Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/2512/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Білоцерківської міської ради, про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Білоцерківська міська рада звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Кагарлицької міської ради Київської області Нацевич Людмила Віталіївна, Державного реєстратора Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області Гаращенко Володимира Васильовича, шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером: :03:002:0222, площею 0,1 га, накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, а саме житловий будинок, загальною площею 60,5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заборони ОСОБА_1 будь-яким іншим особам, вчиняти будь-які дії щодо користування, володіння та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером: :03:002:0222, площею 0,1га, заборони ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам, вчиняти будь-які дії щодо користування, володіння та розпорядження об`єктом нерухомого майна, а саме житловим будинком, загальною площею 60.5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заборони суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером: :03:002:0222, площею 0,1га та заборони суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна, а саме житлового будинку загальною площею 60.5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву обґрунтовує тим, що юридичним управлінням Білоцерківської міської ради при опрацьовані відомостей з Публічної кадастрової карти України та інформації з Державного реєструречових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено факт незаконної реєстрації права приватної власності на землі комунальної форми власності, що полягає в наступному. Згідно приписів статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. В частині 1 статті 83 Земельного кодексу України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.Згідно інформації з Реєстру, право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0222 за ОСОБА_1 , зареєстровано державним реєстратором Кагарлицької міської ради - Нацевич Людмилою Віталіївною, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103, на підставі рішення Білоцерківської міської ради серія та номер 3-54, від 12.10.2006 року; довідки Білоцерківської міської ради23.12.2020 року № 6093-102-VII та відомостей з ДЗК серії та номер 34889915 від 15 лютого 2021 року.Однак, Білоцерківська міська рада будь-яких рішень з приводу відведення земельної ділянки з кадастровим номером: :03:002:0222у приватну власність громадянину ОСОБА_1 не приймала та рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 12 жовтня 2006 року серія та номер 3-54 про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_1 - не виявлено, а відповідно до протоколів сесій Білоцерківської міської ради за 2006 рік, засідання сесії Білоцерківської міської ради V скликання 12 жовтня 2006 року не проводилось. Загальним відділом Білоцерківської міської ради надано інформацію від 04 березня 2021 року №01-18/04, що в загальному відділі Білоцерківської міської ради відсутній документ з реєстраційним індексом 6093-102-VIIвід 23 грудня 2020 року.Таким чином, із земель комунальної власності Білоцерківської міської територіальної громади незаконно вибула земельна ділянка з кадастровим номером: :03:002:0222, оскільки будь-які рішення щодо передачі в оренду чи у власність громадянину ОСОБА_1 , Білоцерківською міською радою не приймались. Білоцерківська міська рада звертає увагу, що 25 вересня 2020 року міською радою дійсно приймалось рішення за №6093-102-VII «Про передачу земельної ділянки комунальної власності у власність громадянці ОСОБА_2 ». Отже, на підставі підроблених документів з комунальної власності територіальної громади міста Біла Церква незаконно вибула земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0222. Окрім цього, юридичним управлінням Білоцерківської міської ради при опрацьовані інформації з Реєстру, на земельній ділянціз кадастровим номером: :03:002:0222 виявлено зареєстроване право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 60.5 кв.м.Згідно інформації з Реєстру, 28.11.2020 року державним реєстратором Ревненської сільської ради Бориспільського району, Київської області - Гаращенко Володимиром Васильовичем, зареєстровано право власності на житловий будинокза адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 60.5 кв.м, за ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103.Однак, відповідно до листа Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради від 25 лютого 2021 року №200/01-70, інформація щодо присвоєння адреси: АДРЕСА_1 , будь-яким об`єктам нерухомого майна відсутня.Отже, на час вчинення реєстраційних дій у ОСОБА_1 був відсутній офіційний документ, що підтверджує присвоєння об`єктам нерухомого майна адреси.Білоцерківська міська рада звертає увагу суду, на порушення вимог чинного законодавства щодо Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, так як ОСОБА_1 не було поданодокумент, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, а державним реєстратором Ревненської сільської ради Бориспільського району, Київської області - Гаращенко Володимиром Васильовичем,в свою чергу було проігноровано вимоги пункту 41 Порядку. Більше того, з метою встановлення факту фактичної наявності на земельній ділянці з кадастровим номером: :03:002:0222 житлового будинку загальною площею 60.5 кв.м., управлінням самоврядного контролю Білоцерківської міської ради було проведено обстеження даної земельної ділянки та за результатами обстеження земельної ділянкиз кадастровим номером: :03:002:0222 встановлено відсутність будь-яких об`єктів нерухомості, в тому числі й житлового будинку загальною площею 60.5 кв.м., що підтверджується актом обстеження земельної ділянки, відео та фото.З вищевикладеного можливо встановити, що ОСОБА_1 було подано неповний та недостовірний пакет документів для проведення державної реєстрації речового права на фізично неіснуючий житловий будинок, що свідчить про подання державному реєстратору підробленого пакету документів.Білоцерківська міська рада акцентує увагу суду, що внаслідок таких неправомірних дій відповідачамигрубо порушено права Білоцерківської міської територіальної громади.Враховуючи вищевикладене, вбачаються обґрунтовані підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення заходів у даному випадку до відкриття провадження по справі, є ризик настання наслідків, за яких суттєво ускладниться чи повністю унеможливиться повернення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :03:002:0222, яка належить Білоцерківській міській територіальній громаді в особі Білоцерківської міської ради. За таких обставин існують реальні підстави вважати, що невжиття таких заходів забезпечення може унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, адже станом на сьогоднішній день, існує реальна загроза щодо подальшого відчуження (продаж, тощо) як земельної ділянки з кадастровим номером: :03:002:0222 так і неіснуючого фізично житлового будинку.

