Справа № 346/1775/21
Провадження № 2/346/1051/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді: Махно Н.В.,

за участю: секретаря: Гайової Г.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до свідоцтва про право власності від 13.09.2007 р. виданого виконавчим комітетом Коломийської міської ради Івано-Франківської області вона є власницею квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.07.2013 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Зазначає, що довідкою про склад сімї № 08 від 09.04.2021 року встановлено, що у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований також відповідач, колишній чоловік. Позивач вказує, що відповідач не проживає у квартирі з 2014 року, участі в її утриманні та благоустрої не бере, не сплачує комунальні платежі, особисті речі відсутні. В добровільному порядку зняти відповідача з місця реєстрації неможливо, оскільки він не бажає цього робити. Зазначає, що факт реєстрації відповідача створює ряд незручностей та зайвих витрат, зокрема не може оформити субсидію, не може розпоряджатися нерухомістю в своїх інтересах, бо даний факт позбавляє її , як власника, права в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак попередньо подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Хоча належним чином повідомлявся у встановленому законом порядку, про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно дост. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 , від 13.09.2007 року (а.с. 6) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.09.2007 року(а.с. 7-8).

Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.07.2013 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Згідно довідки про склад сім`ї від 09.04.2021 року №08 вбачається, що у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований також відповідач (а.с. 10).

Згідно письмової заяви ОСОБА_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_2 не проживає у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з 2014 року, відповідач не з`являється у квартирі протягом останніх 7-ми років і виїхав звідти добровільно.

У відповідності до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст.325 ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна. У відповідності до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У частині першій статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Частиною першою статті 402 ЦК України визначено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Згідно ч. 3 ст. 404 ЦК України, право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо). Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У статті 406 ЦК України унормовано питання припинення сервітуту. Сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 753/481/15-ц (провадження № 6-13113цс16), від 09 жовтня 2019 року у справі № 695/2427/16-ц, (провадження № 61-29520св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 523/12186/13-ц (провадження № 61-17372св18) власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Оскільки підставою для встановлення особистого сервітуту був факт реєстрації шлюбу у поєднанні з фактом добровільного вселення відповідача до квартири, то факт припинення між ними сімейних відносин, тягне за собою припинення особистого сервітуту, оскільки особа, що зареєстрована у квартирі, що належить іншій особі втратила статус члена сім`ї власника. Слід вказати, що до такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.10.2020 у справі № 447/455/17 від 13.10.2020, в якій зазначено, що втрата сімейних зв`язків є підставою для припинення сервітуту на житлове приміщення. З огляду на вищевикладене, позов є обгрунтований, підтверджений зібраними доказами по справі, тому суд приходить до висновку, що слід позов задовольнити та слід визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 247 ч.2, 258, 263, 264, 265, 268 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 30.12.2021 року.

Суддя Махно Н. В.