Номер провадження: 22-ц/813/8238/21
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Тищенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Котовської Тетяни Олександрівни на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Одеська міська рада про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, третя особа: Одеська міська рада.

Позовна заява мотивована тим, що 14 вересня 2013 року між позивачкою ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1242. За період шлюбу у подружжя народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Одеським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 3101.

Після отримання 09 листопада 2019 року листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. від 11 вересня 2019 року позивачу стало відомо про відкриття спадщини після смерті її чоловіка, до складу якої входить частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса та їй було повідомлено, що вона пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини у встановлений законом термін та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, роз`яснено про те, що термін можливо продовжити лише в судовому порядку.

13 листопада 2019 року позивачем ОСОБА_2 написано заяву приватному нотаріусу Русских С.Б. з проханням не видавати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з тим, що вона буде звертатися до суду для отримання додаткового строку на прийняття спадщини.

Також позивач зазначила, що на її питання щодо доставки листа від 11.09.2019 року лише 09.11.2019 року, тобто після спливу фактично двох місяців, нотаріус повідомив їй, що мати померлого чоловіка тривалий час не надавала нотаріусу контакти позивача, також відповідач ОСОБА_1 повідомила нотаріусу, що її син не перебував у шлюбі.

Позивач ОСОБА_2 також вказала, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки 17 червня 2019 року вона потрапила в лікарню з діагнозом сальмонульоз, у зв`язку з чим вона вимушена тривало лікуватися. 09 вересня 2019 року у сина - ОСОБА_5 , на передпліччі виник лишай, після чого він перейшов на голову, та 16 вересня 2019 року в КНП «Одеському обласному шкірно-венерологічному диспансері» ООР ОСОБА_6 було поставлений діагноз мікроспорія волосяної частини голови. З 18 вересня 2019 року по 11 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_2 разом з сином знаходились на стаціонарному лікуванні в ООДШВЛ з діагнозом: Мікроспорія волосяної частини голови.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2021 року позов задоволено та визначено ОСОБА_2 як законному представнику малолітньої особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 - протягом 2 (двох) місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Котовська Тетяна Олександрівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2021 року та ухвали нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачкою ОСОБА_2 причини пропуску строку для прийняття спадщини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, а тому можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Проте погодитися з такими висновками районного суду не можна.

Судом встановлено, що:

- 14.09.2013 року між позивачкою ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) та ОСОБА_4 укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1242 (а. с. 11);

- за період перебування у шлюбі у подружжя народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 12);

- ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 - помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Одеським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 3101 (а. с. 13);

- після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 09.11.2019 року позивачка ОСОБА_2 отримала лист від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. № 558/02-14 від 11.09.2019 року з якого вбачається про те, що відкрита спадщини та заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Роз`яснено, що згідно статті 1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцями померлого є: мати померлого - ОСОБА_1 , дружина померлого - ОСОБА_2 , син померлого - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Роз`яснено, що ОСОБА_2 як дружина померлого має право подати заяву про прийняття спадщини померлого або відмову від її прийняття протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Також повідомлено, що згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, що прийняв спадщину;

- 17.06.2019 року позивачка ОСОБА_2 потрапила у лікарню з діагнозом сальмонульоз, що причинило значний розлад здоров`я, тому вона вимушена тривало лікуватися, що підтверджується епікризом-випискою з історії хвороби №8712 від 21.06.2019 року (а.с.18);

- 16.09.2009 року в КНП «Одеському обласному шкірно-венерологічному диспансері» ООР дитині ОСОБА_6 було поставлений діагноз мікроспорія волосяної частини голови, що підтверджується довідкою від 16.09.2019 року (а.с.20), також з 18.09.2019 року по 11.10.2019 року позивачка ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_7 знаходились на стаціонарному лікуванні в ООДШВЛ з діагнозом: Мікроспорія волосяної частини голови, що підтверджується випискою №19/609 (а. с. 21);

- 13.11.2019 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. з заявою в якій просила не видавати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з тим, що вона буде звертатися до суду для отримання додаткового строку на прийняття спадщини (а. с. 17).

Судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач є дружиною сина відповідача, який помер і за життя мав на праві власності разом з відповідачем у рівних частках право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли мати спадкодавця ОСОБА_1 шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса у встановлений законодавством 6-ти місячний строк з дня відкриття спадщини та його син малолітній ОСОБА_5 2016 року народження в силу ст. 1268 ЦК України.

Позивач будучи дружиною ОСОБА_4 і матір`ю малолітнього ОСОБА_5 відповідно до уточненої позовної заяви просила надати їй додатковий строк, як законному представнику малолітнього сина спадкодавця, для можливості подальшої відмови від своєї частки у спадщині, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 , на користь свого малолітнього сина (а.с. 87).

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, ОСОБА_2 посилалася на необізнаність про наявність у її чоловіка майна на праві власності та на перебування у лікарні з діагнозом сальмонельоз з 17 по 21 чеврня 2019 року та на перебування на стаціонарному лікуванні з дитиною у лікарні у період з 18.09.2019 року по 11.10.2019 року. При цьому 09.09.2019 року у її сина на передпліччі було виявлено лишай, а 16.09.2019 року сину було поставлено діагноз мікроскопія.

Також позивач вказала на недобросовісність відповідача ОСОБА_1 та та неправомірність дій приватного нотаріуса. Зокрема, у заяві про прийняття спадщини відповідач ОСОБА_1 не повідомила приватного нотаріуса про адресу та контактний телефон позивача, а приватний нотаріус не вжив всіх заходів передбачених статтею 63 Закону України «Про нотаріат» щодо сповіщення позивача, як спадкоємця після смерті ОСОБА_4 .

Проте, необізнаність спадкоємця про наявність спадкового майна не є в поважною причиною пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини.

Не може бути визнана поважною причиною пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини і перебування позивача з дитиною на стаціонарному лікуванні на протязі 5 днів - з 17.06.2019 року до 21.06.2019 року через нетривалість такого стаціонарного лікування і зважаючи, що строк прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 тривав до 13.09.2019 року.

Сам по собі факт медичного обстеження дитини в медичній установі 09.09.2019 року також не може вважатися перешкодою для своєчасного звернення позивача до нотаріуса з відповідною заявою.

При цьому, у постанові Верховного Суду від 12.11.2018 року по справі № 136/200/17 зазначено, що хвороба дітей спадкоємця не може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки заяву про прийняття спадщини спадкоємець подає особисто або надсилає поштовим зв`язком.

Колегія суддів звертає увагу, що виходячи з того, що перебування позивача на стаціонарному лікуванні з дитиною не носило тривалого характеру і відбулося у червні 2019 року, в той час, як 6-ти місячний строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця тривав до 13.09.2019 року, зазначена позивачем в якості поважної причини хвороба дитини, а також обстеження дитини 09.09.2019 року не надають підстав для висновку, що зазначені обставини створили спадкоємцеві об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини.

Крім того, перебування позивача на стаціонарному лікуванні через хворобу дитини з 18.09.2019 року до 11.10.2019 року відбулось вже після спливу 13.09.2019 року строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Що стосується посилання позивача на недотримання нотаріусом вимог ст. 63 Закону України «Про нотаріат» то колегія суддів звертає увагу на таке.

Позивач є спадкоємцем за законом першої черги і здійснення ним права на спадкування (прийняття спадщини) шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (у випадку не проживання разом із спадкодавцем на час його смерті) не залежить від вчинення чи невчинення дій іншими особами (іншим спадкоємцем, нотаріусом), що не суперечить висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 21 вересня 2020 року у справі № 130/2517/18, оскільки у справі Верховного Суду йшлося про спадкування за заповітом особи, яка не була спадкоємцем за законом, а у справі, що переглядається апеляційним судом, позивач є спадкоємицею за законом, що свідчить про відмінність правовідносин у наведеній справі Верховного Суду і у справі, що переглядається.

Установивши, що підстави, на які посилається позивач, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що у суду першої інстанції не було підстав для протилежного висновку і задоволення позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

При таких обставинах рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення позову без задоволення.

У відповідності до ст. 141 ч. 13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки після перегляду справи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким вимоги позивача про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишено без задоволення, з позивача на користь відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу, яка надана адвокатом Котовською Т.О. за договором від 13.04.2021 року у розмірі 5 000 грн., яка складається з юридичної консультації по цивільній справі № 523/19782/19 500 грн., аналізу процесуальних документів 500 грн., складання апеляційної скарги 2 000 грн. та представництва інтересів відповідача в апеляційному суді 2 000 грн. Крім того, на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір, який підлягав сплаті і був у належному обсязі сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги у розмірі 1 152 грн. 60 коп. (768,40*1,5). Надлишок сплачений суми судового збору, що перевищують 1152 грн. 60 коп. підлягає поверненню з бюджету у відповідності до поданої відповідачем заяви згідно із Законом України «Про судовий збір».

Таким чином з позивача на користь відповідача підлягає сплаті 6152,60 гривень, що складаються з судового збору у розмірі 1152,60 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Котовської Тетяни Олександрівни задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Одеська міська рада про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 6152,60 гривень, що складаються з судового збору у розмірі 1152,60 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 24.12.2021 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

С.О. Погорєлова