При вирішенні питання щодо забезпечення позову суд виходить з наступного.

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам, які містяться у Главі 10 Розділу І ЦПК України, підстави для її повернення заявнику відсутні та заява підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Пункт 1, 2, 4 частини 1ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові №6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

Так, згідно інформації з Реєстру, право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0222, що розташована у м. Біла Церква Київської області, зареєстровано державним реєстратором Кагарлицької міської ради - Нацевич Людмилою Віталіївною, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103, за ОСОБА_1 , на підставі рішення Білоцерківської міської ради серія та номер 3-54, від 12.10.2006 року; довідки Білоцерківської міської ради 23.12.2020 року № 6093-102-VII та відомостей з ДЗК серії та номер 34889915 від 15 лютого 2021 року. Однак, Білоцерківська міська рада заперечує наявність будь-яких рішень з приводу відведення земельної ділянки з кадастровим номером: :03:002:0222 у приватну власність громадянину ОСОБА_1 , оскільки, рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 12.10.2006 року серія та номер 3-54 про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_1 - не виявлено, а відповідно до протоколів сесій Білоцерківської міської ради за 2006 рік, засідання сесії Білоцерківської міської ради V скликання 12 жовтня 2006 року не проводилось та будь-яких рішень Білоцерківська міська рада не приймала, що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, згідно з інформації з Реєстру на земельній ділянці з кадастровим номером: :03:002:0222 державним реєстратором Ревненської сільської ради Бориспільського району, Київської області - Гаращенко Володимиром Васильовичем, 28.11.2020 року зареєстровано право власності на житловий будинокза адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 60.5 кв.м, за ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103.

Враховуючи обґрунтованість наявності зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, суд приходить до висновку, що між сторонами вбачається спір щодо дійсного права власності на вказане майно і невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав Білоцерківської міської ради, за захистом яких вона звернулася до суду.

Спосіб забезпечення позову, про застосування якого просить заявник, є співмірним, оскільки забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно (земельну ділянку та житловий будинок), жодним чином не позбавляє власника права володіння ними.

Крім того, згідно п. 10 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Або згідно положень ч.7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Вжиття заходів забезпечення позову буде мати наслідком, лише, збереження існуючого становища до розгляду даної справи по суті та ніяким чином не зумовить фактичного вирішення спору по суті. А у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ст. 158 ЦПК України).

Враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності, наслідки арешту майна та заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки і житлового будинку, правову підставу для арешту майна та заборони вчинення будь-яких дій, характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів, оскільки невжиття таких заходів може призвести до утруднення чи невиконання можливого рішення суду, суд вважає, що вимога про накладення арешту на зазначену земельну ділянку та житловий будинок і заборона ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна, підлягає до задоволення.

Щодо вимог заяви про забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером: :03:002:0222, площею 0,1 га та житлового будинку загальною площею 60.5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку, що в цій частині заяви слід відмовити, оскільки, накладення арешту на спірне нерухоме майно є достатнім заходом для обмеження права ОСОБА_1 на розпорядження спірною земельною ділянкою та житловим будинком, а також проведення будь - яких реєстраційних дій щодо нерухомого майна на іншу особу.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України, оскільки з матеріалів справи вбачається, що предметом спору між сторонами є вирішення питання про право власності саме на те нерухоме майно, на яке позивач просить накласти арешт, унеможлививши тим самим його відчуження до вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву Білоцерківської міської ради, про забезпечення позову, задовольнити.

Накласти арешт наземельну ділянку з кадастровим номером: :03:002:0222, площею 0,1га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103).

Накласти арешт на житловий будинок, загальною площею 60,5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:103).

Заборонити ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам, вчиняти будь-які дії щодо майна: земельної ділянки з кадастровим номером: :03:002:0222, площею 0,1га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103) та житлового будинку, загальною площею 60,5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:103).

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Стягувач: Білоцерківська міська рада (, місцезнаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква вул. Я. Мудрого, 15).

Боржник: ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала складена 09.03.2021 року.

СуддяО. В. Бондаренко