ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/124/21Головуючий у 1-й інстанції Сидорак Г.Б.
Провадження № 22-ц/817/1012/21 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Міщій О. Я., Храпак Н. М.,

за участі секретаря Стецюк М.А.

та сторін представника апелянта адвоката Хацкевича Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 604/124/21 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Авангард на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 16 липня 2021 року, ухваленого суддею Сидорак Г.Б., повний текст рішення складено 23 липня 2021 року, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Мрія Фармінг Тернопіль до товариства з обмеженою відповідальністю Компанія - Авангард, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Білобожницька сільська рада Чортківського району Тернопільської області в особі реєстратора Бурки Сергія Івановича, про визнання недійсним договору про право користування земельною ділянкою та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

у лютому 2021 року ТзОВ Мрія Фармінг Тернопіль звернулося в суд із позовом до ТзОВ Компанія - Авангард, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Білобожницька сільська рада Чортківського району Тернопільської області в особі реєстратора Бурки С. І. про визнання недійсним договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) площею 2,3671 га за кадастровим № :01:001:0422, укладеного 24.09.2018 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Компанія-«Авангард» та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 43700515 від 26.10.2018 року, прийнятого державним реєстратором Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області Буркою С. І., на підставі договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), укладеного 24.09.2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія-«Авангард»

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.09.2011 р. між ТОВ «Новагріс», правонаступником якого є - ТОВ «Мрія Фармінг Тернопіль» та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, розташованої на території Жеребківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, площею 2,37 га, кадастровий номер :01:001:0422, який у порядку визначеному законодавством зареєстрований Управлінням Держкомзему у Підволочиському районі, про що свідчить відповідний запис на договорі. Згідно з договором оренди землі та актом приймання передачі, орендодавцем передано, а орендарем (позивачем) прийнято у строкове платне користування вказану земельну ділянку сільськогосподарського призначення, строком на 10 років з моменту реєстрації і діє до 21.12.2021 року (п.8).

Разом з тим, незважаючи на діючий договір оренди землі, укладений з ТзОВ «Новагріс», ОСОБА_1 та ТзОВ «Компанія - «Авангард» 24.09.2018 року уклали договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) тієї ж земельної ділянки. Державним реєстратором Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області проведено державну реєстрацію права користування цієї ж земельної ділянки за ТзОВ «Компанія - «Авангард», про що свідчить рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43700515 від 26.10.2018 року, прийняте на підставі договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договору емфітевзису) кадастровий № :01:001:0422, укладеного 24.09.2018 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Компанія - «Авангард». Внаслідок укладення оскаржуваного договору ТзОВ «Компанія - «Авангард» отримало право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, що є перешкодою для позивача у реалізації права користування щодо тієї самої земельної ділянки.

Позивач вважає, що договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), укладений 24.09.2018 року між ОСОБА_1 , та ТзОВ «Компанія - «Авангард» слід визнати недійсним, оскільки такий договір оренди землі не відповідає вимогам чинного законодавства, адже укладений до закінчення строку дії попереднього договору оренди землі, а спірна земельна ділянка на момент укладення договору знаходилася в законному користуванні позивача.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 16 липня 2021 року позов ТзОВ Мрія Фармінг Тернопіль до ТзОВ Компанія - Авангард, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Білобожницька сільська рада Чортківського району Тернопільської області в особі реєстратора Бурки Сергія Івановича про визнання недійсним договору про право користування земельною ділянкою та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права користування земельною ділянкою задоволено.

Визнано недійсним договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) площею 2,3671 га за кадастровим № :01:001:0422, укладений 24.09.2018 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Компанія - «Авангард».

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 43700515 від 26.10.2018 року, прийняте державним реєстратором Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області Буркою Сергієм Івановичем, на підставі договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), укладеного 24.09.2018 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Компанія - «Авангард».

Стягнуто з ТзОВ «Компанія - «Авангард» на користь ТзОВ «Мрія Фармінг Тернопіль» судові витрати в розмірі 1135 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Мрія Фармінг Тернопіль» судові витрати в розмірі 1135 гривень.

В апеляційній скарзі ТзОВ Компанія - Авангард просить скасувати рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 16 липня 2021 року та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТзОВ Мрія Фармінг Тернопіль у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ТзОВ Компанія - Авангард зазначило, що у п. 3.1 договору користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб від 24.09.2018 року, укладеного між ними та ОСОБА_1 визначено, що перебіг терміну дії цього договору починається з 22 грудня 2021 року та закінчується 22 грудня 2036 року. Таким чином, строк зазначеного договору стосується майбутнього періоду і не накладається на строк дії договору оренди землі від 01.09.2011 року, оскільки той закінчується 21 грудня 2021 року.

