ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 953/870/21

провадження №22-ц/818/5798/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміна О.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач Комунальне підприємство «Харківський метрополітен»

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківський метрополітен» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 липня 2021 року, постановлене у складі судді Колесник С.А.

УСТАНОВИВ:

У січні 2021 року КП «Харківський метрополітен» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення солідарно з відповідачів 5326, 30 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01.11.2020 року приблизно о 04-48 год. на третій з`єднувальній вітці електродепо «Салтівське» мав місце випадок несанкціонованого втручання в діяльність КП «Харківський метрополітен» - незаконне проникнення сторонніх осіб, з умисним пошкодженням майна метрополітену, а саме: відірвано листи металу припортальної галереї електродепо «Салтівське»; пошкоджено огорожу електродепо «Салтівське» - сталевий дріт на який натягнуто колючий дріт типу «Егоза». Особи, які не санкціоновано проникли до електродепо «Салтівське» по АДРЕСА_1 - громадяни ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які були затримані працівниками метрополітену в тунелі КП «Харківський метрополітен» між станціями метро «Академіка Барабашова» та «Київська» та передані співробітникам поліції. За даним фактом відділом поліції в метрополітені ГУ Національної поліції в Харківській області були складені матеріали перевірки № 352 за зверненням працівника метрополітену ОСОБА_6 з приводу пошкодження майна метрополітену по АДРЕСА_1 ІТС ІПНП №492 від 01.11.2020 та матеріали перевірки №379 з приводу проникнення до тунелю метрополітену між станціями метро «Академіка Барабашова» та «Київська» ІТС ІПНП № 491 від 01.11.2020. Зважаючи на те, що проникнення вищевказаних осіб та пошкодження майна КП «Харківський метрополітен» відбулось за адресою по АДРЕСА_1 , яка є територією обслуговування Київського ВП ГУ НП в Харківській області, тому ця подія була зареєстрована у даному відділі поліції з ІТС ІПНПУ за № 35958 - (умисне пошкодження майна). Незаконно перетнувши огорожу електродепо «Салтівьке» та потрапивши до тунелю КП «Харківський метрополітен» між станціями метро «Академіка Барабашова» та «Київська» відповідачами було порушено вищеназвані пункти Правил користування Харківським метрополітеном, а також умисно пошкоджено майно метрополітену, а саме: відірвано листи металу припортальної галереї електродепо «Салтівське»; пошкоджено огорожу електродепо «Салтівське» - сталевий дріт, на який натягнуто колючий дріт типу «Егоза». Зазначене підтверджує наявність вини в діях відповідачів, які через незаконне проникнення до об`єкту метрополітену, в результаті своїх неправомірних дій свідомо завдали КП «Харківський метрополітен» майнову шкоду. У зв`язку з чим метрополітеном для відновлення свого порушеного права було витрачено суму у розмірі 5326,30 грн., яка є реальними збитками, і відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України підлягає відшкодуванню відповідачами у солідарному порядку.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26 липня 2021 року у задоволенні позовних вимог КП «Харківський метрополітен» було відмовлено в повному обсязі.

Судове рішення мотивовано тим що, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірних дій відповідачів. Допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 також не підтвердили, що пошкодження сталевого дроту на який натягнуто колючий дріт типу «Егоза», було вчинено саме відповідачами.

Не погодившись з рішенням суду, представник КП «Харківський метрополітен» подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, в якому позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим що, рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та незаконним, не встановлено обставини, які мають значення для справи. Позивач зазначає що ним було доведено наявність причинного зв`язку між проникненням відповідачів на заборонений для сторонніх осіб об`єкт - електродепо «Салтівське» та завданням, саме відповідачами майнової шкоди у розмірі 5326,30 грн. Вказано, що відповідно до Правил користування Харківським метрополітеном стороннім особам заборонено самовільно проходити у споруди метрополітену, що не призначені для пасажирів, і тому числі електродепо. Факт проникнення відповідачів підтверджується показаннями відповідача ОСОБА_1 у відзиві на позов. Також факт проникнення підтверджено показаннями свідків, які були викликані до судового засідання та приведені до присяги. Також показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтверджено факт пошкодження колючого дроту типу «Егоза» та пошкодження листів металу припортальної галереї електродепо « Салтівське». Прізвища відповідачів та адреси були взяті з матеріалів перевірки № 379 з ІТС ІПНП №491 від 01.11.2020 та №352 з ІТС ІПНП № 492 від 01.11.2020 які знаходяться у відділі поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції в Харківській області. Тож позивач вважає, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, що майнову шкоду було завдано саме відповідачами. Також зазначає що відповідачами в своїх відзивах не було надано суду доказів того, що пошкодження дроту та листів металу сталося не з їх вини.

Не погодившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив мотивовано тим що, позивач не надав суду належних та достовірних доказів того, що Відповідачі проникли до депо та пошкодили майно. Поліцейські, які прибули на місце події 01.11.2020 р. не встановили в діях відповідачів складу будь-якого адміністративного правопорушення, та не було зафіксовано факту пошкодження майна. Всі докази подані позивачем є непрямими, тобто жодний не вказує що майно метрополітену було пошкоджено саме ними, а лише вказують на таку можливість. Позивачем взагалі не було вказано, підтверджено та зафіксовано точне місце проникнення відповідачів через припортальну галерею до депо. Наявні в матеріалах справи фото листів металу ніяк не підтверджують їх належність до конструкції припортальної галереї. Також зазначає, що відірвати листи привареного металу, або пошкодити сталевий дріт неможливо без застосування спеціальних інструментів, наявність яких у відповідачів не було встановлено. Тож вважає що позивачем не було доведено факту того, що саме відповідачами було завдано збитків.

