1 ЗАОЧНЕ РІШЕННЯСправа № 335/3166/21 2/335/1693/2021
28 грудня 2021 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Капто Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олега Станіславовича, треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
У березні 2021 року ОСОБА_1 , в особі предстаника адоката Івахненка О.О., звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова команія «Онлайн фінанс» (далі- ТОВ «ФК «Онлайн фінанс»), Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального окргу Житомирської області Горай О.С., треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю., Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з численними порушеннями норм законодавства, у зв`язку з чим він підлягає скасуванню, враховуючи те, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора, без належної перевірки дотримання строків позовної давності та з порушенням процедури вчинення виконвчих написів, враховуючи те, його вчинено не на підставі нотаріально посвідченого договору.
Разом з позовною заявою позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Івахненка О.О. звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.
08 квітня 2021 року на адресу суду ід Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. на виконання ухвали суду від 24.03.2021 надійшли копії матеріалів виконавчого провадження №63963272 від 21.12.2020 року.
На адресу Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. неодноразово направлялась ухвала суду від 24 березня 2021 року про витребування доказів, проте, конверти поверталися на адресу суду не врученими.
24 червня 2021 року судом до Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) направлено запит щодо здійснення нотаріальної діяльності Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. та його актуальної поштової адреси. Згідно отриманої відповіді від Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 29.06.2021 повідомлено, що свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України від 26 грудня 2011 року за №8679 на ім`я ОСОБА_2 анульовано та припинено нотаріальну діяльність Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. з 25.02.2021. Разом з тим, наказ про припинення нотаріальної діяльності ОСОБА_2 оскаржується в судовому порядку. Документи нотаріального діловодства та архів Приватного нотаріуса Гораєм О.С. до нотаріального архіву не передавалися.
26 жовтня 2021 року на адресу суду на виконання ухвали судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24 березня 2021 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. повідомлено про відсутність можливості надання витребуваних документів, оскільки 28 липня 2021 року в нотаріальній конторі було проведено слідчі дії, в результаті яких вилучені документи нотаріального діловодства та архіву відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 27 липня 2021 року.
Ухвалою суду від 25 листопада 2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилась, разом з цим, від представника позивача адвоката Вахненка О.О. надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, у якій зазначено про те, що позивач позовні вимоги підтримує та просять їх задовольнити.
Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», будучі належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавал.
Відповідач Приватний виконавець Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. будучі належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та пояснень по суті спору не подавал.
Треті особи до суду не з`явились, про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, пояснень по суті спору не подавали.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з чим, на підставі ст.247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Згідно із ст.13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Також, у відповідності до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Як вказано у виконавчому написі строк платежу за кредитним договором 703814016 від 06.02.2019 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 05 серпня 2020 року по 05 серпня 2020 року. Сума заборгованості складає 25 932 грн. 73 коп., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 6 490 грн. 41 коп.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 10 384 грн. 43 коп.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 9 057 грн. 89 коп. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача в розмірі 1 200 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з боржника на користь стягуача. Загальна сума, що підлягає стягненню 27 132 грн. 73 коп.
В рамках виконавчого провадження №63963272 постановою Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. від 29.12.2020 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника, постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у Приватному акціонерному товаристві «Запорізька кондитерська фабрика» у розмірі 20 % від заробітної плати, пенсії, стипендії, та інші доходів боржника до виплати загальної суми 30 332, 00 грн.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»).
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 (надалі - Постанова № 662) були внесені зміни до Переліку документів, відповідно до яких, серед іншого, в абзаці першому пункту 1 після слів «заставлене майно» доповнено словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1 цього Переліку)».
Крім того, розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» доповнено пунктом 11 такого змісту: «Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання.
Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу».
Також Перелік було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».
Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.
При прийнятті постанови 22.02.2017 судом застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.
Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.
Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відомості про визнання судом незаконними та нечинними п.1 та п.2 постанови № 662 оприлюднені в Офіційному вісник України 21.03.2017.
Тобто, станом на 28.09.2020 року (день вчинення спірного виконавчого напису) було визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.
Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору № 703814016 від 06.02.2019, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення прав вимоги за кредитними договорами 28/1118-01 від 28 листопада 2018 є Товариство з обмеженою відповідльністю «Таліон плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05 серпня 2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю «фінансова компанія «Онлайн Фінанс», у простій письмовій формі. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 28.09.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.
Разом з цим, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 16.09.2019 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.
З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.
Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат понесених із розглядом справи суд зазначає наступне.
На підставі ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач просить стягнути з відповідачів на його користь понесені ним судові витрати.
Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Частиною другою статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).
Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.
Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.
Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.
Зазначена правова позиція, викладена у постанові Верховного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 519/77/18.
З огляду на викладене, суд доходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., оскільки приватний нотаріус є неналежним відповідачем у цій справі, а тому, як наслідок, на нього не можуть бути покладені зобов`язання зі сплати судового збору.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача ТОВ «Фінансолва компанія «Онлайн фінанс», на користь позивача його витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 908,00 грн. а також, за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн., а всього 1362,00 грн.
Керуючись ст.ст.11-13, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України суд,-
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олега Станіславовича, треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.
В частині позовиних вимог до Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олега Станіславовича відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень за подання позовної заяви та судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні за подання заяви про забезпечення позову.
Копію заочного рішення направити сторонам, які не з`явились в судове засідання, в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягомтридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягомтридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ).
Рішення складено в повному обсязі 28 грудня 2021 року.

Суддя: А.Б.Алєксєєнко