Справа № 629/39/20
Номер провадження 2/629/147/21
09.03.2021 року м. Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді- Мицик С.А., при секретарі судових засідань- Заводяній О.Ю., відповідача- ОСОБА_1 , третьої особи - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про стягнення аліментів, -
В судовому засіданні представник позивачки уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.
Третя особа ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позовних вимог про стягнення аліментів за минулий період та стягнення аліментів в щомісячному розмірі 3000 грн. В судовому засіданні пояснила, що з 2020 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та мешкає разом з ним і їхнім спільним сином, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Раніше вони з відповідачем були працевлаштовані і допомагали батькам, та відповідач також матеріально підтримував свою доньку ОСОБА_6 , з якою він часто спілкувався і мав добрі стосунки. Вона також з ОСОБА_7 мала добрі стосунки, але останнього часу позивачка заборонила доньці спілкуватися з батьком, та дитина припинила спілкування. Наразі ОСОБА_1 не має роботи, перебуває на обліку в Центрі зайнятості в пошуках роботи, вона також не працює, оскільки знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку. Їм допомагає її мати, в тому числі матеріально. Зазначила, що коли відповідач працював, то частину зароблених коштів пересилав доньці ОСОБА_5 , також дарував їй подарунки. Наприклад, останнього разу на замовлення ОСОБА_5 він подарував їй на День народження золотий браслет.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю позивачки, та наразі вона мешкає разом з позивачкою та онукою ОСОБА_7 . Зазначила, що відповідач рідко спілкувався з дитиною та не запитував, чи не потрібна їй допомога. Він працював за кордоном та надсилав посилки, вмістом приблизно на суму 500 грн. та іноді пересилав гроші у невеликих розмірах. В 2017 році надіслав 1000 руб. Коли дитина захворіла, батьки відповідача на її лікування передавали 1000 грн. На канікулах ОСОБА_9 їздила до батьків відповідача, які купували їй дешеві одяг та інші речі.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю відповідача. Зазначила, що з самого дитинства їхня онука ОСОБА_9 часто приїжджала до них у гості, на літні та зимові канікули і мешкала у них. Також дитина була у них в гостях з 09.03.2020 по 13.03.2020. ОСОБА_1 залишав для доньки гроші, на які вони купляли їй одяг і все необхідне, та говорили їй, що покупки здійснюються на гроші, які передавав ОСОБА_5 батько. Також вони давали гроші дитині, та в подальшому онука пояснювала, що ті гроші забирала мама і витрачала на свої потреби. Тому вони завжди старалися більше їй купляти одягу, речей та все необхідне. Вони з дідусем ОСОБА_5 -батьком відповідача, подарували онуці перший мобільний телефон, який в подальшому розбив брат позивачки. Також вони купували їй планшет, який в подальшому розбила мати позивачки - ОСОБА_8 . У 2019 році відповідач передавав для дитини 1000 грн., які вони поклали їй на картку. На День народження доньки ОСОБА_1 подарував їй золотий браслет. Крім того, вона відправляла онуці з пенсії 600 грн. Дитина часто спілкувалася з батьком, з яким у неї були добрі стосунки. Протягом 16 років вони постійно матеріально підтримували дитину, але, незважаючи на це, позивачка вирішила звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. З 07.07.2020 позивачка заблокувала всі телефонні контакти та занесла їх до чорного списку, відтак її та відповідача спроби зв`язатися з дитиною залишаються безрезультатними. 26.11.2020 через мессенджер WhatsApp з номеру ОСОБА_5 на її номер надійшло повідомлення лайливого і принизливого характеру, яке ймовірно було написано позивачкою, та потім знову контакт було заблоковано. Також пояснила, що її молодший син, який є інвалідом та мешкає разом з нею, купив телевізор в кредит з оплатою частинами, з розстрочкою на 10 місяців. Наразі вона та її молодший син-інвалід живуть на її пенсію та на його пенсію.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_10 , та відповідач з дитинства товаришував з її сином, і вона добре знає його сім`ю, часто буває у них вдома. Кожного літа донька ОСОБА_1 ОСОБА_9 приїздила до бабусі та дідуся-батьків відповідача, які її збирали до школи, допомагали їй та ні в чому їй не відмовляли. Часто вони разом, в тому числі і ОСОБА_9 , їздили на ринок в м. Лозова, де бабуся- мати відповідача, купляла дитині одяг, та інші необхідні для неї речі. По дорозі додому, в машині, показували їй покупки. Вона бачила, що ОСОБА_5 купляли пальто, плаття, светр, спортивний костюм тощо. ОСОБА_1 також самостійно купляв на ринку одяг та речі для доньки. Крім того, відповідач купив дитині золотий браслет. Останній раз дівчинка приїздила у гості до ОСОБА_10 у березні 2020 року та гостювала у бабусі близько тижня.
Вислухавши пояснення учасників судового провадження, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, про що 20 червня 2006 року складено відповідний актовий запис №49, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області(а.с.9). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Краснопавлівською селищною радою Харківської області, актовий запис №18 (а.с.8).
Згідно довідки Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області від 09.01.2020 вих. № 02-30/15 місцепроживання дитини зареєстроване разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).
Дитина проживає з позивачкою за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою квартального комітету №12 від 08 січня 2020 року (а.с.10).
Відповідно до копії свідоцтв про народження серій НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_1 є ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ( а.с.58).
З копій пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 серії НОМЕР_5 від 12.01.2015 року та довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ №174977 від 29.10.2012 року та довідки Комунального некомерційного підприємства «Лозівський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 03.06.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 визнано інвалідом 1 групи безстроково, постійно лікується амбулаторно (а.с.57,95).
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є інвалідом 2 групи та знаходиться на «Д» обліку у Краснопавлівській АЗПСМ, постійно лікується у стаціонарі та амбулаторно, що підтверджується довідкою Комунального некомерційного підприємства «Лозівський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 03.06.2020 року, копіями: пенсійного посвідчення № НОМЕР_6 , строк дії 30.11.2020 року, довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА №964819, строк дії 01.12.2020 року (а.с. 56,96).
Відповідно до довідки про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, виданої Краснопавлівською селищною радою від 12.10.2020 року ОСОБА_10 та ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , інших зареєстрованих осіб немає ( а.с.97).
ОСОБА_1 перебуває у шлюбі зі ОСОБА_2 з 23.09.2020 року, зареєстрованому Лозівським міськрайонним ВДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №190. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.98, 128).
З відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації №225/114 від 22.10.2020 року вбачається, що ОСОБА_16 перетинав державний кордон впродовж 2019-2020 року, 15.02.2020 року здійснив в`їзд на територію України (а.с.136).
За інформацією управління соціального захисту населення Лозівської районної державної адміністрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 18.11.2014 року перебуває на обліку в Лозівському відділі обслуговування громадян ГУ ПФУ в Харківській області та отримує пенсію по інвалідності І групи підгрупи А. Розмір пенсійної виплати в жовтні 2020 року становив 2100,00 грн. ОСОБА_1 призначено компенсацію за надання соціальних послуг ОСОБА_1 за період: з 01.12.2012 по 31.12.2012 в розмірі 170,10 грн. в розрахунку на місяць; з 01.01.2013 по 30.11.2013 в розмірі 172,05 грн. щомісячно; з 01.12.2013 по 09.12.2013 в розмірі 182,70 грн.; ОСОБА_10 призначено компенсацію за надання соціальних послуг ОСОБА_1 за період: 08.08.2014 по 07.08.2015 в розмірі 182,70 грн. в розрахунку на місяць; з 10.08.2015 по 31.08.2015 в розмірі 182,70 грн. в розрахунку на місяць; 01.09.2015 по 30.04.2016 в розмірі 206,70 грн. щомісячно; з 01.05.2016 по 30.11.2016 в розмірі 217,50 грн. щомісячно; з 01.12.2016 по 30.04.2017 в розмірі 240,00 грн. щомісячно; з 01.05.2017 по 30.11.2017 в розмірі 252,60 грн. щомісячно; з 01.12.2017 по 27.07.2018 в розмірі 264,30 грн. в розрахунку на місяць; з 30.07.2018 по 30.11.2018 в розмірі 276,15 грн. в розрахунку на місяць; з 01.12.2018 по 30.06.2019 в розмірі 288,15 грн. щомісячно; з 01.07.2019 по 29.07.2019 в розмірі 301,05 грн. в розрахунку на місяць; з 31.07.2019 по 30.11.2019 в розмірі 301,05 грн. в розрахунку на місяць; з 01.12.2019 по 30.06.2020 в розмірі 315,30 грн. щомісячно; з 01.07.2020 по 30.07.2020 в розмірі 329,55 грн. щомісячно. 31.07.2020 року ОСОБА_10 звернулась з заявою про призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, за надання соціальних послуг ОСОБА_17 (а.с.140-141).
ОСОБА_1 переказував грошові кошти в загальній сумі 3200 грн. та 2000 рублів за період з 27.10.2008 року по 10.02.2012 року, та посилки за період з 30.12.2008 року по 05.02.2013 ОСОБА_3 , що підтверджується копіями чеків (а.с.121-122,124-125).
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 грудня 2008 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів визнано неподаною та повернуто заявниці (а.с.83).
Згідно довідки Лозівського МРЦЗ №3302 від 03.12.2020 року ОСОБА_16 перебуває на обліку, як безробітний з 26 листопада 2020 року (а.с. 156).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року N 3 згідно з ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України(далі -СК України) способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року N 3 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.
Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а саме те, що він є працездатним, в пошуку роботи перебуває на обліку в Центрі зайнятості, хронічними захворюваннями не страждає, має на утриманні ще одну малолітню дитину та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку, суд визначає розмір аліментів згідно ст.184 Сімейного кодексу України у твердій грошовій сумі по 2300 гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вказаний розмір аліментів суд вважає достатнім для задоволення розумних потреб дитини. Отже позовна вимога про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню.
Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.
Верховний суд висловив правову позицію щодо присудження аліментів за минулий час в постанові у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.04.2020 у справі № 199/3429/18; провадження № 61-95св19.
Частиною 2 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Присудження аліментів за минулий час є правом, а не обов`язком суду.
Оскільки в судовому засіданні не було доведено належними та допустимими доказами, що позивачка вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача за минулий час, суд вважає, що позовну вимогу про стягнення аліментів за минулий час слід залишити без задоволення.
Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
З матеріалів справи вбачається, що днем пред`явлення позову позивачем є 09 січня 2020 року, що підтверджується відміткою на 1 примірнику позову.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Таким чином, суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 12, 76, 78, 81, 82, 95, 141, 258, 263, 265, 354, 355, 430 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд, -
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , і.п.н. НОМЕР_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , і.п.н. НОМЕР_8 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 2300 гривень, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09 січня 2020 року, до досягнення донькою повноліття.
В задоволенні решти позовних вимог- відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 12.03.2021 року.

Суддя С.А. Мицик