Позивачем було надано відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому він спростовує доводи наведені у відзиві, посилаючись на факти, викладенні в апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 01.11.2020 о 08.03 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 01.11.2020 о 08.03 за адресою АДРЕСА_2 заявник (старший диспетчер Депо) повідомив, що виявили пошкодження: відірваний лист метала та пошкоджена ягоза. Місце та час скоєння 01.11.2020 о 08:00:00 місце скоєння АДРЕСА_2 , що підтверджується повідомленням Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області від 01.11.2020 (а.с.22).

Згідно книги записів результатів огляду штучних споруд метрополітену форми МУС-8, вбачається, що працівниками околодку № 3 30.10.2020 було проведено огляд наземних споруд, у тому числі припортальної галереї електродепо «Салтівське», за результатами огляду вона знаходилася в справному стані (а.с.106-107).

З акту від 01.11.2020 року складеного комісією у складі фахівця (з підготовки виробництва) ОСОБА_9 , майстра (тунельного) околодку № 3 ОСОБА_10 , тунельного робітника 5 розряду ОСОБА_11 , тунельного робітника 4 розряду ОСОБА_12 , тунельного робітника 5 розряду ОСОБА_13 , вбачається, що 01.11.2020 сторонніми особами, що не санкціоновано проникли до припортальної галереї електродепо «Салтівське» були пошкоджені два листа відливів 4000х700 мм на припортальній галереї електродепо «Салтівське». Комісія дійшла висновку про необхідність негайного відновлення цілісності листів відливів 4000х700 мм шляхом їх рихтування і кріплення до бетонних блоків, дюбелем з ударним шурупом 6х40 мм в кількості 20 шт. (а.с.13).

Як вбачається з Дефектного акту перевірки стану огорожі території електродепо «Салитівське» інв. № Т0230004 у зв`язку з випадком проникнення на територію електродепо «Салтівське» сторонніх осіб 01.11.2020р. в ході перевірки було виявлено: в огорожі території електродепо «Салтівське» інв. № Т0230004 між точками 1-2 (на воротах пожежного проїзду) виявлено пошкодження сталевого дроту на який натягнуто колючий дріт типу «Егоза», що призвело до втрати його функціональності. Висновки комісії: для забезпечення запобігання проникнення на територію електродепо «Салтівське» сторонніх осіб необхідно виконати наступні роботи: демонтаж металевої огорожі з колючого дроту типа «Егоза»; натягнення сталевого дроту; натягнення та закріплення колючого дроту типа «Егоза» (а.с.18).

З розрахунків наданих КП « Харківський метрополітен», встановлено, що в результаті несанкціонованого проникнення до при портальної галереї електродепо « Салтівський» були пошкоджені два листа відливів 4000х700 мм, чим позивачу завдано майнової шкоди на загальну суму 5326.30 грн.( а.с. 9-17).

Згідно до вимог ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Верховним Судом України в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992р.№6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.3 вказаної постанови, шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них у частині, заподіяній нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими.

Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Разом с тим, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідним є наявність у діях відповідачів повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідачів та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушників.

Як вбачається з позовної заяви КП « Харківський метрополітен», відповідачі не санкціоновано проникли на територію метрополітену, за даним фактом відділом поліції в метрополітені ГУ НП в Харківській області складено матеріали перевірки № 352 за зверненням працівника ОСОБА_6 з приводу пошкодження майна метрополітену по АДРЕСА_1 Київського района ІТС ІПНП № 492 від 01.11.2020 та матеріали перевірки № 379 з приводу проникнення до тунелю метрополітену між станціями метро « Академіка Барабашова та « Київською» ІТС ІПНП № 491 від 01.11.2020.

Разом тим суду першої інстанції на підтвердження цього факту належних доказів не надано, як і не надано самих матеріалів перевірки № 352 та 379 від 01.11.2020, також клопотань про їх витребування позивачем не заявлено.

Крім того, позивач посилається ЄО № 35958 від 01.11.2020, а саме повідомлення Київському ВП ГУНП в Харківській області про виявлення пошкодження майна метрополітену, а саме відірвано лист метала та ягоза.

Як вбачається з вищезазначеного повідомлення, первинна кваліфікація була: умисне пошкодження майна, при цьому в повідомленні не було зазначено присутність відповідачів на території метрополітену, та пошкодження саме ними вищезазначеного майна. Відповідно до запису 01.11.2020 о 08:28 телеграма до ГУ НП в Харківській області, подію перекваліфіковано з умисного пошкодження майна на інша подія. Разом с тим зазначено, що рішення за цією подією не прийнято.

Інших доказів щодо пошкодження майна відповідачами, або їх перебування на території метрополітену суду не надано.

Згідно показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , які дали свідчення в судовому засіданні, не встановлено, що пошкодження майна позивача, були вчинені саме відповідачами, які проникли на територію метрополітену.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

З огляду на вищевикладене, судова колегія уважає, що позивачем надано доказів фактів проникнення відповідачів до тунелю метрополітену між станціями метро « Академіка Барабашова та « Київською» та завдання шкоди внаслідок їх неправомірної поведінки.

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, про недоведеність позовних вимог та як наслідок відмову у задоволенні позову.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для правильного вирішення спору, оскільки за встановлених судом обставин інші наведені апелянтом аргументи не є суттєвими.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги висновку суду не спростовують та фактично направлені на переоцінку доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду від 26.07.2021 залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківський метрополітен» залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук