Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2021 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Ромазан Л.С., при секретарі Будз М.В.,

з участю позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

До Теребовлянського районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у якій вони просять на підставі ст.23, 1167, 1187, 1193 ЦК України стягнути з ОСОБА_4 в їхню користь кошти для відшкодування заподіяної їм моральної шкоди на суму по 500 000 грн. кожній.

Обґрунтовуючи позов, позивачі зазначають, що 09.08.2018 року близько 19.00 год. на автомобільній дорозі між селами Мшанець - Великий Говилів Теребовлянського району Тернопільської області відбулося зіткнення автомобіля марки "ВАЗ-2104", д.н.з. НОМЕР_1 , який під керуванням водія ОСОБА_6 рухався в напрямку с. Мшанець, із комбайном марки "JOHN DЕERЕ 965", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . Унаслідок вказаної дорожньо - транспортної пригоди водій автомобіля "ВАЗ-2104" ОСОБА_6 загинув, а пасажир даного автомобіля ОСОБА_1 (позивач у справі) отримала легкі із короткочасним розладом здоров`я тілесні ушкодження. На підставі наведеного 10.08.2018 року слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області відомості про вказану дорожньо - транспортну пригоду внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000414 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 2 ст. 286 КК України. Згідно з висновком експерта (№ 619 від 10.09.2018 року, який включає в себе висновок № 1006 від 15.08.2018 року; № 799 від 28.08.2018 року), який проводив судово - медичну експертизи трупа, смерть ОСОБА_6 настала внаслідок відкритої черепно - мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепа, крововиливами у речовину та під оболонки головного мозку. Між отриманням внаслідок дорожньо - транспортної пригоди тілесними ушкодженнями і настанням смерті ОСОБА_6 існує прямий причинно -наслідковий зв`язок. При судово - медичній експертизі крові та сечі з трупа ОСОБА_6 метилового, етилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено. За висновком експерта (№1301 від 02.11.2018 року) судово - медичної експертизи виявлені у ОСОБА_1 тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких із короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні.

Висновком експерта (№5-461/18 від 06.09.2018 року), який проводив судово - авто технічну експертизу, з метою встановлення технічного стану транспортного засобу, з`ясовано, що технічних несправностей систем автомобіля марки «ВАЗ-2104», д.н.з. НОМЕР_1 , які б могли виникнути до ДТП, не виявлено. В ході досудового розслідування 31.10.2019 року заступником начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області Марченком О.Я. прийнято рішення про закриття кримінального провадження. Вказана постанова про закриття кримінального провадження 25.11.2019 була оскаржена до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду, за результатами якої слідчого у провадженні зобов`язано відновити досудове розслідування та виконати вимоги потерпілої сторони. Дане кримінальне провадження неодноразово закривалось та після оскарження до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відновлювалось. Вина ОСОБА_4 в ході досудового розслідування залишилась недорозслідуваною з підстав зволікання та службової недбалості слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області при здійсненні досудового розслідування, що призвело до використання усього процесуального строку досудового розслідування. Так, позивачі ОСОБА_1 , дочка водія автомобіля "ВАЗ - 2104" ОСОБА_6 , який загинув внаслідок ДТП та ОСОБА_2 , дружина померлого, визнані потерпілими у кримінальному провадженні за наслідками смерті у ДТП ОСОБА_6 . Позивачі вважають, що водієм ОСОБА_4 - відповідачем у справі були порушені пункти 2.3, 12.3 ПДР України, внаслідок чого ОСОБА_6 загинув внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. На час смерті ОСОБА_6 позивачі - дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_1 проживали однією сім`єю із потерпілим ОСОБА_6 . ОСОБА_4 не компенсував ні кошти, які були витрачені на поховання, ні на встановлення пам`ятника, та не відшкодував моральних збитків, завданих смертю потерпілого (батька - чоловіка). Втративши чоловіка, ОСОБА_2 залишилась самотньою, без матеріальної допомоги, оскільки чоловік, як голова сім`ї заробляв гроші та допомагав у всьому, за відсутності моральної та матеріальної підтримки чоловіка суттєво змінилися умови життя. Позивач ОСОБА_2 не має матеріальної можливості поправити своє здоров`я після непоправної втрати чоловіка та забезпечити собі належний рівень життя. Крім того, ОСОБА_2 пережила стрес та душевні страждання внаслідок смерті чоловіка, у неї порушився сон, погіршився стан здоров`я, виникла невпевненість у майбутньому. ІІотерпіла дочка ОСОБА_1 втратила батька. В момент, коли відбулась ДТП 09.08.2018 року, вона їхала в автомобілі разом із батьком, тримаючи на руках маленького сина, дочка та онук стали свідками смерті батька (діда), та одержали тілесні ушкодження внаслідок ДТП, що відбулась із вини ОСОБА_4 . Втрата батька стала непоправною для позивача ОСОБА_1 , оскільки батько був її підтримкою та опорою молодої сім`ї дочки. Через смерть батька в ДТП життя потерпілої ОСОБА_1 вже не є таким як раніше, погіршились умови її життя. В день вчинення ДТП ОСОБА_4 неодноразово визнавав вину, також в подальшому неодноразово обіцяв відшкодувати витрати. Однак, з часом ОСОБА_4 почав змінювати покази та перестав визнавати вину, бажаючи уникнути покарання. Враховуючи наведене, просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що 09 серпня 2018 року приблизно о 19.00 год. на автомобільній дорозі між селами Мшанець - В.Говилів Теребовлянського району Тернопільської області, відбулося зіткнення автомобіля марки «ВАЗ -2104», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався в напрямку с. Мшанець, із комбайном марки "JOHN DЕERЕ 965", н.з. НОМЕР_2 під його керуванням, внаслідок чого водій автомобіля марки «ВАЗ-2104» ОСОБА_6 загинув, а пасажир даного автомобіля ОСОБА_1 отримала легкі тілесні ушкодження. Відомості про вказану дорожньо - транспортну пригоду 10 серпня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000414 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 25 травня 2021 року начальником відділу СУ ГУНП в Тернопільській області Шуляром Б.О. винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000414, на підставі абзацу 14 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування. В ході досудового розслідування встановлено, що причиною настання даної дорожньо - транспортної пригоди були обставини, які пов`язані із невідповідністю дій водія автомобіля марки «ВАЗ - 2104», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України в частині невідповідної реакції на небезпеку (перешкоду), хоча дорожня обстановка, яка склалася для водія автомобіля марки «ВАЗ - 2104» небезпечною не була та від нього вимагалась лише підвищена увага до неї. Своїми діями ОСОБА_6 , як особа, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що призвело до його смерті. Таким чином, у діях водія автомобіля марки «ВАЗ-2104» д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_6 досудовим розслідуванням встановлено порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинному зв`язку із настанням ДТП і призвели до виникнення даної ДТП та його смерті. Враховуючи, що інші особи під час вказаної ДТП не мали тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тяжких чи смерті, у зв`язку з цим в діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. У той же час ОСОБА_4 вказує, що у його діях, як водія комбайна марки "JOHN DЕERЕ 965", д.н.з. НОМЕР_2 , досудовим розслідуванням не встановлено порушень вимог Правил дорожнього руху України, які б перебували у причинному зв`язку із настанням ДТП чи призвели до виникнення даної ДТП, тобто відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Крім того, зазначає, що норми ст.1167, 1187 ЦК України передбачають відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки, яку він несе незалежно від вини, однак дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої загинув ОСОБА_6 , сталася внаслідок зіткнення двох транспортних засобів, а тому дані правовідносини регулюються нормами статті 1188 ЦК України, якою передбачено відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Враховуючи фактичні обставини справи, відсутність його вини у спричиненні дорожньо -транспортної пригоди, порушення саме ОСОБА_6 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України в частині невідповідної реакції на небезпеку (перешкоду), які перебувають у причинному зв`язку із настанням дорожньо - транспортної пригоди і призвели до виникнення даної дорожньо - транспортної пригоди та його смерті, вважає, що у позивачів відсутні правові підстави щодо стягнення з нього моральної шкоди, спричиненої смертю ОСОБА_6 .

Позивачі та їх представник в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали у повному обсязі із підстав, викладених у позові..

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти.

Постановою начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області про закриття кримінального провадження від 25 травня 2021 року закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000414 від 10.08.2018 року на підставі абзацу 14 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування. Вказана постанова на час розгляду цивільної справи не скасована.

Із цієї постанови органу досудового розслідування вбачається, що 09.08.2021 року близько 19.00 год. на автомобільній дорозі між селами Мшанець - В.Говилів Теребовлянського району Тернопільської області відбулося зіткнення автомобіля марки "ВАЗ-2104", д.н.з. НОМЕР_1 , який під керуванням водія ОСОБА_6 рухався в напрямку с. Мшанець із комбайном марки "JOHN DEERE: 965", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки "ВАЗ-2104" ОСОБА_6 загинув, а пасажир даного автомобіля ОСОБА_7 отримала легкі із короткочасним розладом здоров`я тілесні ушкодження. 10.08.2018 року слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області відомості про вказану дорожньо-транспортну пригоду внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000414 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 2 ст. 286 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, зокрема із врахуванням висновку експерта, який проводив судово - автотехнічну експертизу (№4.6-560/19 від 30.10.2019 року), що причиною настання даної ДТП були обставини, які пов`язані з невідповідністю дій водія автомобіля марки «ВАЗ-2104», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_6 вимогам п. 12.3 Правил в частині невідповідної реакції на небезпеку (перешкоду), хоча дорожня обстановка, яка склалася для водія автомобіля марки «ВАЗ 2104» небезпечною не була та від нього вимагалась лише підвищена увага до неї. Своїми діями ОСОБА_6 , як особа, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожньою руху, що призвело до його смерті. Інші особи під час вказаної ДТП не отримали тілесних ушкоджень середньої тяжкості чи тяжких. Таким чином, з урахуванням матеріалів кримінального провадження у діянні водія автомобіля марки «ВАЗ-2104», д.н.з. НОМЕР_1 , - ОСОБА_6 досудовим розслідуванням встановлено порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинному зв`язку із настанням ДТП та призвели до виникнення даної ДТП та його смерті, однак інші особи під час вказаної ДТП не отримали тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тяжких чи смерті, а тому (через відсутність тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тяжких чи смерті) в його діянні відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого). У той же час у діях водія комбайна марки «JOHN DEERE 965», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 досудовим розслідуванням не встановлено порушень вимог Правил дорожнього руху України, які б перебували у причинному зв`язку із настанням ДТП, чи призвели до виникнення даної ДТП, тобто відсутній склад кримінальною правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КІС України (порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого).

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з роз`ясненнями та правовими висновками, які містяться в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06.11.2013 № 6-108 за загальним правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відсутність обвинувального вироку чи наявність постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 286 КК України не звільняє відповідача від обов`язку доказування своєї невинуватості. Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, було спричинено внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з його вини. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, у тому числі, якщо шкоди завдано ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

Частиною другою статті 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Аналіз положень ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Таким чином, положення ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст. 1167 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у вирішенні вказаного спору має надаватися спеціальним нормам.

За змістом ч. 2 ст. 1188 ЦК обов`язок по відшкодуванню шкоди, завданої іншим особам (які не є власниками або володільцями транспортного засобу) покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного із них.

Сторонами не заперечувався той факт, що ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження саме внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки: автомобіля марки "ВАЗ-2104", д.н.з. НОМЕР_1 , який під керуванням водія ОСОБА_6 рухався в напрямку с. Мшанець, пасажиром якого була остання та комбайном марки "JOHN DEERE 965", р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .

Тобто, у даному випадку слід застосовувати положення частини другої статті 1188 ЦК України, відповідно до якої, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від її вини. Оскільки у випадку, коли шкода завдана пасажиру, вина не має значення, тому що обидва водії керували автомобілем як джерелом підвищеної небезпеки. У результаті дорожньо-транспортної пригоди постраждала інша особа - пасажир.

Тобто пасажир одного з транспортних засобів, які у ДТП взаємодіяли як джерела підвищеної небезпеки, є «іншою особою» в розумінні положень частини 2 статті 1188 ЦК України.

Отже, у випадку завдання шкоди пасажиру транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якій два транспортні засоби взаємодіяли як джерела підвищеної небезпеки, відповідальність перед пасажиром несуть обидва водії (володільці джерел підвищеної небезпеки) за правилами частини другої статті 1188 ЦК України.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_6 - водій автомобіля марки "ВАЗ-2104", д.нз. НОМЕР_1 , під час даної ДТП (батько позивача ОСОБА_1 та чоловік позивача ОСОБА_2 ) загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 1289/472/3713 від 17.08.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КУТРР «Теребовлянська ЦРЛ» з 09.08.2018 року по 17.08.2018 року із діагнозом: поєднана травма, ВЧМТ, забій головного мозку середнього ступеня важкості, набряк головного мозку, травма носа, перелом кісток носа, носова кровотеча, забій шийного відділу хребта, забійна рана лоба, поверхневі садна обличчя з права. Травму отримала внаслідок ДТП, яка сталася у с.Мшанець близько 19.20 год. 09.08.2018 року.

Із висновку судово-медичного експерта №1301 від 02.11.2018 року вбачається, що у ОСОБА_1 згідно із даними у медичній картці 1289/472/3713 стаціонарного хворого КУТРР "Терсбовлянська ЦРЛ", у період лікування з 09 по 17 серпня 2018 року у BAIT та хірургічному відділенні, на підставі даних клінічного обстеження і спостереження, апаратно-інструментального (рентгенологічного, комп`ютерної томографії) дослідження, було діагностовано відкрита черепно-мозкова травма у виді забиття головного мозку та "забійно-скальпована" рана лобної ділянки, а також закрита травма носа у вигляді перелому кісток носа із зовнішніми ушкодженнями у вигляді саден. Із зовнішніх ушкоджень лікарями також були описані садна обличчя справа, верхньої губи. ОСОБА_1 в день поступлення в стаціонар під місцевим знечуленням були проведені хірургічні втручання: первинна хірургічна обробка рани лобної ділянки голови із накладанням швів та репозиція (співставлення) перелому кісток носа. За даними у медичній карті у ОСОБА_1 , зважаючи на виразність клінічних проявів та перебігу захворювання, відмічені тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких із короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду від 25.05.2001 № 5 та від 27.02.2009 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"від 31.03.1995 № 4 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Враховуючи всі обставини справи, характер і обсяг фізичних і душевних страждань позивача ОСОБА_1 , яка в момент зіткнення переживала не лише за своє здоров`я, але й за життя своєї дитини, перенесла сильний фізичний біль, в зв`язку з чим зазнала душевних страждань, й надалі продовжує переживати фізичний біль, а тому, враховуючи перенесений фізичний біль, характер й обсяг страждань, яких ОСОБА_1 зазнала у зв`язку з ДТП, виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості суд визначає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 150 000 гривень.

Крім того, суд зазначає, що зміст солідарного обов`язку (у тому числі відшкодувати шкоду згідно з ч. 2 ст. 1188 ЦК України) відповідно до приписів частини першої статті 543 ЦК України як раз і полягає у тому, що кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Тому, якщо двома джерелами підвищеної небезпеки пасажиру завдано шкоди, то він має право обрати відповідача, яким є один із володільців транспортного засобу. У подальшому один із солідарних боржників, який відшкодував шкоду потерпілому в повному обсязі, відповідно до положень статті 544 ЦК України може звернутися до інших солідарних боржників із зворотними вимогами.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 дружини - загиблого ОСОБА_6 моральної шкоди внаслідок спричиненої смерті джерелом підвищеної небезпеки, то слід зазначити, що докази, які б достовірно підтверджували вину водія ОСОБА_4 у порушенні Правил дорожнього руху, що стало причиною ДТП, у матеріалах справи відсутні, його вина у вчиненні ДТП не була доведена в законному порядку.

Так, відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Із урахуванням того, що для врегулювання правовідносин, які виникли та які розглядаються судом, підлягають застосуванню вимоги ст.1187, ч.2 ст.1188 ЦК України, а також наявність вини лише особи, якій завдано шкоди, позивач ОСОБА_2 не є тією "іншою особою" (наприклад пасажиром транспортного засобу, пішоходом) у розумінні ч.2 ст.1188 ЦК України, якій спільними діями водіїв при взаємодії джерел підвищеної небезпеки завдано шкоди, тому її вимоги про відшкодування моральної шкоди із відповідача ОСОБА_4 не підлягають до задоволення.

При вирішенні цієї справи суд вважає за необхідне застосувати правовий висновок, викладений в ухвалі ВС від 3 лютого 2021 року у справі № 477/874/19.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст.76-80, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 , проживає АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_1 , проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , 150 000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , проживає АДРЕСА_1, в користь держави 1500 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Текст повного рішення виготовлено 30 грудня 2021 року.

Суддя Теребовлянського

районного суду Л.С.Ромазан