2/465/3795/21
РІШЕННЯ

Іменем України

30.12.2021 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

секретаря судового засідання Лозинського Т.- Р.А.

представник позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеокнференції у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 30.12.2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , в розмірі ј з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на час сплати та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на час сплати, щомісячно, починаючи з дати подання позову, а саме 25.10.2021 року і до досягнення дитини двадцяти трьох років або до закінчення навчання. А також стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави суму сплаченого судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

За змістом ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути питання про винесення додаткового рішення у відсутності учасників справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив, що в провадженні Франківського районного суду м.Львова перебувала цивільна справа №465/8451/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, та вирішено позов задоволити, стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , в розмірі ј з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на час сплати та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на час сплати, щомісячно, починаючи з дати подання позову, а саме 25.10.2021 року і до досягнення дитини двадцяти трьох років або до закінчення навчання. А також стягувати з ОСОБА_3 на користь держави суму сплаченого судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Разом з тим під час постановлення рішення у справі судом не вирішено питання розподілу судових витрат.

Згідно ч. 5 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Так, згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з положеннями ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 137 ЦПК за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі.

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України.

Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 по справі №922/1163/18.

У позовній заяві позивач зазначав, що просить стягнути з відповідача судові витрати, що складаються із витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

23.09.2021 року між позивачкою та адвокатом Стареньким С.Є. укладено договір про надання правової та правничої допомоги.

На підтвердження факту виконання умов надання правової допомоги представником позивачки надано: попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу, довідку про сплату наданих послуг щодо правової та правничої допомоги від 20.10.2021 року, згідно якої клієнтом ОСОБА_2 на підставі рахунку фактури від 20.10.2021 року було сплачено готівкою обумовлену вартість фактично наданих послуг на правову та правничу допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень.

З огляду на те, що ціна наданих адвокатом послуг не була узгоджена між сторонами шляхом внесення змін до договору про надання правової допомоги, суд приходить до висновку про часткове задоволення судових витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді у розмірі 8 000,00 грн: ознайомлення з документами по справі, узгодження правової позиції, збір доказів, підготовка та подання позовної заяви, представництво у суді.

Таким чином,враховуючи,що рішенням Франківського районного суду м.Львова від 30.12.2021 позов задоволено повністю та невирішено питання про судові витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для ухвалення додаткового рішення, яким на підставі статей 141 та 246 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.

Керуючись ст.ст.141, 246, 259-261, 270,354 ЦПК України, суд

ухвалив:

ухвалити додаткове рішення у справі №465/8451/21, провадження №2/465/3795/2021 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ). витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення доЛьвівського апеляційногосуду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ванівський Ю.М.