БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/84/21
Провадження № 2/730/97/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2021 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Магомедової О.В.

представника відповідача - адвоката Савіська В.В. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку загального провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в якому просить визнати недійсним укладений між ними договір позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно укладеного з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» договором позики нею було отримано кошти, однак ознайомившись зі змістом вказаного договору вважає його недійсним, оскільки ним грубо порушуються її права як споживача, передбачені законодавством про захист прав споживачів, а саме: ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, який вона не підписувала; зазначений договір має ознаки кредитного договору й відповідач не повідомив їй у письмовій формі всю інформацію про умови, необхідну для цього договору (ціну та сукупну вартість кредиту), не зазначивши її в його змісті, чим ввів позивача в оману; умови договору є несправедливими і в діях відповідача вбачається нечесна підприємницька практика, оскільки встановлено непомірну високу відсоткову ставку за користування кредитом та непропорційну суму компенсації (неустойки) при порушенні зобов`язання, чим порушено принцип рівності сторін.

Позивачка була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи засобами мобільного телефонного зв`язку та шляхом направлення ухвали суду на офіційну адресу електронної пошти, зазначених у позовній заяві, що підтверджується телефонограмою та довідкою про доставку електронного листа, але своїм правом на участь не скористалась, про причини неприбуття не повідомила, в поданій заяві від 26.01.2021р. просить розглядати справу без її участі за наявними матеріалами. Дані обставини за змістом положень ст.223 ЦПК України не перешкоджають проведенню судового розгляду справи у відсутність позивачки.

Відповідач у встановлений судом строк надав відзив на позов, в якому просить відмовити у його задоволенні в повному обсязі через безпідставність та необгрунтованість заявлених вимог. Зазначає, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою, а не банківською установою, яка здійснює свою діяльність на ринку фінансових послуг щодо надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту на законних підставах (відповідно до спеціального Закону України «Про електронну комерцію»); кредитний договір №0338-6466 від 16.03.2020р. був укладений між сторонами в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», ст.639 ЦК України, Правилами надання грошових коштів у кредит, позивачем були вчинені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення даного договору й без яких це було б неможливе (реєстрація на сайті відповідача, заповнення заявки на отримання кредиту, створення особистого кабінету, що забезпечує позивачу повну взаємодію з відповідачем, постійний доступ до договору та іншої інформації), цей кредитний договір укладений та підписаний сторонами шляхом обміну електронними повідомленнями (одноразовими ідентифікаторами), що не потребувало електронного цифрового підпису; ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надано позивачу повну та чітку інформацію щодо умов укладення договорів кредиту, в тому числі й сукупну вартість кредиту, яка передбачена чинним законодавством та яка розміщена і доступна для вільного ознайомлення на офіційному веб-сайті відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (примірний Договір кредиту, Правила надання грошових коштів у кредит, згода на обробку персональних даних, публічна інформація, положення про конфіденційність, довідкова інформація); умови укладеного кредитного договору відповідають вимогам чинного законодавства, внутрішній волі позивача, погоджені між сторонами й у діях ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відсутні ознаки порушення ст.11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.230 ЦК України, введення позивача в оману щодо істотних умов договору, нечесної підприємницької практики; на спірні правовідносини не поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування», оскільки кредитний договір був укладений між сторонами на строк до одного місяця (на 14 днів); відповідачем не здійснювалося нарахування позивачу пені за прострочення виконання зобов`язань. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві, зазначивши, що позивачкою не було надано жодних доказів на підтвердження заявлених вимог; також повідомив, що кредитний договір позивачкою на даний час не виконаний.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 березня 2020 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір №0338-6466 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).

За умовами даного кредитного договору кредитодавець надає позичальникові грошові кошти в кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом (п.1). Строк кредиту становить 14 днів (п.2). Графік платежів: термін платежу - 29.03.2020р., нараховані проценти - 7 грн, разом до сплати - 5007 грн (п.3). Протягом строку кредиту розмір процентів складає 0,01% від суми кредиту за кожен день користування, які нараховуються з першого дня перерахування позичальнику суми кредиту до закінчення визначеного кредитним договором строку надання кредиту; річна відсоткова ставка складає 3,65% (п.4). Сукупна вартість кредиту становить 100,14% від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 5007 грн та включає в себе проценти за користування кредитом 0,14% від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 7 грн (п.5). В пунктах 6, 7 вказаного кредитного договору передбачено право кредитодавця в разі прострочення позичальником строку платежу на нарахування та стягнення пені до 2% від неповерненої суми за кожен день прострочення платежу, а також підвищених процентів (2%) за кожен день користування кредитом, починаючи з моменту отримання кредиту. Згідно п.8 кредитного договору він та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови надання кредиту, їх текст розміщено на веб-сайті кредитодавця https://creditkasa.ua, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови та зобов`язується їх неухильно дотримуватись. Відповідно до п.10 цього кредитного договору позичальник підтверджує, що до укладення договору отримав від кредитора інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України та забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Правовідносини, що виникли між сторонами у зв`язку з укладенням вищевказаного кредитного договору, регламентуються положеннями ЦК України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та інших нормативно- правових актів у сфері регулювання ринків фінансових послуг.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно зі ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

