Справа № 192/1423/20
Провадження № 2/192/103/21
У Х В А Л А

12 березня 2021 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання - Первішко Н. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області заяву ОСОБА_1 про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - начальника Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції, ОСОБА_3 - заступника начальника Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції, ОСОБА_4 - начальника Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, ОСОБА_5 - старшого слідчого слідчого відділу Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, ОСОБА_6 - слідчого відділу Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області, Державного казначейства України про стягнення моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю відповідачів,

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2021 року ОСОБА_1 подала заяву про відвід судді Щербини Н. О. в даній справі. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2021 року було відмовлено в задоволенні вказаного відводу з підстав не доведеності обставин, на які посилалася ОСОБА_1

05 березня 2021 року ОСОБА_1 подала заяву № 2 про відвід судді Щербини Н. О. з підстав, розглянутих раніше. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2021 року заяву № 2 про відвід було залишено без розгляду на підставі ч. 5 ст. 39 ЦПК України.

12 березня 2021 року ОСОБА_1 подала заяву № 3 про відвід судді Щербини Н. О. з підстав порушення суддею вимог ст. 178 ЦПК України в частині посилання в ухвалі від 16 лютого 2021 року про надання відповідачем ОСОБА_6 відзиву, який позивачка не отримувала.

Згідно ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 8 ст. 40, ч. 2 ст. 247, ЦПК України розгляд заяви про відвід здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, ознайомившись з заявою позивачки про відвід судді, приходить до наступного висновку.

Частиною 3 ст. 39 ЦПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно положень ч.ч. 2, 3 ст. 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки заява про відвід надійшла за два робочих дні до судового засідання, ке було призначено на 16 березня 2021 року, тому дана заява про відвід судді розглядається судом, який розглядає справу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України, згідно з частиною 1 - суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Як з`ясовано з заяви позивачки, вона вважає, що суддя який розглядає справу підлягає відводу, оскільки як вона припускає, доводи судді про те, що відповідач ОСОБА_6 надав суду заяву згідно якої позов не визнав, свідчить про порушення вимог ст. 178 ЦПК України, через що суддя Щербина Н. О. не може бути об`єктивною під час розгляду справи. Заявниця припускає, що таким чином суддя вирішила звільнити від юридичної відповідальності відповідачів.

Проте доказів на підтвердження своїх припущень позивачка не надала, а незгода з процесуальними діями головуючого не є підставою для його відводу.

Тому на думку суду, заява про відвід є безпідставною і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 37, 40, 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - начальника Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції, ОСОБА_3 - заступника начальника Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції, ОСОБА_4 - начальника Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, ОСОБА_5 - старшого слідчого слідчого відділу Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, ОСОБА_6 - слідчого відділу Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області, Державного казначейства України про стягнення моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю відповідачів.

Ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий: суддя: Н. О. Щербина