Справа № 226/2739/21

ЄУН № 226/2739/21
Провадження № 2/226/822/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2021 року м. Мирноград

Димитровській міській суд Донецької області у складі:

головуючого судді Рибкіна О.А.,

за участю секретаря Долгої В.В.,

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мирнограді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про поділ квартири, що є у спільній сумісній власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про поділ квартири, що є у спільній сумісній власності.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що в спільній сумісній власності її та її дітей, відповідачів у справі ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебуває однокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їм на підставі договору міни, посвідченого державним нотаріусом Димитрівської державної нотаріальної контори Довгалем С.В. 21.11.1996 року за реєстровим № 2537. Право власності на квартиру зареєстроване в БТІ м.Димитров 29.11.1996 року за реєстровим № 34 як спільна сумісна власність за ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 . Угоди про поділ спільного майна вони не досягли. Відповідно до ст. 372 ЦК України. майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_4 та вона як мати є спадкоємцем померлого першої черги за законом. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 07.06.2021 року по справі № 226/1473/21 встановлено факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. За її заявою від 13.08.2021 року приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Заря В.В. було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_4 . У видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого сина на належну йому частку квартири їй було відмовлено 07.09.2021 року за № 652/02-14 з причини того, що правовстановлюючий документ на спадкову квартиру не відповідає вимогам закону внаслідок технічної помилки нотаріуса. 14.09.2021 року вона звернулась до Димитровського міського суду Донецької області з позовом про визнання за нею права власності на ј частку квартири, розташованої в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її сина ОСОБА_4 . Відповідно до п.12 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Враховуючи недосягнення співвласниками угоди про поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності, вважає за необхідне поділити зазначену квартиру, виходячи з рівності часток всіх співвласників. Просить суд поділити однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 наступним чином: визнати право власності на 1/4 частку зазначеної квартири за нею, ОСОБА_1 , визнати право власності на 1/4 частку зазначеної квартири за ОСОБА_2 , визнати право власності на 1/4 частку зазначеної квартири за ОСОБА_7 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 були співвласниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло зареєстроване в БТІ м. Димитров 29.11.1996, реєстр №34 (а.с.17).

Згідно договору міни від 21 листопада 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори Довгалем С.В. за реєстровим № 2537, ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яку вони отримали шляхом міни на раніше належну їм квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.18, 19).

Позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвом про шлюб (а.с.9-16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8).

Згідно акту про проживання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Молодіжний-34» м.Мирнограда, ОСОБА_1 , 1963 року народження, не зареєстрована, але фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Згідно довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Мирноградської міської ради від 13.08.2021 року за реєстраційними даними БТІ квартира АДРЕСА_3 до 01.01.2013 року належить ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , на підставі договору міни, посвідченого державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори від 21.11.1996 року за реєстровим №2537 (а.с.22, 23).

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 07.06.2021 року встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , однією сім`єю з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2013 року до моменту смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25-26, 27).

Згідно листа приватного нотаріусу Покровського районного нотаріального округу Заря В.В. від 07.09.2021 року №652/02-14, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ј частку квартири померлого ОСОБА_4 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки з поданого нею правовстановлюючого документу, а саме договору міни, посвідченого Димитрівською державною нотаріальною конторою Донецької області 21 листопада 1996 року за реєстровим № 2537, вбачається, що ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітній дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , обміняла належну їм квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , однак за вищезазначеним договором у результаті технічної помилки нотаріуса ця квартира перейшла у власність ОСОБА_1 у цілій частці, чим були порушені права її неповнолітніх дітей, та вимоги статті 715 Цивільного Кодексу України, відповідно до якої за договором міни кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. При цьому Бюро технічної інвентаризації м.Димитров право власності було зареєстровано на чотирьох співвласників, що відповідає закону, але не відповідає зазначеному правочину. Крім того, на вищезазначеному документі відсутня печатка Димитрівської державної нотаріальної контори Донецької області, згідно діючого законодавства оформлення документа включає його підписання нотаріусом, підпис якого скріплюється печаткою (а.с.28).

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Відповідно до ст.370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є, зокрема, квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім`ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Оскільки праця є основою створення і примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає із законодавства України. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги про поділ квартири, що є у спільній сумісній власності підлягають задоволенню і за позивачем та відповідачами має бути визнано право власності по 1/4 частці квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за кожним.

На підставі ст.ст.317, 319, 355, 370, 372 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76, 81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , про поділ квартири, що є у спільній сумісній власності, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_8 право власності на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто Димитровським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 30.12.2021 року.

Суддя О.А. Рибкін