Справа № 314/3981/21
Провадження № 2/314/1224/2021
21.12.2021 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - Свідунович Н.М.,
секретар судового засідання Печонкіна В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/3981/21 за позовом органу опіки та піклування Матвіївської сільської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав -
Позивач орган опіки та піклування Матвіївської сільської ради звернувся до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.07.2021 до Матвіївської сільської ради надійшло звернення неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про позбавлення батьківських прав її батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які відсторонилися від її утримання та виховання, не проявляють інтересу до життя, будь-якої фінансової допомоги не виділяють, понад 6 років їх місцезнаходження не відоме. 12.08.2021 за результатами відвідування сім`ї комісією у складі депутата Матвіївської сільської ради Безь О.І., сусідів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , складено акт та встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за вказаною адресою одна, її батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 понад 6 років відсторонилися від виховання дитини, її долею не цікавляться жодної участі у вихованні і утриманні не приймають, будь-якої фінансової допомоги не виділяють, місцезнаходження батьків невідоме. Як встановлено з довідок, виданих Відділенням поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, ОСОБА_2 з 31.10.2019 по 19.06.2020 перебував у розшуку як безвісно зникла особа, а ОСОБА_1 з05.04.2021 перебуває у розшуку як неплатник аліментів.
На підставі викладеного, зважаючи, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків, орган опіки та піклування Матвіївської сільської ради вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.
Ухвалою суду від 30.09.2021 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження.
30.11.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзиву на позов, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали.
За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності учасників справи та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.
В статті 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Статтями 3, 18 Конвенції про права дитини закріплено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами чи адміністративними, чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine) § 47, «Хант проти України» (Hunt v.Ukraine), § 49).
У ст. 150 Сімейного кодексу України закріплено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.
Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-и) чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Аналізуючи наведене, суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Разом з тим, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 461/7387/16-ц, від 17.07.2019 у справі № 642/2754/17.
Відповідно до п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 19.11.2019 у справі № 564/2594/18-ц, від 12.03.2020 у справі № 722/1128/18-ц.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
14.07.2021 неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Матвіївської сільської ради із заявою, у якій просила вирішити питання про позбавлення батьківських прав її батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які відсторонилися від її утримання та виховання, не проявляють інтересу до життя, будь-якої фінансової допомоги не виділяють, понад 6 років їх місцезнаходження не відоме.
Згідно з довідкою КЗ «Матвіївська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» ЗОР від 13.07.2021 № 04-03/358, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчалася в КЗ «Матвіївська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» ЗОР з першого класу. Перебувала на неповному державному утриманні з 01.09.2011 по 01.07.2021. Вихованням та матеріальним забезпеченням учениці займалася виключно рідна бабуся ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якою ОСОБА_7 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Мати дитини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та батько, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від виховання доньки самоусунулися, жодного разу до освітнього закладу не з`явилися, участі у вихованні ОСОБА_7 не приймали, батьківські збори не відвідували, зв`язок з класним керівником не підтримували, успіхами дитини в навчанні жодного разу не цікавилися.
12.08.2021 за результатами відвідування сім`ї комісією у складі депутата Матвіївської сільської ради Безь О.І. , сусідів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , складено акт та встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за вказаною адресою одна, її батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 понад 6 років відсторонилися від виховання дитини, її долею не цікавляться жодної участі у вихованні і утриманні не приймають, будь-якої фінансової допомоги не виділяють, місцезнаходження батьків невідоме.
З довідки, виданої Відділенням поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, від 21.07.2021 за № 8335/74/01-2021 встановлено, що ОСОБА_2 з 31.10.2019 по 19.06.2020 перебував у розшуку як безвісно зникла особа, а з довідки, виданої Відділенням поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, від 21.07.2021 за № 8336/74/01-2021 встановлено, що ОСОБА_1 з 05.04.2021 перебуває у розшуку як неплатник . судом встановлено, що мати фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням і розвитком дитини не займається, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не переймається її життям, матеріально її не забезпечує, ніякого зв`язку з дитиною не підтримує. Відповідачка повністю ухиляється від виховання дитини.
Таким чином, судом встановлено, що батьки фактично самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням і розвитком дитини не займаються, не піклуються про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не переймаються її життям, матеріально її не забезпечують, ніякого зв`язку з дитиною не підтримують. Відповідачі повністю ухиляються від виховання дитини.
Частинами 4, 5 статті 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Відповідно до висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Матвіївської сільської ради від 20.09.2021 № 166, Матвіївська сільська рада, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відносно їх неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не надають матеріальної допомоги на утримання дитини, не спілкуються з нею, не цікавляться її внутрішнім світом, не розвивають культурні та духовні цінності дитини. Відповідачі повністю ухиляються від виховання неповнолітньої доньки, що може призвести до негативних наслідків для дитини. Таке ігнорування інтересів дитини, на думку суду, є вагомою підставою для позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 батьківських прав відносно їх неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Крім того, в силу вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує із відповідачів в дохід держави судовий збір у сумі 2270 грн., тобто по 1135 грн. з кожного, від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову до суду.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 166 Сімейного кодексу України, суд -
Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно їх неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1135 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 1135 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, які починають відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Наталія Миколаївна Свідунович