13.12.2021 227/3266/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 грудня 2021 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Корнєєвої В.В.,

при секретарі Лагутіній К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля в порядку спрощеного позовного провадження та заочного розгляду цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за невиконаним договором купівлі-продажу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивача ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_2 грошових коштів за невиконаним договором купівлі-продажу, в обґрунтування якого зазначив, що 18.03.2020 року він уклав з відповідачем письмовий договір №180320 купівлі-продажу меблів з розстрочкою платежу, згідно якого позивач зобов`язався передати у власність відповідача набір меблів, а останній зобов`язався прийняти й оплатити товар. Відповідно до п. 2.1 загальна вартість по договору склала 51810 грн., згідно п. 2.2 відповідач здійснив попередню оплату у розмірі 26000 грн., залишок несплаченої суми, на час підписання договору склав 25810 грн. Остаточний розрахунок за товар відповідач повинен був сплатити за графіком: 18.04.2020 року 12905 грн. та 16.05.2020 року 12905 грн., кінцева дата розрахунку не пізніше 18.05.2020 року. Умови виконання договору підтверджуються актом приймання-передачі товару від 18.03.2020 року, однак відповідач порушив умови договору та здійснив виплату не за графіком та частково, а саме: 20.06.2020 року 2500 грн., 11.09.2020 року 3000 грн., 11.11.2020 року 2500 грн., всього отримано 8000 грн. На даний час відповідач ухиляється від виконання належним чином своїх зобов`язань, суму залишку за договором не сплачує, ігнорує заяви щодо остаточного розрахунку та має заборгованість в розмірі 17810 грн. Крім того, відповідно до договору відповідач також зобов`язався сплатити пеню за несвоєчасну оплату товару в розмірі подвійної ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення, відповідно до ст. 625 ЦПК України 48% річних та додатковий штраф у розмірі 30% від суми несвоєчасно сплаченого товару. На підставі викладеного позивач просить стягнути на свою користь заборгованість за договором №180320 купівлі-продажу меблів з розстрочкою платежу в розмірі 37647,21 грн., з яких: 17810,00 грн. сума боргу, 2006,97 грн. інфляційне збільшення, 13825,80 грн. та 4004,44 грн. штрафні санкції. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги в розмірі 3500,00 грн. та судові витрати в розмірі 908,00 грн.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.08.2021 року за вказаним позовом було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву до суду не надійшло.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду цивільної справи повідомлялися належним чином, позивач надав до суду заяву з проханням провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Від відповідача жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не надходило.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку:

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що позивач є фізичною особою підприємцем, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витягом з реєстру платників єдиного податку. (а.с.13,14)

Як вбачається з матеріалів справи 18.03.2020 року ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір №180320 купівлі - продажу меблів з розстрочкою платежу. (а.с.15).Відповідно до п. 2 зазначеного договору вартість товару складає 51810 грн. Покупець сплатив за товар на умовах попередньої оплати суму в розмірі 26000 грн. Остаточний розрахунок за товар покупець зобов`язується сплатити наступним чином: 12905 грн. до 18.04.2020 року, 12905 грн. до 18.05.2020 року. Кінцева дата розрахунку не пізніше 18.05.2020 року. (а.с.15)

Згідно зі ст.ст. 11 та 509 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків сторін є укладення між ними договору.За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Частиною 1 ст. 662 ЦК України встановлено обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.Покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч. 1 ст. 689 ЦК України).

У ч.ч.1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару; договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу; у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до копії акту приймання-передачі товару від 18.03.2020 року до договору №180320 купівлі - продажу меблів з розстрочкою платежу від 18.03.2020 року ФОП ОСОБА_1 передав, а гр. ОСОБА_2 прийняв товар: диван «Сканді», міні диван «Дентон», стіл «Кемрі», стіл «Мілан», стільці «Оскар» в кількості 4 шт. (а.с.16)

Таким чином судом встановлено, що позивач як продавець належним чином виконав взяті на себе за договором купівлі-продажу зобов`язання щодо передачі товару покупцеві, про що свідчить досліджений судом акту приймання-передачі товару від 18.03.2020 року, яку суд визнає належним, допустимим і достатнім доказом.

Водночас відповідачем обов`язок щодо повної оплати переданого товару виконано лише частково, що підтверджується бухгалтерською довідкою за договором №180320 купівлі - продажу меблів з розстрочкою платежу від 18.03.2020 року станом на 26.07.2021 року, з якої вбачається, що заборгованість за умовами договору складає 17810 грн., з якої отримано оплату за товар: 20.06.2020 року 2500 грн., 11.09.2020 року 3000 грн., 11.11.2020 року 2500 грн., всього 8000 грн. (а.с.20)

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк оплати товару за договором купівлі-продажу сплив 18.05.2020 року., але відповідач не виконав свої зобов`язання за договором. Відповідачу ОСОБА_2 26.04.2021 року та 01.08.2021 року за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 направлялися письмові вимоги про сплату боргу. (а.с.21,22)

За вказаних обставин суд дійшов висновку про доведеність позивачем позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором купівлі-продажу, а саме у розмірі 17810,00 гривень, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В п.7 договору №180320 купівлі - продажу меблів з розстрочкою платежу від 18.03.2020 року зазначено, що за порушення умов даного договору винна сторона відшкодовує спричинені цим збитки в порядку, передбаченому чинним законодавством та з урахуванням даного договору.

Пункт 7.1 договору передбачає, що покупець за несвоєчасну сплату товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожен день прострочення.З розрахунку наданого позивачем вбачається, що пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення становить 4004 грн.44 коп. Судом перевірено наданий позивачем розрахунок, він відповідає вимогам законодавства, і дає підстави для задоволення вимог позивача щодо стягнення пені в розмірі 4004,44 грн.

Суд, з врахуванням приписів ст.13 ЦПК України, також погоджується із розрахунком позивача інфляційних втрат, які становлять 2006грн.97 коп., та які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Окрім того, пункт 7.5 договору передбачає, що в разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати товару та невиконання зобов`язань, передбачених розділом 2 цього договору покупець, відповідно до ст. 625 ЦПК України сплачує на користь продавця крім суми заборгованості 48% річних, якщо інший розмір річних відсотків не встановлено відповідним договором. Річні нараховуються на загальну суму простроченої заборгованості.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення нарахованих за умовами договору 48% річних (13825грн.80 коп.) за прострочення виконання грошового зобов`язання не підлягають задоволенню, оскільки пунктом 7.5. договору не чітко визначений механізм нарахування таких відсотків, тому суд позбавлений можливості здійснити перевірку вказаного нарахування.

Що стосується стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема: витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Позивач ФОП ОСОБА_1 надав суду докази витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн., що підтверджується дослідженими судом документами, а саме: договором про надання правничої допомоги від 02.08.2021 року, актом приймання-здачі виконаних робіт за договором № б/н від 02.08.2021 року, попереднім розрахунком суми судових витрат. (а.с.27-30).

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 17 жовтня 2018 року № 301/1894/17, вирішуючи питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом, що передбачено ст. 6 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» або іншим фахівцем у галузі права.

Згідно ч.ч.1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідачем не було подано жодних заперечень або клопотань стосовно розміру заявлених позивачем до стягнення витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про необхідність стягнення таких витрат з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог , а саме в розмірі 2214грн.62 коп.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості в загальному розмірі 23821,41 грн., яка складається з: суми боргу 17810,00 грн., нфляційних втрат 2006,97 грн., пені 4004,44 грн.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 574,54 грн. пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі ст.ст. 16, 22, 553, 599, 1166, 1191, 1192 ЦК України, керуючись ст.ст. 5, 10, 13, 80, 81, 83, 223, 264, 280-282, 284, 289 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за невиконаним договором купівлі-продажу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн НОМЕР_2 , заборгованість за договором №180320 купівлі - продажу меблів з розстрочкою платежу від 18.03.2020 року в сумі 23821 гривень 41коп., яка складається з: суми боргу 17810,00 грн., інфляційних втрат 2006,97 грн., пені 4004,44 грн.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн НОМЕР_2 , відшкодування понесених позивачем судовит витрат щодо сплати судового збору у розмірі 574 гривень 54 коп. та надання правової допомоги в розмірі 2214 гривень 62 коп.

Іншу частину понесених позивачем судових витрат - залишити за позивачем.

Направити відповідачам копію заочного рішення суду в порядку, передбаченому ст. 272 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони по справі:

Позивач ФОП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , адреса реєстрації як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В.Корнєєва

13.12.2021