Справа № 452/3797/19 Головуючий у 1 інстанції: Пташинський І.А.
Провадження № 22-ц/811/2585/20 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Жукровської Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» про визнання кредитного договору та окремих його положень недійсними,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсними положення пунктів 1.5.1, 1.5.2, 3.2, 4.3 договору №-351051 від 23.09.2019 року про надання позики, укладеного між нею та товариством з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Фінансова компанія є гроші», а також визнати недійсним цей договір в цілому.

Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що договір нею не був підписаний, сторони в належній формі не домовились про всі істотні умови договору, зокрема, про проценти за користування позикою, тип процентної ставки (фіксована чи змінювана), а сам договір містить умови, які є несправедливими в цілому, суперечать принципу сумлінності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на погіршення становища споживача.

Також зазначала, що про існування договору вона дізналась лише у жовтні 2019 року і на її вимогу відповідач надав копію договору, в якому відсутній її підпис, що свідчить про нікчемність договору, окрім того, грошові кошти їй не передавались, що свідчить про неукладеність договору.

Позивач вказує на нечесну підприємницьку практику відповідача, встановлення вимоги сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань за договором.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що діюче законодавство вимагає підписання кредитного договору сторонами імперативно, тому укладення кредитного договору в електронному вигляді можливе виключно за допомогою використання кваліфікованих електронних довірчих послуг, а саме електронного цифрового підпису. На переконання апелянта, СМС-повідомлення не може розцінюватися в якості одноразового ідентифікатора, як це зазначено у розділі договору «підписи сторін», крім цього, СМС-повідомлення містило лише цифри, а згідно Закону України «Про електронну комерцію» одноразовим ідентифікатором вважається алфавітно-цифрова послідовність.

Також зазначає, що надані відповідачем докази на підтвердження переказу коштів не відповідають вимогам, які ставляться до первинних бухгалтерських документів.

Апелянт вважає, що суд не дав належної правової оцінки її доводам, а також доводам відповідача на заперечення позовних вимог.

У судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, а тому, відповідно до вимог ч.2 ст.247, ч.2 ст.372 ЦПК України, справу розглянуто у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 23.11.2021 року, є дата складення повного судового рішення 03.12.2021 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 вересня 2019 року між ОСОБА_1 (позичальником) та ТОВ «Фінансова компанія є гроші» (позикодавцем) укладено договір позики №-351051, за умовами якого товариством надано позивачці позику у розмірі 6500 грн. (пункт 1.1), строком на 30 днів, до 22 жовтня 2019 року (пункт 1.3), зі сплатою процентів за користування позикою, зазначених у п.1.5 договору.

У пункті 1.1 договору зазначено, що позика надається за вирахуванням комісії, вказаної в п.1.4 договору з суми, що підлягає одержанню позичальником у користування, шляхом перерахування на банківську картку позичальника.

У пункті 1.2 договору зазначено, що позика надається позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту позикодавця, за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.

Розмір процентів та порядок їх сплати визначений у п.п.1.5.1, 1.5.2 договору.

Також договором передбачено (п.1.1), що загальна сума позики здорожчання позики за весь період її складає 10380 грн. 50 коп.

Відповідно до платіжного доручення №122848 від 23.09.2019 року та на виконання вказаних вище умов договору, на платіжну картку позивача було перераховано 6435 грн., що становлять суму позики, за вирахуванням комісії у розмірі 65 грн.

Підтвердження здійснення транзакції на суму 6435 грн. на картку позивача міститься й в інформаційній довідці товариства від 20.11.2019 року №1709.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше, він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи наведені вище норми закону та встановлені обставини справи щодо підписання позивачем договору за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора та перерахування суми позики, відповідно до умов договору, на картку позивача, колегія суддів доходить висновку про безпідставність доводів позивачки про нікчемність та неукладеність договору позики.

Підписавши у названий вище спосіб договір позики, позивач погодилась на отримання позики на зазначених у договорі умовах, в тому числі й щодо сплати процентів за користування позикою, а тому підстав для визнання договору та/або його окремих положень недійсними немає.

Посилання позивачки на ненадання відповідачем повної інформації щодо умов та настання ризиків при укладенні оспорюваного договору і нечесну підприємницьку практику є безпідставними і ґрунтуються виключно на припущеннях та спростовуються змістом самого договору.

Кредит надавався позивачці на строк до 30 днів та відсоткова ставка за користування кредитними коштами була їй відома у момент укладення договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що одноразовий ідентифікатор, яким був підписаний договір, складається тільки з цифрової послідовності, що суперечить положенням Закону України «Про електронну комерцію», є безпідставними, так як одноразовим ідентифікатором є комбінація цифр і літер, чи тільки цифр/літер.

Колегія суддів звертає увагу на непослідовність позиції позивачки, яка одночасно заявляла, що договір нею не укладався, потім, що кошти їй не передавалися і одночасно просила визнати договір недійсним, позаяк, недійсним можна визнати лише укладений договір.

Таким чином, у колегії суддів немає правових підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 03 грудня 2021 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич