Справа № 456/6326/21
Провадження № 2-н/456/1570/2021
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

29 грудня 2021 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Гула Л. В. , вивчивши заяву Дочірнього підприємства «Комунальник» Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийсільрембуд» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкових територій, послуги з централізованого водопостачання з ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Заявнив ДП «Комунальник» ТОВ «Стрийсільрембуд» просить видати судовий наказ, яким стягнути з боржниці ОСОБА_1 в його користь заборгованість з надання житлово-комунальних послуг в розмірі 2953,98 грн та судові витрати по справі.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суддя дійшов висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок вирішення справ у наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Наявність обставин, які вказують на перевищення позовної давності, що є підставою для відмови у видачі судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із обґрунтованості заявленої вимоги і документів, доданих до заяви.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 257, ст. 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Заявник просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості з надання житлово-комунальних послуг за період з 01.02.2005 по 01.12.2021, що знаходиться поза межами трирічного строку подання до суду заяви про видачу судового наказу.

Заяву про видачу судового наказу подано до суду 17 грудня 2021 року, отже, частина вимог про стягнення заборгованості виходить за межі трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України, що за змістом п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

При цьому, вказаний строк має обраховуватись як період часу, що становить три роки до подачі заяви до суду, що вбачається із системного аналізу змісту ст. 256, 257 та 261 ЦК України.

Цивільний кодекс України містить положення щодо переривання перебігу позовної давності та можливості її застосування, але встановлення таких обставин виходить за межі інституту наказаного провадження. Так, стаття 165 ЦПК України не містить вимог щодо з`ясування судом обставин переривання позовної давності.

Відтак спірні правовідносини, які склалися між сторонами, підлягають вирішенню у позовному провадженні.

Враховуючи вимоги наведених норм ЦПК України, та з огляду на те, що з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, тому у видачі судового наказу слід відмовити.

При цьому, відмова у видачі судового наказу не порушує права заявника та не позбавляє його можливості звернутися за захистом своїх прав у порядку позовного провадження.

Керуючись ст. 163, 165, 167 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Дочірнього підприємства «Комунальник» Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийсільрембуд» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкових територій, послуги з централізованого водопостачання з ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Л.В.Гула