданого 18.08.2017 р. Дніпровським районним судом м. Києва, помилково дійшла висновку про пропущення стягувачем строку пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання та повернення його без прийняття до виконання, що свідчить про обґрунтованість вимог скарги у цій частині та є підставою для їх задоволення.

Щодо вимог скарги про зобов`язання Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) поновити порушене право стягувача шляхом відкриття виконавчого провадження, то така вимога задоволення не підлягає, оскільки Законом № 895-IX від 16.09.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» продовжено до 21 квітня 2021 року та до спливу вказаної дати діє відстрочка виконання рішення суду.

За приписами ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення вимог скарги АТ «Державний ощадний банк України» у частині визнання неправомірним рішення від 26 серпня 2020 року головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кияниці Лілії Олексіївни неправомірним та зобов`язання Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути порушення - поновити порушене право АТ «Державний ощадний банк України» шляхом скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 26 серпня 2020 року, яке винесено головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кияницею Лілією Олексіївною. В іншій частині вимоги скарги задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 5, 12, 13, 18, 447, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кияниці Лілії Олексіївни - задовольнити частково.

Визнати рішення у виді повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 26 серпня 2020 року головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кияниці Лілії Олексіївни - неправомірним.

Зобов`язати Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути порушення - поновити порушене право АТ «Державний ощадний банк України» шляхом скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 26 серпня 2020 року, яке винесено головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кияницею Лілією Олексіївною.

В іншій частині вимог скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: