Справа № 209/2461/20
Провадження № 2/209/154/21
РІШЕННЯ

Іменем України

08 лютого 2021 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участі секретаря Драгунцевої С.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь половину фактично понесених витрат на лікування, обстеження і оздоровлення доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 18284 грн., а також стягнути додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до зміни стану здоров`я дитини.

В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 27 вересня 2003 року і до 29 жовтня 2019 року. Від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З відповідача на її користь за судовим наказом від 10 квітня 2019 року стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з 06 березня 2019 року і до повноліття дітей. Зараз вона вимушена звертатись з позовом до суду про стягнення додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_6 , яка з дитинства має серйозні проблеми зі здоров`ям: перебуває на обліку у лікаря-невролога та у лікаря-дерматолога ТОВ «ОН-КЛІНІК» Міжнародної мережі медичних центрів, з діагнозом: астенно-невротичний синдром. До того ж донька має діагнози: псоріаз (поширена форма) основний, дисбактеріоз III ступеня. На фоні цих діагнозів дитина скаржиться постійно на біль, свербіж, зміни настрою, плаксивість і загострено сприймає навколишнє оточення, тому допомога як дерматолога, так і невролога їй вкрай потрібна. За медичною допомогою вона звернулась до Медичного центру «ОН-КЛІНІК» (м. Дніпро), де послуги є платними. Вона витрачає на обстеження і лікування дитини значні грошові кошти, але підтвердити, може лише деякі із них, у зв`язку з тим, що не завжди видаються чеки при оплаті медичних та реабілітаційних послуг. Так, в період з 04 жовтня 2019 року по липень 2020 року вона витратила на придбання ліків для доньки і оплату медичних обстежень, консультацій і реабілітаційних послуг на суму 28568 грн., яка складається з: вартості обстежень і консультацій в медичному центрі ТОВ «ОН-КЛІНІК» - 18180 грн.; витрат на дорогу до м. Дніпра до медичного центру «ОН-КЛІНІК», де дитина стоїть на обліку, - 480 грн.; витрат на придбання ліків - 9908 грн. Половину цих витрат вона вважає за необхідне стягнути з відповідача, а саме просить стягнути грошові кошти на суму 14284 грн. Санаторно-курортне лікування, яке показане доньці, не фінансується державою, а вивезти дитину з псоріазом та астенно-невротичним синдромом до моря на відпочинок є вкрай потрібним, і щороку вона за власний кошт вивозить дитину на море, де три тижні перебування коштувало 8000 грн. на кожну дитину і тому вважає, що з відповідача необхідно стягнути 4000 грн. на оздоровлення доньки. Також просить суд стягнути з відповідача 2000 грн. додаткових витрат щомісячно через хворобу доньки та необхідність постійного прийому медичних препаратів та регулярного проходження медичних обстежень. Вважає, що відповідач має змогу і повинен надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини та зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дочку, що пов`язані з її станом здоров`я.

09 вересня 2020 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до розгляду у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження.

09 листопада 2020 року на адресу суду від відповідача електронною поштою за вх. № 2694 надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування відзиву зазначив, що від шлюбу з позивачкою має двох дітей, на утримання яких він сплачує аліменти. У січні 2019 року позивач повідомила його, що збирається лікувати дитину в медичному центрі ТОВ «ОН-КЛІНІК» і що це буде коштувати приблизно 30000 грн. Він погодився сплатити половину коштів частинами, а саме 07 березня 2019 року перевів 5000 грн., 12 квітня 2019 року 5000 грн., 14 квітня 2019 року 500 грн., 11 серпня 2019 року 4000 грн. Також зазначив, що заперечує проти позовних вимог щодо стягнення з нього на оздоровлення на Азовському морі у розмірі 4000 грн. та додаткових витрат у розмірі 2000 грн. щомісячно, оскільки позивач не надала докази на підтвердження витрат на відпочинок та не надала розрахунку додаткових витрат наперед. Крім того, зазначив, що він 11.07.2020 року уклав шлюб з ОСОБА_7 , також на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, які хворіють та потребують матеріальної допомоги з його боку.

09 грудня 2020 року позивач подала відповідь на відзив, в якому просила задовольнити позовні вимоги повністю. На обґрунтування відповіді на відзив зазначила, що з відповідачем стосовно лікування доньки у січні 2019 року не розмовляла, а кошти, які перерахував відповідач, скоріш за все, були аліментами. Зазначає, що стосовно лікування доньки вона звернулась у клініку лише у вересні 2019 року, а в жовтні почали лікування. Відповідач достовірно знає про стан здоров`я доньки, що їй потрібно постійно приймати ліки, регулярно обстежуватись, але все рівно ставить під сумнів потребу дитини у додаткових витратах.

У судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позову та пояснила, що дочка хворіє вже 6 років та має діагноз псоріаз. Лікування почалась у жовтні-листопаді 2019 року. В січні 2019 року вона не домовлялась з відповідачем стосовно сплати коштів на лікування. На постійній основі дочка лікується у клініці "ОН-КЛІНІК" у лікарів дерматолога та невропатолога. Оскільки дитина приймає імуноподавляючі препарати, її постійно потрібно обстежувати, тому кожен раз сума лікування варіюється. Дитині на картку «юніор» було перераховано 15000 грн., за що саме та ким вона не знає. Донька казала їй, що батько перевів кошти на життя. Вважає, що це була добровільна допомога дитині. Стосовно додаткових витрат зазначила, що відповідач знає, що кожного року вона вивозить на оздоровлення дитину на море і 2000 грн. це той мінімум, який би відповідач міг дати дитині.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, надав пояснення аналогічні викладеним обставинам у відзиві на позов, а також пояснив, що дитина дійсно хворіє, але зазначає, що кошти на лікування у розмірі 15000 грн. вже сплатив. Стосовно додаткових витрат у розмірі 2000 грн. позов не визнає, оскільки позивач не надала доказів та розрахунку на їх підтвердження. Крім того, пояснив, що у січні 2019 року йому зателефонувала дочка, яка сказала, що їй потрібні гроші на лікування. Крім того, у січні 2019 року йому також дзвонила позивач та повідомила, що буде лікувати дочку. Вони визначились, що він буде сплачувати частками 15000 грн. на картку дочки. Зазначає, що кошти висилались саме на лікування дочки.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 27 вересня 2003 року по 29 жовтня 2019 року знаходились у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та рішенням Дніпровського районному суду м. Дніпродзержинська (а.с. 12, 13).

У сторін від шлюбу народились діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8, 11).

Відповідно до судового наказу від 10 квітня 2019 року, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська (а.с. 14), з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 06 березня 2019 року. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 90), відповідач заборгованості по аліментам станом на 01 січня 2021 року не має.

Позивач працює вихователем у КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №37 «Веселка» КМР та за період з січня 2019 року по червень 2019 року їй була нарахована заробітна плата у розмірі 58483,59 грн., що підтверджується довідкою про доходи (а.с.34).

Відповідно до виписки із медичної картки № НОМЕР_1 (а.с. 16, 22), ОСОБА_6 знаходиться на обліку у ТОВ Медичний центр «ОН КЛІНІК ДНІПРО» з 2019 року та має діагноз псоріаз, розповсюджена форма, дисбактеріоз ІІІ ступеню, астенно-невротичний синдром та їй було призначено лікування медичними препаратами, що підтверджується консультативним висновком, консультацією спеціаліста (а.с. 19, 20, 21).

Вартість придбаних ліків складає 9908 грн., наданих ОСОБА_6 медичних послуг склала 18180 грн., відповідно до акту надання послуг № 175 від 03 серпня 2020 року (а.с. 17-18), наданого ТОВ Медичний центр «ОН КЛІНІК ДНІПРО», що також підтверджується довідкою щодо вартості медичних препаратів, рецептом про призначення ліків та копіями квитанцій (23, 24, 25, 26-30).

Відповідно до копій квитанцій, на рахунок ОСОБА_6 поступили кошти 12 квітня 2019 року 5000 грн., 14 квітня 2019 року у розмірі 500 грн., 11 серпня 2019 року 4000 грн. від ОСОБА_7 , з якою відповідач 11 липня 2020 року відповідач уклав шлюб з ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 56, 56 оберт).

Статтею 51 Конституції України та статті 180 СК України установлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У Постанові Верховного Суду № 56/14483/18 (провадження № 61-14531св19) від 29 січня 2020 року було зазначено, що «Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Згідно із ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не приймає тверджень відповідача стосовно сплати ним 15000 грн. у якості витрат на лікування дочки, оскільки він не надав належних доказів на підтвердження сплати ним вказаної суми саме на лікування дочки.

Наявність укладеного шлюбу та батьків-пенсіонерів у відповідача, не звільняє його від обов`язку сплачувати додаткові витрати на дочку.

Враховуючи, що сторони мають рівні права та обов`язки по відношенню дочки та зобов`язані у рівних частках брати участь у додаткових витратах на неї, враховуючи матеріальний та сімейний стан сторін, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1/2 частина сплачених нею додаткових витрат, що складає 14284 грн. (28568/2=14284 грн.).

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідача 4000 грн. понесених позивачем витрат на відпочинок та оздоровлення дочки, суд зазначає, що позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів щодо їх розміру.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на утримання дочки, щомісячно, у розмірі 2000 грн., на майбутнє, суд приходить до висновку, що останні не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно офіційного тлумачення поняття інтересу, який підлягає захисту, наданого в рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 1-10/2004, яким визначено, що «охоронюваний законом iнтepec», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного i прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції (254к/96-ВР) i законам України, суспільним інтересам, справедливості, розумності та іншим загально-правовим засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у paзi його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права i порушення дій, які порушують це право.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що рішення суду щодо стягнення додаткових витрат, які будуть понесені в майбутньому на регулярній основі і пов`язані з хворобою дочки у розмірі 2000 грн. щомісячно, не може бути прийняте на майбутнє, оскільки неможливо встановити норми права, які будуть діяти в майбутньому часі, а також рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах, контрі на момент ухвалення рішення ще не відбулись, оскільки таке рішення суперечитиме законодавчо визначеним принципам i завданням цивільного судочинства. Крім того суду не відомо, скільки ще разів ОСОБА_8 буде проходити курси лікування, медичного обстеження та яка буде їх вартість у майбутньому.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 182, 185 СК України, керуючись ст. ст. 3, 12, 15, 76, 78, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на лікування, обстеження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 14284 (чотирнадцять тисяч двісті вісімдесят чотири) гривні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 656 (шістсот п`ятдесят шість) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду до або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Л. Шендрик