Справа № 369/5539/21
Провадження № 2/369/3940/21
28.12.2021 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Фінагеєвої І.О.,
за участю секретаря судових засідань - Бікус С.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу №369/5539/21 Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» (далі за текстом - позивач, ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна») звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі за текстом - відповідач) в якому просило стягнути з відповідача на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 4 123 грн. 26 коп., а також просило покласти на відповідача судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивачем в рамках даного позову являється Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», проте до 7 серпня 2019 року дане товариство являлось Публічним акціонерним товариством, що підтверджується Протоколом Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» № 02/19 від ЗО липня 2019 року та Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 7 серпня 2019 року. Таким чином в тексті позовної заяви при описі обставин, які мали місце до 7 серпня 2019 року вказується найменування Позивача - ПАТ «СК «Універсальна».
24 квітня 2018 року в м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 (надалі - Відповідач), та автомобіля марки «Хюндай» д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .
Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_1 .
У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», (далі - Позивач), згідно з умовами договору страхування №3111/261/000972 від 21 серпня 2017 року (надалі - Договір), транспортний засіб - «Хюндай» д.н.з НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 (надалі - Страхувальник).
Власник пошкодженого автомобіля звернувся до Позивача із заявою про сплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту.
Згідно з умовами договору, на підставі розрахунку суми страхового відшкодування, протоколу огляду Т/3, рахунку СТО, та інших зібраних по справі документів було розраховано та виплачено страхове відшкодування в розмірі 4 123,26 грн. на рахунок СТО, що підтверджується платіжним дорученням №144422 від 27 квітня 2018 року.
Таким чином Позивач виконав свої зобов`язання перед Страхувальником згідно умов Договору.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 червня 2021 року відкрито провадження та розгляд справи призначено в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.
У встановлений строк заперечення проти такого порядку суд не отримав.
Відповідач ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлений належним чином. Ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву з додатками отримав особисто 04 серпня 2021 року. Відзив на позов суду не подав. Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 24 квітня 2018 року в м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 (надалі - Відповідач), та автомобіля марки «Хюндай» д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .
Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_1 .
У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», (далі - Позивач), згідно з умовами договору страхування №3111/261/000972 від 21 серпня 2017 року (надалі - Договір), транспортний засіб - «Хюндай» д.н.з НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 (надалі - Страхувальник).
Власник пошкодженого автомобіля звернувся до Позивача із заявою про сплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту.
Згідно з умовами договору, на підставі розрахунку суми страхового відшкодування, протоколу огляду Т/3, рахунку СТО, та інших зібраних по справі документів було розраховано та виплачено страхове відшкодування в розмірі 4 123,26 грн. на рахунок СТО, що підтверджується платіжним дорученням №144422 від 27 квітня 2018 року.
Суд зазначає, що загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Закон України «Про страхування» визначає види (форми) страхування: обов`язкове і добровільне.
Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, яке регулюється спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у статті 3 цього закону визначено забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Положення статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» передбачають можливість виникнення у страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат права вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Виходячи зі змісту вказаних норм, а також встановлених судом фактичних обставин справи, позивач набув право вимоги (в порядку суброгації) до особи, винної у заподіяні шкоди у розмірі фактично сплачених грошових коштів, а до її страховика в частині, передбаченій ст.ст.22.1, 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Зважаючи на встановлені у справі фактичні обставини, наявність вини відповідача у вчиненні ДТП та факт сплати ПрАТ «СК «Універсальна» суми страхового відшкодування, розмір якого відповідачем не спростований, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення із відповідача на користь позивача майнової шкоди у вигляді суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 4 123,26 грн., яка є залишком невідшкодованої суми страхового відшкодування.
Таким чином, позовні вимоги ПрАТ «СК «Універсальна» про стягнення з ОСОБА_1 суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 4 123 грн. 26 коп. є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме - у зв`язку з задоволенням позову, судові витрати покладаються на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 128, 141, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов - задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І.О. Фінагеєва