Провадження № 2-п/521/104/21
УХВАЛА

09 грудня 2021 року місто Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.,

секретаря судового засідання Шлапак А.О.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 521/12179/20 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

17.11.2020 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено заочне рішення по вказаній справі, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank», від 23.05.2018 року, у розмірі 132114,72 грн. станом на 23.03.2020 року, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 117387,69 грн.; заборгованість за пенею та комісією 14727,03 грн. та витрати по сплаті судового збору, у сумі 2102,00 грн.

Не погодившись із зазначеним заочним рішенням суду, 13.09.2021 року відповідач у справі представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

На думку заявника, заочне рішення суду підлягає перегляду з огляду на наступні обставини:

- Відповідач не був повідомлений належним чином про дати судового засідання, не отримав жодної повістки, а дізнався про існування заочного рішення суду лише з виконавчого провадження;

- Відповідачем не було подано до суду відзиву на позовну заяву у зв`язку з тим, що його представником - адвокатом Кузнєцовою Л. В. було лише отримано та передано ОСОБА_1 пакет документів;

- Відповідачем підписано анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 23.05.2018 року, але в ній не вказані розмір процентів за користування позикою та неустойка;

- Позивачем не надано до суду додатку до Анкети-заяви, який встановлює розмір кредитного ліміту, а тому припущення щодо суми кредитного ліміту є вигаданим та не узгоджується з матеріалами справи;

- Позивачем надано до суду документи, які не мають жодного відношення до справи та й взагалі позивачем не надано жодного об`єктивного доказу надання Відповідачу кредиту як того вимагають положення ч. 2 ст. 1046 ЦПК України, а також ст. 81 ЦПК України .

Враховуючи викладене, заявник просив суд задовольнити заяву про перегляд заочного рішення, скасувати заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси, від 17.11.2020 року.

Заявник у відкрите судове засідання не з`явився, його представник до канцелярії суду надав заяву про розгляд заяви без його участі, заяву підтримав, просив її задовольнити (а. с. 114 115).

Відповідач у справі до суду не з`явився, в позові просив суд розглядати справи без його участі (а. с. 5, з. б.).

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, вивчивши заяву, заслухавши думку сторін, ознайомившись з доказами, поданими до заяви про перегляд заочного рішення та запереченнями проти перегляду заочного рішення, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Статтею 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Проте, заява про перегляд заочного рішення цього не містить, а лише висловлено думку заявника про порушення судом, при ухваленні заочного рішення суду, норм процесуального та матеріального права.

Стороною відповідача у справі вказано, що ОСОБА_1 постійно проживав та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , але судових повісток та самого заочного рішення суду він не отримував.

Проте, як було зазначено судом в заочному рішенні Малиновського районного суду м. Одеси, від 17.11.2020 року, про існування позову відповідач обізнаний, про що свідчать: заява про ознайомлення з матеріалами справи від 31.08.2020 року, а також, розписка про отримання копії позовної заяви з додатками від 29.09.2020 року, які були складені представником відповідача, який діяв на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги (а. с. 41, 45). Відповідач про причини неявки в судове засідання 17.11.2020 року суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, відзив на позов до суду, також не надходив.

Наведене стороною відповідача визнається, але оспорюється сам висновок суду, при ухваленні заочного рішення, про можливість провести заочний розгляд справи з посиланням на порушення з боку суду права на доступ до правосуддя.

Однак, суд не може погодитися з твердженнями сторони відповідача з огляду на таке.

14.08.2020 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі. З огляду на ціну позову, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання, з урахуванням відпустки головуючого судді, було призначено на 08.10.2020 року (а. с. 38 39).

Копії ухвали суду 17.08.2020 року було направлено сторонам у справі (а. с. 40).

Проте, 31.08.2020 року, тобто менш ніж через два тижні після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі та до отримання судом відомостей про доставлення/недоставлення ухвали суду відповідачем, до канцелярії суду надійшла заява представника відповідача, адвоката Кузнєцової Л.В., повноваження якої були долучені до заяви (ордер, виданий адвокатом; копія договору про надання правової допомоги, від 31.08.2021 року) (а. с. 41, 42, 43).

Стороною відповідача не заперечується та не оспорюється обставина, що ОСОБА_1 дійсно укладав договір з адвокатом Кузнєцовою Л.В. про надання правової допомоги.

Зі змісту зазначеного суд приходить до висновку, що відповідачу було достеменно відомо про існування позову до нього, та він скористався своїм правом на захист звернувшись до адвоката Кузнєцової Л.В..

Статтею 59 Конституції України, передбачено, що кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Суд зазначає, що після подання заяви про ознайомлення з матеріалами справи, представник відповідача прибула до суду лише 29.09.2020 року (майже місяць після подачі заяви про ознайомлення з матеріалами справи), коли нею і було отримано копію ухвали та позову з додатками.

Проте, у призначене судом засідання на 08.10.2020 року, сторона відповідача не прибула, у зв`язку з чим, та з метою надання відповідачу можливості надати свої заперечення, скористатися правом на участь в судовому засіданні, суд відклав розгляд справи на іншу дату 17.11.2020 року.

Як вбачається з положень ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Проте, і в це судове засідання ні відповідач, ні його представник до суду не прибули, жодних заяв від них не надходило.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення, від 03.04.2008р., у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи суд дійшов висновку про можливість провести заочний розгляд справи, оскільки, будучи обізнаним про існування судового процесу, заявляючи при цьому через свого адвоката клопотання про надання справи для ознайомлення, будь-яких інших процесуальних дій ОСОБА_1 не вчиняв.

Крім того, суд звертає увагу сторони відповідача на те, що рішенням Ради суддів України № 14, від 28.02.2020 року, було запроваджено «Правила організації ефективного цивільного судочинства.

Так, відповідно до п. 1.2.3 Правил організації ефективного цивільного судочинства суд повідомляє сторони та їх представників шляхом надіслання судової повістки, смс-повідомлення, листом, телефоном, факсом чи електронною поштою. Крім того, суд має право визнати сторону повідомленою з використанням електронного Списку судових справ, призначених до розгляду на офіційному сайті суду у разі якщо за обставинами справи вказана сторона ініціювала відповідну стадію процесу (подавала позов, апеляційну скаргу), або була присутня в судовому засіданні, або не була присутня в судовому засіданні, але достеменно знала про його призначення, зокрема, подавала клопотання про його відкладення. Коли суд приймає рішення щодо сповіщення учасників справи, за потреби він також встановлює, яка саме сторона повинна виконати ту чи іншу процесуальну дію, та визначає строк, у який вона повинна це зробити.

Отже, зважаючи на вищевикладене, суд відхиляє доводи сторони відповідача про необізнаність ОСОБА_1 щодо дат призначених судових засідань.

На підтвердження протилежного матеріали справи не містять жодного доказу.

Враховуючи наведене, судом було здійснено всі, передбачені процесуальним законодавством, дії щодо повідомлення відповідача, місце реєстрації якого відоме, з огляду на те, що він був обізнаний про існування судового процесу, в якому він є стороною, що, також ним не заперечується, а тому приходить до висновку, що доводи заявника стосовно порушення судом процедури повідомлення відповідача про слухання справи, є безпідставними.

Крім того, суд звертає увагу на те, що приписами ч. 7 ст. 285 ЦПК України встановлено, що, заявник до заяви про перегляд заочного рішення повинен додати докази, на які він посилається.

Як вже було зазначено судом, у відповідності до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Правовий аналіз наведеної норми закону свідчить про обов`язкову наявність двох чітко визначених законодавством підстав для скасування заочного рішення, якими є:

1) неявка відповідача в судове засідання та (або) не повідомлення про причини неявки, а також не подання відзиву на позовну заяву з поважних причин;

2) докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Лише у своїй сукупності названі обставини спричиняють скасування заочного рішення. Наявність лише однієї з них не приносить відповідачеві позитивного результату, внаслідок чого він зберігає можливість оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Враховуючи те, що при дослідженні матеріалів справи, оцінки доказів, судом встановлено факт відсутності доказів на підтвердження поважності неявки ОСОБА_1 в судові засідання 08.10.2020 року, а також 17.11.2020 року, за результатами якого було ухвалено заочне рішення, у зв`язку з чим суд не надає оцінку наданим відповідачем доказам, на які він посилається.

Оскільки, жодних доказів, які б свідчили про поважність причин неявки до суду заявником до суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що підстав для перегляду заочного рішення не вбачається, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 521/12179/20 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 131, 258-260, 285, 287-289, 353, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 521/12179/20 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, відмовити в повному обсязі.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Н.В. Мирончук