КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 362/5652/17 Головуючий у 1-й інст. - Марчук О.Л.
Апеляційне провадження 22-ц/824/1903/2021 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.

при секретарі Костецька М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2020 року, ухвалене у складі судді Марчука О.Л. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про поділ житлового будинку в натурі,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому просить

виділити їй в натурі Ѕ частку житлового будинку загальною площею 113,1 кв.м., житловою площею 74,1 та надвірних споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 у власність в окрему ізольовану квартиру наступні приміщення: 2-1 сіни площею 8,2 кв.м., 2-2 кімната площею 22,5 кв.м, 2-3 кімната площею 6,3 кв.м., 2-4 кімната площею 9,7 кв.м, 2-5 ванна площею 2,2 кв.м, 2-6 кухня площею 9,4 кв.м - всього по кв.№2 - 58,3 кв.м, загальна площа будинку 113,1 кв.м., а також Ѕ відповідну частину надвірних споруд: туалет під літерою «Г», гараж під літерою «З», гараж під літерою «Е»,

припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на об`єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , а саме Ѕ частку житлового будинку загальною площею 112,1 кв.м., житловою площею 74,10 кв.м., зазначений в плані під літерою «А» з надвірними будівлями і спорудами туалет під літерою «Г», гараж під літерою «З», гараж під літерою «Е».

Посилається на те, що вона разом із відповідачами є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 . Будинок між усіма співвласниками фактично розділений в натурі, але юридично такий розподіл не оформлено, позивач просить поділити в натурі вказане домоволодіння для користування кожним із співвласників із припиненням права спільної часткової власності сторін вказаного нерухомого майна.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Посилається на те, що при проведенні експертизи змінено порядок нумерації кімнат у житловому будинку, що не може бути підставою відмови в задоволенні позовних вимог, а лише повинно бути предметом уточнення в ході судового засідання. На ці помилки було звернуто увагу представником позивача, а тому вичерпано неузгодженість в нумерації кімнат у поданому технічному паспорті і судово - технічній експертизі. Суд встановивши, що є помилка в нумерації житлових кімнат був зобов`язаний вказати про це у рішенні з метою ухвалення рішення про задоволення позовних вимог, або ж відновити слухання справи для уточнення розбіжностей, що виникли. Відмовивши в задоволенні позовних вимог суд позбавив позивача можливості мати у власності окрему ізольовану квартиру з відповідними правовими наслідками.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не заперечили проти поділу будинку в натурі з виділенням позивачу частки спільного майна, що відповідає її частці домоволодіння.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, щопрохальна частина позову містить вимоги із зазначенням виду і розміру площ частин спільного майна, що не відповідає виду і площі частин приміщень спільного майна сторін, що унеможливлює ідентифікацію приміщень, які позивач просить виділити їй у натурі та суперечить як правовстановлюючим документам, так і висновку експерта.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що за договором дарування будинку від 30 травня 2000 року і договором дарування частини житлового будинку від 15 квітня 2011 року ОСОБА_1 набула у власність 1/2 частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8, 9 - 10).

Співвласниками іншої 1/2 частини вказаного домоволодіння є відповідачі у справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що підтверджується письмовими доказами та документами із спадкової справи до майна померлого ОСОБА_6 (а.с. 88 - 108).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2020 року задоволено клопотання представника позивача та призначено у вказаній справі судову будівельно - технічну експертизу.

Згідно висновку експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи від 22.06.2020 року № 5007/20-43, за результатом проведеного дослідження за наданими матеріалами справи, результатами натурного обстеження з врахуванням об`ємно - планувального рішення та технічного стану конструктивних елементів житлового будинку, експертом вбачається за можливе технічний розподіл житлового будинку та господарських споруд між співвласниками домоволодіння за фактичним порядком користування, що склався станом на час проведення дослідження. Можливий варіант розподілу житлового будинку АДРЕСА_1 , при поділі будинку на дві ізольовані квартири відповідно до вказаних часток наведено у дослідницькій частині та на схемі у Додатку №2 (а.с. 204 - 217).

Порядок розподілу будинку наведено у таблиці № 1 висновку експерта із загальною площею будинку 125 кв.м. та розмірів часток співвласників 70 кв.м. позивача і 55 кв.м. відповідачів; схема розподілу будинку зображена у додатку № 2 до висновку експерта та включає в розподіл приміщення прибудови 1-7 площею 17.6 кв.м. з боку позивача.

Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи № 447 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вказана прибудова 1-7 площею 17.6 кв.м. є самовільним будівництвом, в експлуатацію не введена і у правовстановлюючих документах не відображена.

Представник позивача в суді першої інстанції підтвердив вказані обставини.

Згідно позовної заяви ОСОБА_1 поданої до суду 14.08.2019 року вона просила виділити їй в натурі Ѕ частку житлового будинку загальною площею 113,1 кв.м., житловою площею 74,1 та надвірних споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 у власність в окрему ізольовану квартиру наступні приміщення: 2-1 сіни площею 8,2 кв.м., 2-2 кімната площею 22,5 кв.м, 2-3 кімната площею 6,3 кв.м., 2-4 кімната площею 9,7 кв.м, 2-5 ванна площею 2,2 кв.м, 2-6 кухня площею 9,4 кв.м - всього по кв.№2 - 58,3 кв.м, загальна площа будинку 113,1 кв.м., а також Ѕ відповідну частину надвірних споруд: туалет під літерою «Г», гараж під літерою «З», гараж під літерою «Е»,

припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на об`єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , а саме Ѕ частку житлового будинку загальною площею 112,1 кв.м., житловою площею 74,10 кв.м., зазначений в плані під літерою «А» з надвірними будівлями і спорудами туалет під літерою «Г», гараж під літерою «З», гараж під літерою «Е».

Таким чином, згідно висновку експертизи вбачається, що експертом здійснено поділ будинку за площею, яка перевищує площу будинку відповідно до правовстановлюючих документів та не відповідає площі будинку за прохальною частиною позовних вимог.

Крім того, прохальна частина позову містить вимоги із зазначенням виду і розміру площ частин спільного майна, що не відповідає виду і площі частин приміщень спільного майна сторін, що унеможливлює ідентифікацію приміщень, які позивач просить виділити їй у натурі та суперечить як правовстановлюючим документам, так і висновку експерта.

Оскільки після проведеної експертизи позивач не змінила (не уточнила) позовні вимоги, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для фактичного, технічного розділу в натурі житлового будинку (домоволодіння), у зв`язку з необгрунтованістю та недоведеністю позовних вимог.

Твердження скаржника про те, що зміна порядку нумерації кімнат у житловому будинку при проведенні експертизи не може бути підставою у відмові в задоволенні позовних вимог, а лише повинна бути предметом уточнення в ході судового засідання, апеляційний суд не приймає до уваги.

Згідно ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно п.3 ч.2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, після повернення справи з експертної установи з висновком експерта, ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2020 року відновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 08 вересня 2020 року об 11 год. 20 хв.

В судове засідання призначене на 08 вересня 2020 року сторони не з`явились.

В наступному судовому засіданні, призначеному на 05 листопада 2020 року був присутній представник позивача ОСОБА_7 .

Як вбачається з протоколу судового засідання від 05 листопада 2020 року, доповнень, уточнень чи зміни позовних вимог під час розгляду справи у вказаному судовому засіданні представник позивача не подавав.

Крім того, після повернення справи з експертної установи ОСОБА_1 не зверталася до суду з письмовою заявою про уточнення позовних вимог з урахуванням висновку експерта.

Тобто, позивач та його представник не скористалися наданим їм правом на уточнення, зміну позовних вимог відповідно до положень ЦПК України.

Твердження скаржника про те, що встановивши, що є помилка в нумерації житлових кімнат суд зобов`язаний був зазначити про це у рішенні з метою ухвалення рішення про задоволення позовних вимог, або ж відновити слухання справи для уточнення розбіжностей, що виникли, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки після повернення справи з експертної установи ухвалою суду відповідно до вимог Цивільно - процесуального законодавства України відновлено провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з метою з`ясування всіх обставин справи та надання сторонам можливості надати свої пояснення та доводи.

Таким чином, як вбачається з позовних вимог та тексту рішення, суд першої інстанції розглянув справу в межах заявлених позовних вимог та з урахуванням всіх доказів наданих сторонами у справі.

Інших доводів в чому полягає незаконність ухваленого судового рішення апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав позивача.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 березня 2021 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Заришняк Г.М.

Мараєва Н.Є.