22-ц/804/809/21
221/3464/18

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 221/3464//18

Номер провадження 22-ц/804/809/21

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Лісового О.О., Попової С.А.

сторони:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК»

на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 04 березня 2020 року, у складі судді Мохова Є.І.,

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

31 травня 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» або Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 94586,67 грн за кредитним договором № б/н від 20 вересня 2007 року та судові витрати у розмірі 1762 грн.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до умов укладеного договору № б/н від 20 вересня 2007 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 21600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70, складає між нею та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, щодо укладення договору приєднання. Відповідно до п.5.5 «Правил користування платіжною карткою» Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами банку», викладеному на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70, з розрахунку 360 календарних днів. Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Банк взяті на себе зобов`язання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі. Відповідачка умови договору належним чином не виконала, у зв`язку із чим у неї утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 30 квітня 2018 року становить 94586,67 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 3646,13 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом 81908,22 грн, пені та комісії 4052 грн, штрафів (фіксована частина) 500 грн, (процентна складова) 4480,32 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 04 березня 2020 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за тілом кредиту за договором № б/н від 20.09.2007 року заборгованість за кредитом в сумі 3646,13 грн.

У задоволенні решти позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплачений судовий збір в сумі 67,84 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Судом враховано правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Суд також виходив з того, що у заяві позичальника, процентна ставка не зазначена, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Суд прийшов до висновку, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, тому слід відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідачки заборгованість по процентам за користування кредитом - заборгованість по процентам за користування кредитом 81908 грн 22 коп., заборгованість за пенею та комісією - 4052 грн 00 коп., штраф фіксована частина - 500 грн, штраф процентна складова -4480,32 грн, через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу.

Суд також виходив з того, що укладений між сторонами кредитний договір від 20 вересня 2007 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним), однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд прийшов до переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення в примусовому порядку з боржника отриманого нею та непогашеного тіла кредиту в розмірі 3646,13 грн, в решті позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

21 січня 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало через суд першої інстанції апеляційну скаргу на рішення суду, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосуванні норм матеріального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Банку в цій частині, в інший частині рішення залишити без змін.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 09 лютого 2021 року поновлено АТ КБ «ПРИВАТБАНК» строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 19 лютого 2021 року справу за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга АТ КБ «ПРИВАТБАНК» мотивована тим, що при укладенні договору сторони керувались положеннями частини 1 статті 634 ЦК України, який визначає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Відповідно до підписаної ОСОБА_1 анкети-заяви разом остання погодилась з тим, що анкета заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, правилами користування карткою, основними умовами обслуговування складають договір про надання банківських послуг. В тексті анкети заяви сторони погодили розмір відсоткової ставки 1,9% на місяць на залишок заборгованості, тому правових підстав для відмови у стягненні відсотків у суду не було.

При ухваленні рішення судом не враховано висновки, зроблені у постановах Верховного Суду від 04 листопада 2020 року по справі № 534/1072/18, від 04 грудня 2019 року по справі № 750/6058/17, від 23 грудня 2019 року по справі № 572/1169/17, від 12 лютого 2020 року по справі № 382/327/18, від 26 лютого 2020 року по справі № 355/1091/17, чим проігноровано усталену судову практику.

Відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до положень статті 360 ЦПК України відповідачкою ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не подано.

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Враховуючи положення частини 13 статті 7, частини 4 статті 274, частини 1 статті 368 ЦПК України, розгляд даної справи в силу частин 4, 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що 20.09.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 3363,91 грн, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с.8-9).

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно з наданим банком розрахунком, у ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 30.04.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 94586,67 грн, з яких: заборгованість за кредитом 3646,13 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 81908 грн 22 коп., заборгованість за пенею та комісією - 4052 грн 00 коп., штраф фіксована частина-500 грн, штраф процентна складова - 4480,32 грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Донецького апеляційного суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Правомірність рішення суду в частині задоволення позовних вимог Банку про стягнення заборгованості за кредитом та в частині відмови у задоволенні позову про стягнення

заборгованості за пенею та комісією, штрафів сторонами не оскаржується, в зв`язку з чим законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині апеляційною інстанцією не перевіряється виходячи з меж перегляду справи в порядку апеляції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а рішення суду першої інстанції скасуванню, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в оскаржуваній частині не відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини 2, 3 статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 20 вересня 2007 року, посилався на «Тарифи Банку» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms//pages/70 як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms//pages/70 , що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, обов`язки позичальника щодо повернення кредиту та сплату процентів за користування кредитом, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання)та умови його пролонгації.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов розуміла відповідачка, ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Також, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження№ 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (20 вересня 2007 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (31 травня 2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка зазначала, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не містять її підпису, а тому неможливо вважати, що саме зазначені умови та правила, Тарифи банку та Правила користування платіжною карткою є складовою частиною укладеного між сторонами договору (а.с.11 - 16).

З урахуванням наведеного слід дійти висновку, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме витяг з Умов, які надав банк а також з Тарифи, які розміщені на наведеному вище сайті позивача, відповідачка розуміла та ознайомилась, і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що 20 вересня 2007 року ОСОБА_1 підписала заяву на отримання банківських послуг в ПриватБанку, зазначив, що бажає оформити платіжну картку «Універсальна» з кредитним лімітом 2300 грн. У вказаній заяві сторони визначили розмір базової процентної ставки по кредитному ліміту 1,9% на місяць із розрахунку 360 днів на рік. Також визначено строк дії кредитного ліміту, який співпадає зі строком дії платіжної картки (а.с.9).

Отже, ОСОБА_1 повинна була сплачувати щомісячно проценти за користування кредитом в розмірі 1,9 %, або 22,8 % річних (1,9% х 12).

На зазначене суд першої інстанції не звернув уваги та дійшов помилкового висновку, що сторони не обумовили розмір процентів за користування кредитом.

Обставини отримання кредитних коштів у ПриватБанку розмірі 21600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, на строк дії платіжної картки 31 серпня 2015 року відповідачка не заперечувала.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за укладеним кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого заборгованість за тілом кредиту становить 3646,13 грн.

З наданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості станом на 30 квітня 2018 року вбачається, що розмір несплачених процентів за користування кредитом за період з 20 вересня 2007 року по 30 квітня 2018 року становить 81908,22 грн (а.с.5 8).

З вказаного розрахунку вбачається, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» при визначенні заборгованості за відсотками було застосовано декілька процентних ставок: з 20 вересня 2007 року 22,80 річних, з 01 січня 2013 року 30,00 % річних, з 01 вересня 2014 року - 34,80 % та з 01 квітня 2015 року - 43,20 % відсотки річних.

Разом з тим, як зазначалось вище, а саме у заяві на отримання банківських послуг від 20 вересня 2007 року, сторони погодили базову місячну відсоткову ставку за користування кредитом 1,9 %, що становить 22,80 % річних. Умов щодо збільшення Банком встановленого договором розміру фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку, зазначена заява не містить

Згідно частини 1 статті 651, статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Оскільки укладення кредитного договору мало місце шляхом підписання відповідачкою відповідної письмової заяви, а зміна умов договору, умов кредитування мала відбуватися у такий же спосіб, колегія суддів вважає, що зміна АТ КБ «ПРИВАТБАНК» процентної ставки, яке відбулося з 01 січня 2013 року в односторонньому порядку, не відповідає нормам закону та умовам укладеного кредитного договору. А відтак, відсутні правові підстави для нарахування заборгованості за відсотками за користування кредитом з розрахунку іншої процентної ставки ніж 22,80 % річних, яка була погоджена сторонами при укладенні договору.

Як вбачається з матеріалів справи, в межах укладеного кредитного договору № б/н від 20 вересня 2007 року відповідачка отримала кредитну картку за № НОМЕР_1 зі строком дії до останнього дня 08 2015 року (а.с.48, 135).

Отже, за умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на строк до останнього дня серпня місяця 2015 року, тобто до 31 серпня 2015 року включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 31 серпня 2015 року відповідачка мала, зокрема, повертати позивачеві кредит, як зазначено у заяві про отримання банківських послуг, в тому числі, щомісячно сплачувати проценти у розмірі 1,9 % на залишок непростроченої заборгованості. Починаючи з 01 вересня 2015 року, відповідачка мала обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором.

Таким чином, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

З огляду на те, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, колегія суддів вважає, що Банком неправомірно проводилось нарахування процентів за користування кредитом після закінчення зазначеного строку. Тобто, Банком неправомірно проводилось нарахування процентів за користування кредитом з 01 вересня 2015 року, та вимоги про стягнення заборгованості за процентами нарахованими після зазначеної дати є необґрунтованими.

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, сформульований Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9518/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц.

Виходячи з обумовленого в договорі розміру відсоткової ставки 22,80 % річних, або 1,9 % на місяць та кількості днів користування кредитом, його розміру у періоді з 01 січня 2013 року (з часу збільшення відсоткової ставки) по 31 серпня 2015 року, заборгованість по відсотках за користування кредитом складає 2197,41 грн, виходячи з наступного розрахунку: Р (розмір використаних кредитних коштів (3-й та 5- й стовбець розрахунку заборгованості а.с. 5 - 8) х 22,80 : 100 х К (кількість днів).

Враховуючи розмір заборгованості за відсотками, який станом на 31 грудня 2012 року становив 175,93 грн (12 стовбець розрахунку заборгованості), заборгованості по процентам за користування кредитом становить 2373,34 грн (2197,41 грн + 175,93 грн = 2373,34 грн).

З наданого Банком розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачкою за період з 01 січня 2013 року на повернення коштів за користування кредитом внесено 1428,22 грн (11 стовбець розрахунку).

За таких обставин, заборгованість за кредитом, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» становить 1604,15 грн (2373,34 1428,22 грн = 945,12 грн).

Надходячи такого висновку, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги про розмір заборгованості по процентам за користування кредитом 2420,48 грн, оскільки позивачем в апеляційній скарзі проведений розрахунок, виходячи з незмінного розміру заборгованості за кредитом 3646,13 грн, тоді як відповідно до наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості, тіло кредиту за період з 01 січня 2013 року по 31 серпня 2015 року змінювалось, та не враховано, що з внесених відповідачкою коштів на погашення заборгованості по процентам за користування кредитом направлено 1428,22 грн.

Щодо судового збору

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн (а.с.1).

Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за кредитом та за процентами за користування кредитом підлягають задоволенню на суму 4591,25 грн (945,12 грн + 3646,13 грн), що становить 4,8 % від розміру заявлених вимог (4591,25 грн. х 100 : 94586,67 грн), з ОСОБА_1 на користь Банку у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції підлягає стягненню судовий збір у розмірі 84,58 грн (1762 грн х 4,8 : 100).

При подачі апеляційної скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплачено судовий збір у розмірі 2343 грн (а.с.96).

Враховуючи розмір задоволених вимог Банку за наслідками розгляду апеляційної скарги, яка відповідно задоволена на 1,15 % (945,12 грн х 100 : 81908,22 грн), з ОСОБА_1 на користь Банку у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції підлягає стягненню судовий збір у розмірі 30,39 грн (2643 грн х 1,15 : 100).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до положень частини 1 статті 376 ЦПК України, є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Волноваського районного суду Донецької області від 04 березня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом підлягає скасуванню з ухваленням у відповідній частині нового рішення про часткове задоволення позову. Це ж рішення в частині судового збору підлягає зміні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 04 березня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом скасувати та ухвалити у відповідній частині нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» () заборгованість за кредитним договором № б/н від 20 вересня 2007 року станом на 30 квітня 2018 року, яка складається з заборгованості по процентам за користування кредитом 1604 (одна тисяча шістсот чотири) гривні 15 копійок.

Це ж рішення в частині судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» () судовий збір, понесений у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, 97 гривень 79 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» () судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, 51 гривню 80 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 05 березня 2021 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

О.О.Лісовий

С.А.Попова