Суд першої інстанції прийшов до хибного висновку, що договір емфітевзису не може бути укладений на майбутній період, що в свою чергу унеможливлює відображення у реєстрі речового права позивача права оренди землі. Жодних вимог стосовно початку перебігу строку дії таких договорів спеціальними нормами положень Глави 33 ЦК України та Главою 16-1 ЗК України законодавством не визначено.

Що ж стосується питання подвійної реєстрації договорів оренди та емфітевзису то, ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що підставою для державної реєстрації речових прав є укладений в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Таким чином, саме договір є первинним документом, який визначає зміст речового права. Відповідно до положень Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до Державного реєстру речових прав не вносяться відомості про порядок передачі земельної ділянки землекористувачу. Зазначені положення встановлюються договором і саме до його положень звертаються в разі необхідності.

Право оренди позивача було зареєстровано Управлінням Держкомзему у Підволочиському районі 21.12.2011 року. З 2013 року діє новий порядок державної реєстрації прав оренди, відповідно до якого дані про таке право вноситься до Державного реєстру речових прав, однак з 2013 року по 2021 рік позивач не здійснював жодних дій з метою реєстрації права оренди в Державному реєстрі речових прав.

Право емфітевзису, яке виникло на підставі договору користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб від 24.09.2018 року, було зареєстровано 19 жовтня 2018 року. ТзОВ Мрія Фармінг Тернопіль не надало жодних доказів того, що ними здійснювалися дії спрямовані на проведення державної реєстрації їх права оренди до цього періоду.

Зазначене підтверджується, що протягом всього періоду оренди земельної ділянки з кадастровим номером: :01:001:0422 жодних прав позивача порушено не було, оскільки він весь цей час безперешкодно користується земельною ділянкою. Суд першої інстанції безпідставно скасував державну реєстрацію права емфітевзису, оскільки наявність такого права не порушує прав та інтересів позивача, так як земельна ділянка не вибула з його володіння.

Також, звертаємо увагу на різну правову природу договорів оренди та емфітевзису, про що зокрема згадував Верховний суд у постанові 10.01.2019 року № 573/624/17, де зазначає, що договір оренди відноситься до зобов`язальних правовідносин, а договір емфітевзису - до речового права.

Норми статей 410 ЦК України та 102-1 ЗК України передбачають можливість існування одночасної реєстрації речових прав - емфітевзису та оренди. Зазначені зміни були внесені на підставі Закону № 1423-ІХ від 28 квітня 2021 року, який відображає практичні аспекти існування інститутів оренди та емфітевзису.

Судом першої інстанції не вказано, які саме норми законодавства порушено укладенням договору користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб від 24.09.2018 року, а встановлення зазначених обставин є ключовим у вирішення питання недійсності вказаного правочину. Також суд повинен був досліджувати конкретні імперативні норми законодавства, які б підтверджували, що вчинений правочин справді їм суперечить. Зокрема положення, в тому числі і загальні норми цивільного законодавства, які стосуються строків, на які укладаються договори.

Натомість, суд постійно посилається на норми законодавства у сфері державної реєстрації, яке змісту саме правочину відповідно до статті 203 ЦК України не стосується. Таким чином, суд не обґрунтував чому саме договір емфітевзису повинен бути визнаний недійсним.

Висловлене Підволочиський районним судом твердження про те, що сам факт наявності реєстрації договору користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб від 24.09.2018 року порушує право оренди позивача є сумнівним, а прийняте на його підставі рішення - суто формальним.

Представник ТзОВ Мрія Фармінг Тернопіль адвокат Берегуляк О.В. подала відзив на апеляційну скаргу ТзОВ Компанія - Авангард у якому зазначила, що апелянт обґрунтовує правомірність укладення договору емфітевзису під час дії раніше укладеного договору оренди щодо однієї і тієї ж земельної ділянки, що є неприпустимим з огляду на наступне.

TзOB «Компанія - «Авангард» в порушення законних прав та інтересів позивача, 26.10.2018 року здійснило державну реєстрацію права користування земельною ділянкою, яка раніше передана в оренду згідно чинного договору оренди землі, що діє до 21.12.2021 року.

Посилання апелянта щодо правомірності укладення оспорюваного договору емфітевзису на майбутній період, враховуючи принцип свободи договору, що закріплений статтями 3, 6, 627 ЦК України, не заслуговують на увагу, оскільки вказаний принцип цивільного права при його реалізації вимагає одночасного дотримання основних засад цивільного законодавства, які є порушеними, враховуючи одночасне передання земельної ділянки її власником різним землекористувачам.

Таким чином, сторони оспорюваного договору емфітевзису, досягнувши згоди щодо усіх його істотних умов, підписали його 24.09.2018року, що і є моментом його укладення, а враховуючи положення ч. 2 ст. 631 ЦК України, саме з цього моменту договір набрав чинності і відповідно розпочався перебіг строку його дії.

Не зважаючи на вказані норми чинного законодавства, оспорюваний договір емфітевзису визначає початок його перебігу з 22.12.2021 року. При цьому, нормами Цивільного Кодексу України не передбачено можливості застосування інституту відкладального строку дії угоди в договорі емфітевзису.

Наявність такої умови в договорі свідчить про здійснення сторонами угоди прав на використання земельної ділянки на підставі емфітевзису поза межами, наданими актами цивільного законодавства, та вичерпно врегульованими спеціальними нормами.

Відносини щодо строку дії договору емфітевзису врегульовано ст. 408 ЦК України, яка не містить норми щодо можливості визначення початку дії емфітевтичного права з визначеного сторонами часу в майбутньому.

Відкладальний строк не визначено законодавцем як окремий інститут цивільного права, який може бути використано для врегулювання цивільно-правових відносин, зокрема і відносин щодо платного використання землі, пов`язаних із покладенням на сторони визначених договором зобов`язань у майбутньому. Для таких цілей застосовується механізм попереднього договору, визначений статтею 635 ЦК України.

Посилання апелянта на відсутність фактичного передання земельної ділянки TзOB «Компанія - «Авангард» та не підписання акту приймання-передачі земельної ділянки згідно укладеного договору емфітевзису і як наслідок відсутність факту порушення прав позивача, не заслуговують на увагу, оскільки договір про встановлення емфітевзису є консенсуальним та для виникнення емфітевтичного права законодавчо не вимагається передачі земельної ділянки. Достатнім є здійснення державної реєстрації такого речового права у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

В апеляційній скарзі, серед іншого, апелянт зазначає про те, що під час розгляду справи позивачем було надано рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 581153334 від 13.05.2021р., що нібито підтверджує відсутність порушення прав позивача протягом усього періоду дії договору оренди.

По-перше, зазначене рішення долучено до матеріалів справи не під час розгляду справи, а в процесі підготовчого провадження у справі.

По-друге, воно є лише додатковим доказом, що свідчить про наявність порушеного права позивача та про неможливість одночасного існування державної реєстрації речових прав на одну і ту ж земельну ділянку.

При цьому, недоречним є посилання апелянта в апеляційній скарзі на чинну редакцію ст. 410 ЦК України та ст. 102-1 ЗК України, зміни до яких було внесено Законом № 1423-IX віл 28.04.2021р., оскільки до спірних правовідносини підлягає застосуванню законодавство, яке діяло на момент їх виникнення.

Окрім зазначених апелянтом змін, вказаним Законом внесено і інші важливі зміни до частини 3 ст. 102-1 ЗК України якою передбачено, що земельна ділянка, яка перебуває в оренді, не може бути передана її власником іншій особі на праві емфітевзису, суперфіцію. На думку позивача, такі зміни очевидно позитивно вплинуть на врегулювання спірних моментів та правову визначеність сторін при укладенні договорів оренди та емфітевзису, що в свою чергу убезпечить від фактів порушення прав належних землекористувачів.

У судовому засіданні представник ТзОВ Компанія - Авангард адвокат Хацкевич Р.М. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній.

Представник ТзОВ Мрія Фармінг Карпати адвокат Берегуляк О.В. (в попередніх судових засіданнях) апеляційну скаргу ТзОВ Компанія - Авангард не визнала, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

28 грудня 2021 року представник ТзОВ Мрія Фармінг Карпати адвокат Берегуляк О.В. в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить її підпис на розписці (т. 2, а.с. 26).

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе закінчувати розгляд справу у відсутності представника ТзОВ Мрія Фармінг Карпати адвоката Берегуляк О.В

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 01.09.2011 року між ТзОВ «Новагріс», правонаступником якого є - ТзОВ «Мрія Фармінг Тернопіль» (згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, припинено в результаті реорганізації шляхом приєднання до ТзОВ «Мрія Фармінг Тернопіль») та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, розташованої на території Жеребківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, площею 2,37 га, кадастровий № :01:001:0422.

Відповідно до довідки № 32-19-0.32-29/112- 21, виданої 10.02.2021 року Відділом у Підволочиському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, зазначений вище договір оренди зареєстрований 21.12.2011 року за реєстраційним № 03319 строком на 10 років і діяв до 21 грудня 2021 року.

Згідно з Договором оренди та актом приймання передачі, орендодавцем передано, а орендарем прийнято у строкове платне користування зазначену земельну ділянку сільськогосподарського призначення.

Відповідно до п. 8 Договору, сторонами погоджено, що його укладено на 10 років та передбачено, що після закінчення строку договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно з п. 43 договору, він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 Закону України Про оренду землі по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Як вбачається із матеріалів справи, 11 жовтня 2021 року ОСОБА_1 направив на адресу ТзОВ Мрія Фармін Тернопіль лист-повідомлення про заперечення на поновлення договору оренди землі, оскільки має намір використовувати належну йому земельну ділянку для власних потреб. Дані заяви товариство отримало 19 жовтня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення за штрих кодом 789 (т.2, а.с. 10-23).

Як вбачається із пояснень представника позивача в судових засіданнях та письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи, ТзОВ Мрія Фармін Тернопіль не скористалось у відповідності до вимог статті 33 Закону УкраїниПро оренду землі переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк із ОСОБА_1 (т.2, а.с.1-2).

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 до закінчення строку дії договору оренди землі від 01.09.2011 року, строк дії якого встановлено до 21.12.2021 року повідомив про небажання поновляти вищевказаний договір оренди землі.

Договір оренди закінчився 21 грудня 2021 року.

24.09.2018 року між ТзОВ Компанія - Авангард та ОСОБА_1 укладено договір користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), яка знаходиться на території Жеребківської ради Підволочиського району Тернопільської області, кадастровий номер земельної ділянки 612468200:01:001:0422 (т. 1 а.с. 80-81).

Державним реєстратором Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області проведено державну реєстрацію права користування вищевказаної земельної ділянки за ТзОВ Компанія - Авангард, про що свідчить рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43700515 від 26.10.2018 року, прийняте на підставі договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) кадастровий номер № :01:001:0422, укладеного 24.09.2018 року між ОСОБА_1 та ТзОВ Компанія - Авангард.

У пункті 3.1 даного договору зазначені застереження щодо початку перебігу дії цього договору, який починається з 22 грудня 2021 року та закінчується 22 грудня 2036 року.

Пункт 6.3 зазначеного договору встановлюється, що земельна ділянка буде вважатися переданою ТзОВ Компанія - Авангард після обов`язкового настання таких обставин: 1) настання дати, обумовленої договором 22 грудня 2021 року; 2) підписання акту приймання-передачі земельної ділянки.

Даний договір набирає чинності з 22 грудня 2021 року і діє до 22 грудня 2036 року(пункт 13.2).

У пункті 8.4 договору відображено, що землекористувач зобов`язаний приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором.

Як вбачається із позовної заяви, що підставою для звернення до суду із позовом про визнання укладеного договору від 24.09.2018 року недійсним, посилаючись на статті 203 частину 1 ЦК України та статтю 116 ЗК України є те, що позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на відображення в Реєстрі речових прав чинного договору оренди від 01.09.2011 року.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У постанові Верховного Суду України від 28.01.2015 року по справі № 6-230цс14 викладено наступний правовий висновок : «Частина третя статті 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, надаючи, таким чином, особам право вибору: використати існуючі норми законодавства для регулювання своїх стосунків або встановити для цих стосунків власні правила поведінки. Отже принцип свободи договору відповідно до статей 6, 627 ЦК України є визначальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати, по-перше: можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); по-друге, можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом. Таким чином сторони не можуть на власний розсуд врегулювати у договорі свої відносини, лише у випадках якщо: 1) існує пряма заборона, встановлена актом цивільного законодавства; 2) заборона випливає із змісту акта законодавства; 3) така домовленість суперечить суті відносин між сторонами.

За змістом ч. 3 ст. 640 ЦК України (в редакції, станом на момент укладення договору оренди землі та дату його реєстрації) - договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Питання укладення договорів користування земельної ділянки для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) регулюються главою 33 ЦК України та главою 16-1 ЗК України.

Право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватись цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (стаття 407 частина 1 ЦК України).

Частина 1 статті 408 ЦК України вказує, що строк договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб встановлюється договором і для земельних ділянок державної або комунальної власності не може перевищувати 50 років.

Частина 4 статті 102-1 ЗК України, вказує, що особа, яка використовує земельну ділянку на праві емфітевзису, має право володіти та користуватися земельною ділянкою в повному обсязі відповідно до договору. Особа, яка використовує земельну ділянку на праві емфітевзису, може передавати її в оренду на строк, що не перевищує строк договору емфітевзису. Договором емфітевзису може бути встановлено заборону про передачу емфітевзисом такої земельної ділянки в оренду. Така заборона є обтяженням речових прав на земельну ділянку та підлягає державній реєстрації у порядку, визначеному законом».

Отже, чинні редакції ЦК України та ЗК України, а також редакції, які були чинними на момент укладення договору користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб від 24.09.2018 року, не містять заборон стосовно укладення емфітевзису на майбутній період.

У постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року визначив різну правову природу, де вказав, що договір оренди відноситься до зобов`язальних правовідносин, а договір емфітевзису до речового права (справа № 573/624/17).

Закон України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01.07.2004 року № 1952-IV, з змінами і доповненнями у ст. 2 дає визначення поняттю «державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Право оренди позивача було зареєстровано Управлінням Держкомзему у Підволочиському районі 21.12.2011 року. Однак, з 2013 року, тобто з введенням в дію нового порядку державної реєстрації прав оренди, відповідно до якого дані повинні були внесенні до Державного реєстру речових прав. Позивач таким правом на реєстрацію права оренди в Державному реєстрі речових прав не скористався аж до травня 2021 року, як це підтвердила їх представник в апеляційній інстанції.

Тобто, з 2013 року по травень 2021 року позивач не здійснював жодних дій з метою реєстрації права оренди в Державному реєстрі речових прав.

Матеріалами справи доведено, що укладенням договору емфітевзису від 24.09.2018 року право товариства Мрія Фармінг Тернопіль не було порушено, оскільки цей договір починає діяти з моменту припинення договору оренди від 01.09.2011 року, який не був належним чином зареєстрованим в Державному реєстрі речових прав, що і послужило підставою для реєстрації договору емфітевзису, тобто з 22 грудня 2021 року і з моменту передачі акту -приймання земельної ділянки.

Отже, подвійної реєстрації спірної земельної ділянки матеріалами справи не доведено.

Товариство Мрія Фармінг Тернопіль спірною земельною ділянкою користувались до закінчення договору оренди, що підтверджувалось поясненнями їх представника в судових засіданнях.

Доказів на порушення прав позивача щодо оренди землі зі сторони відповідачів матеріали справи не містять.

Також безпідставними є посилання позивача на порушення статтей 203,215 ЦКУ при укладенні договору користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потре(емфітевзису), оскільки відсутні підстави, визначені законодавством, для визнання договору користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб від 24.09.2018 року.

Проаналізувавши матеріали справи та враховуючи вимоги статті 102 -1 ЗУ України, зі змінами внесеними на підставі Закону України № 1423-IX від 28.04.2021 року, які передбачають існування одночасної реєстрації речових прав -емфітевзису та оренди одночасно.

Крім того, колегія суддів враховує, що у зв`язку з припиненням переважного права ТОВ Мрія Фармінг Тернопіль на укладення договору оренди землі, відсутні підстави для визнання недійсним емфітевзису, оскільки права позивача у зв`язку з його укладенням не порушуються.

Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, допущено порушення норм процесуального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційній інстанції стягнути із позивача на користь апелянта в межах ними понесеними у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Компанія - Авангард - задовольнити.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 16 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю Мрія Фармінг Тернопіль до товариства з обмеженою відповідальністю Компанія - Авангард, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Білобожницька сільська рада Чортківського району Тернопільської області в особі реєстратора Бурки Сергія Івановича, про визнання недійсним договору про право користування земельною ділянкою та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права користування земельною ділянкою відмовити.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Тернопіль» (юридична адреса м. Хоростків, вул. Заводська, 1А, Гусятинського району, Тернопільської області, ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іденд. код НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія - «Авангард» (юридична адреса с. Великі Бірки, вул Грушевського, 52, Тернопільського району, Тернопільської області, ) судові витрати за розгляд справи в апеляційній інстанції в рівних сумах по 1702.50 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 грудня 2021 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: О.Я. Міщій

Н.М. Храпак