Ухвала

04 березня 2021 року

м. Київ

справа № 755/8391/19

провадження № 61-2482ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 31 липня 2019 року

та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року у справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Сулима Олена Олександрівна, про поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частину майна,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом

до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Сулима О. О., про поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 31 липня 2019 року позов задоволено.

Вирішено у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя: визнати

за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини квартири

АДРЕСА_1 ; визнати

за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини квартири

АДРЕСА_1 .

Вирішено питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 31 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Сулима О. О., про поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частину майна закрито.

17 лютого 2021 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 31 липня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року і закрити провадження у справі у зв`язку

із відсутністю предмета спору.

Як на підставу для скасування оскаржених судових рішень заявник посилається на порушення судами норм матеріального і процесуального права, вказує на відсутність висновку Верховного суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 31 липня 2019 року необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції,

крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Заочне рішення суду першої інстанції не підлягає касаційному оскарженню, оскільки не переглядалось по суті в суді апеляційної інстанції (апеляційне провадження було закрито судом апеляційної інстанції), тому у відкритті касаційного провадження в частині оскарження заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 31 липня 2019 року слід відмовити.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених

у пункті 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року подана у передбачений

статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, касаційне провадження у справі в указаній частині необхідно відкрити.

У клопотанні від 19 лютого 2021 року ОСОБА_1 просить зупинити дію заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 31 липня 2019 року та ухвали Київського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду

або зупинення його дії (якщо рішення не передбачає примусового виконання).

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду

в касаційному порядку.

За змістом наведених вище процесуальних норм суд касаційної інстанції може зупинити виконання (дію) лише того судового рішення, яке оскаржене

у касаційному порядку. Оскільки заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 31 липня 2019 року не є предметом касаційного перегляду, у задоволенні клопотання про зупинення дії заочного рішення суду першої інстанції необхідно відмовити.

Враховуючи, що ухвалою Київського апеляційного суду від 04 лютого

2021 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції, необхідність в зупиненні дії цієї ухвали відсутня, отже клопотання про зупинення дії ухвали суду апеляційної інстанції до задоволення не підлягає.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду

міста Києва від 31 липня 2019 року відмовити.

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Сулима Олена Олександрівна, про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності

на 1/2 частину майна, за касаційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Київського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року.

Витребувати з Дніпровського районного суду міста Києва вищезазначену цивільну справу (№ 755/8391/19).

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 31 липня 2019 року та ухвали Київського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року відмовити.

Надіслати відповідним учасникам справи копію касаційної скарги

та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив

на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 19 березня 2021 року. До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович