Провадження №4-с/463/50/21
УХВАЛА

іменем України

21 грудня 2021 року м. Львів

Личаківський районний суд міста Львова у складі:

головуючого-судді Яворського С.Й.,

секретар судового засідання Козак О.В.,

з участю адвоката Возного О.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові скаргу ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Личаківський ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (місце знаходження: 79058, м.Львів, пр.Чорновола, 39) на дії державного виконавця, -,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на дії державного виконавця, заінтересована особа: заінтересована особа: Личаківський ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Скаржник скаргу мотивує тим, що 23.06.2018 року виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Скіркою С.С. у межах виконавчого провадження №36475027 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, якою вирішено встановити ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа Личаківського районного суду м. Львова №2/1312/2282 від 07.02.2013. Зазначає що така постанова йому не скеровувалась та про дане обмеження довідався 18.11.2021 року при спробі перетнути кордон.

Дану постанову скаржник вважає незаконною та такою що підлягає до скасування з тих підстав, що положення п.1 ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі яких винесено оскаржувану постанову та зміни до яких внесено Законом №2234-VIII (набрав законної сили 06.02.2018 року), а також Законом №2475- VIII (набрав законної сили 28.08.2018 року), не мають зворотної дії в часі.

Начальником Личаківського відділу ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шургот І. подано відзив на скаргу, відповідно до якого в задоволенні скарги просить відмовити. Подану суду копію матеріалів виконавчого провадження №36475027

Адвокат Возний О.Й. в судовому засіданні скаргу підтримав, просить таку задоволити.

Представник Личаківського відділу ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання не з`явився та не повідомив причини своєї неявки.

Заслухавши представника скаржника адвоката Возного О.Й., дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.

Як визначено в ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як передбачено п.а ч.1 та ч.2 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як передбачено ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

В частині 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Права і обов`язки виконавців, обов`язковість вимог виконавця визначені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». За частинами першою та другою цієї статті, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, та здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок стягнення аліментів. Відповідно до пунктів 1-4 частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (частина дев`ята статті 71 в редакції Закону № 2234-VIII від 07.12.2017, який набрав законної сили 06.02.2018 та діяла на час винесення оскаржуваної постанови), за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Статтю 11 Закону України «Про виконавче провадження» Законом № 2234-VIII від 07.12.2017 доповнено частиною четвертою, відповідно до якої строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Проте згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. При розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватись положеннями Конституції України, п. 6 ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Законами України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Судом встановлено наступні обставини.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 20.12.2012 року по справі №2/1312/2282/12, вирішено стягувати з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 600 (шістсот) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 10.09.2012 року і до досягнення дітьми повноліття.

07.02.2013 року Личаківським районним судом м. Львова на виконання рішення суду видано виконавчий лист по справі №2/1312/2282/12.

15.02.2013 року державним виконавцем Личаківського органу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/1312/2282/12.

23.06.2018 року державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області на підставі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та у зв`язку з наявністю у ОСОБА_1 заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 23.06.2018 за період з 10.09.2012 по 23.06.2018 в сумі 75600 гривень, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Оскільки Законом України Законом № 2234-VIII від 07.12.2017 року, який набрав чинності 06.02.2018 року, введені обмеження прав фізичної особи, в тому числі, встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, підставою для застосування якого була наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, ці обмеження можуть застосовуватись, якщо вказана заборгованість виникла тільки після 06.02.2018 року.

Застосування до боржника відповідальності, передбаченої чинною з 06.02.2018 року редакцією частини 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», можливе тільки у випадку, коли така заборгованість (сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців) виникла після набуття чинності законом, який передбачає відповідальність, тобто після 06.02.2018 року.

Однак, у постанові державного виконавця про встановлення тимчасових обмежень від 23.06.2018 року вказано, що заборгованість за аліментами у ОСОБА_1 , виникла за період з 10.09.2012 року по 23.06.2018 року, тобто з моменту набрання законної сили вищевказаної нормою до моменту винесення оскаржуваної постанови минуло чотири місця, а не більше шести місяців існування заборгованості, як це передбачено положеннями Закону.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що державний виконавець при винесені зазначеної постанови не врахував конституційний принцип дії закону в часі, застосував закон, яким встановлена відповідальність до правовідносин, які виникли до набрання чинності цим законом, що є незаконним.

За викладених обставин, постанова державного виконавця від 23 червня 2018 року щодо встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України у виконавчому провадженні №36475027, винесена з порушенням вимог чинного законодавства, порушує права боржника у виконавчому провадженні, а тому є неправомірною.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника)..

Враховуючи те, що судом при розгляді скарги встановлено, що спірна постанова винесена не правомірно, суд вважає скаргу підставною так такою що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись 451 ЦПК України, ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в :

скаргу задовольнити.

Визнати не правомірними дії державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кичми С.І. з приводу винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України від 23.06.2018 року у виконавчому провадженні №36475027.

Скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у праві виїзду за межі України від 23.06.2018 року, винесену державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кичмою С.І. у виконавчому провадженні №36475027.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.Й. Яворський