За змістом положень ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно з ч.1 ст.181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Отже, системний аналіз зазначених норм законодавства вказує на те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Приписами ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі; кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У ст.3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Приписами ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Із системного аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відповідно до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, №2565 від 01.08.2013р. зареєстровано як фінансова установа з провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме: надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що підтверджується копіями свідоцтва від 16.01.2018р. та розпорядження №2401 від 08.06.2017р.

Тому, оскільки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою, а не банківською установою, то здійснює свою діяльність відповідно до законодавства про фінансові послуги, а щодо укладення електронних правочинів - згідно Закону України «Про електронну комерцію», який є спеціальним законом.

У п.12 «Реквізити Сторін» кредитного договору №0338-6466 від 16.03.2020р. зазначено про електронний підпис одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) позичальника ОСОБА_1 (номер пароля А568), що узгоджується з положеннями ст.6, 626-628, 638, 639, 1054, 1055 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію».

Одночасно суд приймає до уваги ту обставину, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

В зв`язку з цим суд відхиляє твердження ОСОБА_1 про непідписання нею оспорюваного кредитного договору, оскільки між сторонами було погоджено порядок підпису даного договору у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а не електронним цифровим підписом, як то помилково вважає позивач.

Приписами ч.1 статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін правочину.

Згідно зі ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». До договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

За змістом положень статті 230 ЦК України наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману, тобто, в даному випадку позивач.

Водночас, ОСОБА_1 всупереч вимог ст.12, 81 ЦПК України не було доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факту та обставин введення її ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в оману при укладенні оспорюваного кредитного договору ведення нечесної підприємницької діяльності та порушення прав як споживача фінансової послуги, існування істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків, в зв`язку з чим посилання позивачки на недобросовісність дій відповідача є безпідставними.

Натомість, суд зважує на ту обставину, що на своєму офіційному веб-сайті https://creditkasa.ua ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розмістило повну та чітку інформацію щодо умов укладення договорів кредиту, в тому числі й сукупну вартість кредиту, яка передбачена чинним законодавством та доступна для вільного ознайомлення (примірний Договір кредиту, Правила надання грошових коштів у кредит, згода на обробку персональних даних, публічна інформація, положення про конфіденційність, довідкова розгорнута інформація щодо порядку та умов надання послуг), що відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Також, оскільки оспорюваний кредитний договір був укладений строком на 14 днів, то на нього не поширювалася дія Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (ч.2 ст.3 Закону).

Крім того, зміст п.5, 8, 10 укладеного між сторонами кредитного договору вказує на те, що позивач ознайомився з ним та необхідною інформацією щодо суті фінансової послуги, сукупної вартості кредиту, повністю зрозумів усі умови договору та зобов`язався їх неухильно виконувати. Відтак, істотні умови вказаного кредитного договору погоджені між сторонами в порядку й спосіб, передбачені чинним законодавством, та відповідають внутрішній усвідомленій волі позивача.

Одночасно суд погоджується з доводами представника відповідача й звертає увагу ОСОБА_1 , що нею до заяви взагалі не було надано ніяких доказів на підтвердження позовних вимог, в тому числі й копії оспорюваного кредитного договору; не скористалась позивачка й своїм процесуальним правом на подання додаткових доказів у судове засідання, усвідомлено не побажавши прийняти участь у ньому.

Наведений висновок суду узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 16.12.2020р. у справі №561/77/19, від 07.10.2020р. у справі №127/33824/19,від 09.09.2020р. у справі №732/670/19, від 23.03.2020р. у справі №404/502/18 за схожих обставин.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, даний позов ОСОБА_1 є безпідставним, необгрунтованим і не підлягає задоволенню.

Оскільки позивач при подачі заяви до суду був звільнений від сплати судового збору, спір вирішений не на його користь, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України судові витрати з розгляду даної справи слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.6, 203, 205, 207, 215, 229, 230, 626-629, 639, 1054-1056-1 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про захист прав споживачів», ст.2-4, 12, 13, 19, 23, 76-89, 141, 258-268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про захист прав споживачів відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через Борзнянський районний суд) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 10 березня 2021 року.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець