Провадження № 22-ц/812/414/21

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 березня 2021 року м. Миколаїв

справа № 488/3479/19

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Тищук Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Лівінського І.В.,

із секретарем Горенко Ю.В.

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва, ухвалене 22 жовтня 2020 року суддею Лазаревою Г.М. в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про стягнення авансу за попереднім договором купівлі-продажу,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про захист майнових прав.

Позивачка зазначала, що 31 січня 2017 року між нею та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено попередній договір про укладення до 1 травня 2017 року договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . На виконання умов попереднього договору вона сплатила першу частину гарантійного платежу у розмірі 28 011грн., що дорівнювало 1 000 доларів США. Пізніше вона дізналась про те, що рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу про реєстрацію права власності на квартиру за відповідачем, скасовано постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2017 року, яка ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду залишена без змін.

Посилаючись те, що ця обставина унеможливлює укладення договору купівлі-продажу квартири, а відповідач відмовляється повернути сплачені нею кошти, ОСОБА_1 просила стягнути з ТОВ «ФК «Вектор Плюс» 28 011 грн. та 768, 40 грн. судових витрат.

Відповідач у поданому відзиві позов не визнав, пославшись на те, що сплачена позивачкою сума є завдатком, який не повертається у разі односторонньої відмови від зобов`язання. Оскільки позивачкою не сплачена вся сума, передбачена умовами попереднього договору 4 560 доларів США, то це свідчить про її відмову від виконання зобов`язання, тому кошти не підлягають поверненню.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2020 року позов задоволено, з ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на користь ОСОБА_1 стягнуто 28 779, 40 грн., з яких 28 011 грн. внесеного за попереднім договором купівлі-продажу авансу та 768, 40 грн. судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що оскільки у передбачений попереднім договором строк, сторони не уклали договору купівлі-продажу квартири, то сплачена ОСОБА_1 сума є авансом, а не завдатком та підлягає поверненню.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Вектор Плюс» просило рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на ті ж обставини, якими заперечувало позов.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки адвокат Іванова Т.В. просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на безпідставність доводів апелянта про те, що сплачена позивачкою сума є завдатком, та зазначала, що саме відповідач позбавлений можливості укласти договір купівлі-продажу квартири, чим порушує умови попереднього договору.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 31 січня 2017 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ОСОБА_1 укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 з розстрочкою платежу (а.с. 5-7).

Договором передбачено, що продавець зобов`язаний здійснити гарантійний платіж у розмірі 4 560 доларів США, що за курсом долара США, відображеного в розділі «Курси для карт вкладів» на офіційному сайті ПАТ «ПриватБанк», станом на 31 січня 2017 року дорівнює 127 731, 08 грн., але зобов`язання має бути переглянуте відповідно до зміни курсу долара США станом на дату здійснення платежу, у строк до 15 лютого 2017 року (пункт 1.4).

Пунктом 1.5 договору визначено, що частину гарантійного платежу у розмірі 28 011 грн., що є еквівалентом 1 000 доларів США сплачено покупцем 31 січня 2017 року.

Основний договір має бути укладений до 1 травня 2017 року (пункт 2.1).

Покупець погоджується здійснити купівлю нерухомого майна за ціною, що становить 15 200 доларів США, що за курсом станом на 31 січня 2017 року дорівнює 427 272 грн. (пункт 2.4)

За пунктом 2.7 договору покупець зобов`язаний здійснити оплату в наступному порядку: кінцевий розрахунок має складати 10 640 доларів США, що є еквівалентом 299 090, 40 грн.; сума у гривні має бути переглянута в день сплати згідно курсу долара США. В основному договорі має бути передбачений графік сплати вартості квартири, сума 10 640 доларів США має бути сплачена рівними частками на протязі 72 місяців з дня укладення основного договору з правом дострокового погашення. До укладення основного договору покупець зобов`язаний щомісяця сплачувати суму, еквівалентну 147, 70 доларів США.

7 лютого 2017 року Миколаївським окружним адміністративним судом забезпечено адміністративний позов ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М.Є. про визнання протиправним та скасування рішення від 29 квітня 2015 року про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (а.с. 9).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року зазначену вище ухвалу залишено без змін (а.с. 13-14).

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2017 року визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М.Є. про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (а.с.11-12).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 2 серпня 2017 року постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2017 року залишено без змін (а.с. 86-90).

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають в його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання.

Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.

За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання. Будь-який попередній платіж є авансом, якщо в договорі не зазначено зворотного.

У постанові Верховного Суду України від 13.02.2013 у справі № 6-176цс12 зроблено висновок, що внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку та частин земельних ділянок. Оскільки договори купівлі-продажу будинку й частин земельних ділянок, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами у справі укладені не були, а сторони лише домовилися укласти такі договори в майбутньому, передана відповідачу грошова сума є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до частини 1 статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Згідно зі статтею 657 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана ОСОБА_1 грошова сума в розмірі 28011 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Вказана позиція кореспондується з постановами Верховного Суду від 27 травня 2020 у справі № 757/76875/17-ц, від 24 червня 2020 у справі № 489/5995/17-ц, від 01 жовтня 2020 року у справі N 361/8331/18 та від 27 листопада 2019 року у справі № 520/6286/16-ц.

Згідно з частинами 5, 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доцільність стягнення з ТОВ «ФК «Вектор Плюс» 28 011 грн., сплачених в якості авансу за придбання у майбутньому квартири АДРЕСА_1 .

Посилання апелянта на невиконання позивачкою умови попереднього договору щодо сплати 4 560 доларів США гарантійного платежу не заслуговують на увагу, оскільки договором не передбачено ні дати, ні строку здійснення цього платежу.

Посилання на обов`язок ОСОБА_1 сплачувати щомісяця по 147, 70 доларів США в рахунок вартості квартири не приймаються до уваги у зв`язку з тим, що після укладення попереднього договору 31 січня 2017 року, уже 7 лютого 2017 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс» судовою ухвалою заборонено відчужувати спірну квартиру.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» залишити без задоволення.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.Б.Кушнірова

І.В.Лівінський

Повну постанову складено 10 березня 2021 року