Ухвала

Іменем України

01 березня 2021 року

м. Київ

справа № 947/19171/20

провадження № 61-331ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С. О., Князюка О. В., у справі за позовом комунального підприємства «Житлово комунальний сервіс «Вузівський» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року комунальне підприємство «Житлово комунальний сервіс «Вузівський» звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2020 року позовні вимоги комунального підприємства «Житлово комунальний сервіс «Вузівський» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 4 198,13 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із указаним рішенням суду першої інстанції 28 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. Відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 1 576,50 грн за подачу апеляційної скарги на рішення Київського районного суду міста Одеси від 01 жовтня 2020 року, до ухвалення судового рішення по суті справи. Апеляційну скаргу в частині сплати 1 576,50 грн судового збору залишено без руху. Повідомлено ОСОБА_1 про необхідність виправити недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду. Роз`яснено, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, суддею буде прийняте процесуальне рішення передбачене статтями 357, 358 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 було подано заяву про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, у якій він просив звільнити його від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, посилаючись на скрутне матеріальне становище та на те, що судовий збір перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу і у зв`язку з указаним не має матеріальної можливості сплатити судовий збір. Однак, клопотання про звільнення від сплати судового збору не підтверджене належними доказами, які б свідчили про скрутне фінансове становище заявника, а тому не може вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, що узгоджується із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу. Таким чином суд зробив висновок, що клопотання про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню. Разом з тим, апеляційний суд вважав за необхідне частково відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі Ѕ частини судового збору, тобто 1 576,50 грн до ухвалення судового рішення по суті справи.

Оскарженою ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2020 року повернуто особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року апеляційна скарга ОСОБА_1 була залишена без руху з наданням строку для усунення недоліків. До Одеського апеляційного суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення 20 листопада 2020 року ОСОБА_1 копії вищевказаної ухвали Одеського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху. Однак, ОСОБА_1 , станом на 21 грудня 2020 року не виконано вимоги ухвали Одеського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року і не усунуто недоліки у встановлений строк, а саме: не сплачено судовий збір. При поверненні апеляційної скарги, апеляційний суд зазначив, що будь-яких заяв (клопотань) на виконання вимог ухвали на адресу Одеського апеляційного суду не надходило. Окрім цього, з заявою про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, не зверталась.

ОСОБА_1 04 січня 2021 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року, у якій, посилаючись на порушенням судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і направити справу для продовження розгляду до цього суду.

Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 21 січня 2020 року ці недоліки було усунуто.

Касаційна скарга мотивована тим, що разом із апеляційною скаргою ОСОБА_1 було подано заяву про звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, яка була обґрунтована тим, що предмет спору стосувався захисту його соціальних та житлових прав, до заяви додавалась довідка про розмір пенсії, що підтверджувала, що судовий збір перевищував 5 відсотків річного доходу. Однак, апеляційний суд зробив висновок, що заява ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору не підтверджена доказами скрутного майнового стану і тому не може вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору. ОСОБА_1 зазначає, що указував в заяві, про неможливість сплати судового збору і що згідно практики Європейського суду з прав людини відсутність можливості реалізувати право на апеляційне оскарження судового рішення у зв`язку з несплатою судового збору є перешкодою у доступі до правосуддя. ОСОБА_1 у касаційній скарзі указує, що не згоден із висновком апеляційного суду про те, що одна лише довідка про розмір пенсії не підтверджує його майновий стан та фінансову неспроможність сплатити судовий збір. ОСОБА_1 зазначає, що апеляційний суд, розглядаючи його клопотання та вважаючи надані докази недостатніми для висновку про його майновий стан, не навів мотивів такої відмови. Окрім цього, суд не зазначив, які саме документи необхідно надати для того, щоб скористатися правом на зменшення або звільнення від сплати судового збору. ОСОБА_1 також указує, що відмовляючи у задоволенні його клопотання та одночасно визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд не надав можливості особі, яка з нею звернулась, відреагувати на позицію суду щодо вирішення заявленого клопотання.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Тлумачення частини другої статті 121, статті 185, статті 357 ЦПК України свідчить, що якщо особа, яка подала апеляційну скаргу, не усунула недоліки скарги в строк, наданий судом, скарга вважається неподаною та повертається.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись із легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Оскільки у встановлений судом строк особою, яка подала скаргу на рішення суду, не виконана ухвала про залишення апеляційної скарги без руху, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про повернення апеляційної скарги.

Аргументи касаційної скарги про те, що відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_1 та одночасно визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд не надав можливості особі, яка з нею звернулась, відреагувати на позицію суду щодо вирішення заявленого клопотання є необґрунтованими. Аналіз змісту касаційної скарги та судових рішень у справі, які містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень свідчить, що ОСОБА_1 28 жовтня 2020 року разом з апеляційною скаргою було подано заяву про звільнення від сплати судового збору, яку судом розглянуто та постановлено ухвалу від 04 листопада 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху. При поверненні апеляційної скарги 21 грудня 2020 року апеляційним судом встановлено, що указана ухвала отримана ОСОБА_1 20 листопада 2020 року, будь-яких заяв (клопотань) на виконання вимог ухвали від 04 листопада 2020 року на адресу Одеського апеляційного суду не надходило, із заявою про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги особа, яка її подала, не зверталась.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали свідчить, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року в справі за позовом комунального підприємства «Житлово комунальний сервіс «Вузівський» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук