Справа № 201/7303/21
Провадження № 2/201/2946/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого судді Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Алекскредит (треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович) про повернення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

20.07.2021р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ Алекскредит (треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В.) про повернення безпідставно набутих коштів у розмірі 29 072 грн. (а.с. №4-6).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 26.07.2021р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. №21).

В обґрунтування позовних вимог позивачка в позовній заяви посилалася на те, 30.03.2020р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. було вчинено виконавчий напис №4648 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Алекскредит кредитної заборгованості в розмірі 25 520 грн., на підставі якого 02.04.2020р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. було відкрито виконавче провадження №61687971. Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29.10.2020р. було задоволено позов ОСОБА_1 та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4648, який було вчинено приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. Позивачка вважає, що стягнуті в межах виконавчого провадження №61687971 на користь стягувача ТОВ Алекскредит грошові кошти у розмірі 29 072 грн. за виконавчим написом, який в подальшому було скасовано підлягають поверненню, оскільки набуті ТОВ Алекскредит без належних правових підстав. Просила суд стягнути з ТОВ Алекскредит на її користь безпідставно набуті кошти у розмірі 29 072 грн. та судові витрати.

16.12.2021р. від відповідача ТОВ Алекскредит до суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом директора товариства Попудренка А.В., в якому відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилався на те, що позивачкою заявлено вимогу про стягнення з відповідача суму коштів 29 072 грн. набутих ТОВ Алекскредит, як стягувачем в межах виконавчого провадження №61687971. Проте, відповідно до постанови про звернення стягнення на доходи боржника, приватним виконавцем зі стягнення боржника було встановлено 1 000 грн. - витрат на проведення виконавчих дій та 2 552 грн. - основної винагороди приватного виконавця, основна сума боргу, яка підлягала стягненню з позивачки на користь ТОВ Алекскредит за виконавчим написом становила 25 520 грн. У даному випадку, за виконавчим провадженням №61687971 ТОВ Алекскредит отримало суму коштів 25 520 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень та випискою з банківського рахунку ТОВ Алекскредит, сума 3 552 грн. на рахунок товариства не перераховувалася та є витратами пов`язаними з виконавчим провадженням, які не підлягають стягненню з відповідача, оскільки ним не отримувалась і позивачка не позбавлена права звернутися до приватного виконавця із заявою про повернення суми витрат пов`язаних з виконавчим провадженням (а.с. №28-30).

Треті особи - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. не скористалися правом на надання суду пояснень щодо предмету позову та доказів на їх обґрунтування.

Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29.10.2020р. у справі №201/6679/20 (за даними Автоматизованої системи документообігу суду інформація про апеляційне оскарження рішення відсутня) виконавчий напис №4648 вчинений 30.03.2020р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Алекскредит заборгованості в сумі 25 520 грн. за кредитним договором визнано таким, що не підлягає виконанню, стягнуто з ТОВ"Алекскредит" на користь позивача судовий збір у розмірі 840 грн.80коп. (а.с.№9-14зв).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи постанови приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. від 27.04.2020р. про звернення стягнення на доходи боржника у виконавчому провадженні №61687971 з примусового виконання виконавчого напису №4648 від 30.03.2020р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Алекскредит заборгованості у розмірі 25 520 грн., приватним виконавцем визначено перерахування витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 1 000 грн. та основної винагороди приватного виконавця у розмірі 2 552 грн. (а.с. №38).

Згідно наданих позивачкою звітів про здійснені відрахування та виплати №304, №305 від 14.04.2021р. з доходів позивачки за місцем роботи за період з травня 2020р. по березень 2021р. на підставі постанови приватного виконавця від 27.04.2020р. (виконавче провадження №№61687971) утримано суму 29 072 грн. (а.с. №7-8).

Проте, згідно наданих відповідачем письмових доказів, фільтрованої виписки по рахунку ТОВ Алекскредит за період з 01.07.2020р. по 30.04.2021р. та копій платіжних доручень (а.с.№31-37), протягом вказаного періоду згідно постанови приватного виконавця від 27.04.2020р. (виконавче провадження №№61687971) на погашення боргу з заробітної плати ОСОБА_1 на рахунок стягувача ТОВ Алекскредит було перераховано саме суму 25 520 грн.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлено (ч.5 ст. 82 ЦПК України).

За змістом частини першої ст.177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч.1 ст.190 ЦК України).

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна.

Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Положення 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин ст.1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06.03.2019р. у справі №910/1531/18.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018р. у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми 1212 ЦК України, викладених у постанові від 16.01.2019р. у справі №753/15556/15-ц зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи: в» відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Враховуючи, що судом під час розгляду справи на підставі наданих суду доказів встановлено, що підставою отримання ТОВ Алекскредит в рамках виконавчого провадження №61687971 суми 25 520 грн. було стягнення з позивачки у примусовому порядку заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса №4648 від 30.03.2020р., який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, сума 25 520 грн. вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує.

Решта коштів 3 552 грн. (витрати на проведення виконавчих дій - 1 000 грн. та основна винагорода приватного виконавця - 2 552 грн.) від стягнутої суми 29 072 грн., не підлягає стягненню з відповідача, оскільки кошти були перераховані приватному виконавцю, як витрати за виконавчим провадженням, який не є відповідачем у справі та позовні вимоги до якого щодо стягнення отриманої в рамках виконавчого провадження не заявлялися.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ Алекскредит безпідставно набутих коштів підлягають частковому задоволенню, отже стягненню з ТОВ Алекскредит на користь позивачки підлягає сума 25 520 грн.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по оплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог у розмірі 797 грн. 06 коп. (25 520 грн. х 908 грн. : 29 072 грн. = 797 грн.06коп.) .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 177, 1212 ЦК України, постановою Верховного Суду від 06.03.2019р. у справі №910/1531/18, постановами Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018р. у справі №910/9072/17, від 16.01.2019р. у справі №753/15556/15-ц, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Алекскредит (треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович) про повернення безпідставно набутих коштів - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 25 520 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 797 грн. 06 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.