Справа №443/168/17
Провадження №2/443/108/21
УХВАЛА

іменем України

29 грудня 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ходорівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування рішення,

встановив:

Суть справи.

Позовна заява ОСОБА_1 до Ходорівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування рішення надійшла до суду 07.02.2017.

Провадження у справі відкрито 01.12.2017 (а.с.26).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2020 автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Павліва А.І. для цього судового провадження (а.с.122).

Позивачка, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, повторно в нього не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи не подала.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив, у якому, зокрема, просить справу розглядати за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_4 та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник третьої особи подав до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності та залишення позову без розгляду у випадку повторної неявки позивачки у судове засідання на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України. Крім цього, у разі залишення позову без розгляду просить скасувати заходи забезпечення позову відповідно до ухвали від 29.12.2017.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.

З огляду на вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, беручи до уваги викладені обставини, доходить висновку, що позов підлягає залишенню без розгляду виходячи з такого.

Нормативно-правові акти, якими керувався суд.

При вирішенні питання залишення позову без розгляду суд керувався нормами Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Так, згідно з приписами частиною 4 статті 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень частини 3 статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Нормою частини 2 статті 210 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до приписів частини 1, 4, 9 статті 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Суд, зважаючи на вимоги частини 4 статті 10 ЦПК України, враховує прецедентні рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» (Osman v. The United Kingdom) від 28.10.98 та «Креуз проти Польщі» (Case of Kreuz v. Poland) від 19.06.2001, у яких ЄСПЛ дійшов висновку, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.

Якщо в законі визначено порядок учинення певних дій, такий порядок у силу вимог вітчизняного законодавства повинен дисциплінувати осіб, котрі звертаються до суду, та не допускати входження процесу в безладний рух, оскільки право на суд не є абсолютним.

Також, суд зазначає, що передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989.

У справі «Каракуця проти України» (Karakutsya v. Ukraine) Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Зважаючи на положення частини 4 статті 263 ЦПК України, суд враховує правові висновки Верховного Суду, зроблені 07 травня 2018 року у справі №553/3688/16-ц, 22 травня 2019 року у справі №310/12817/13, 21 вересня 2020 року у справі справа №658/1141/18, 28 жовтня 2021 року у справі №465/6555/16-ц, за змістом яких закон надає право суду залишати позов без розгляду у випадку повторної неявки позивача в судове засідання незалежно від причин його неявки, наявності чи відсутності поважних причин для такого, якщо він був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду справи.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків.

Суд звертає увагу на те, що позивачка повторно не з`явилася у судове засідання та не повідомила про причини неявки, а відтак з огляду на приписи частини 2 статті 223 ЦПК України, суд не вбачає правових підстав для відкладення розгляду справи з метою повторного виклику цієї сторони, оскільки це призведе до безпідставного затягування розгляду справи, а відтак до порушення розумних строків її розгляду. Крім цього, суд зауважує, що позивачка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, однак клопотання про розгляд справи за її відсутності чи клопотання про відкладення розгляду справи не подала, відтак доходить переконання про наявність обґрунтованих підстав для залишення позову без розгляду.

Крім цього, суд зазначає, що у справі 29.12.2017 судом були вжиті заходи забезпечення позову, а саме: заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-яких дій по виготовленню та /або затвердженню, та/або погоджено проекту землеустрою щодо відведення, та/або оформлення права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 та зупинено дію рішення Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області від 27 жовтня 2016 року № 422 «Про затвердження Акту узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )», про що постановлена відповідна ухвала (а.с.43-44).

Суд наголошує, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, необхідним для попередження подальших неправомірних дій, про усунення яких позивач просить в позові, і такий захід забезпечення позову не вирішує наявності будь-якого права. Крім того, вказаний спосіб забезпечення позову покликаний на період вирішення спору по суті тимчасово зупинити вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки та можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову з огляду на предмет спору, правову природу спірних правовідносин.

Однак, з огляду на те, що суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для залишення позову без розгляду та зважаючи на імперативність норм частини 9 статті 158 ЦПК України, суд вважає, що вжиті заходи забезпечення позову відповідно до ухвали суду від 29.12.2017 слід скасувати.

Керуючись статтями 10, 12, 131, 149, 158, 210, 247, 257, 260, 261 ЦПК України, суд

постановив:

Судове засідання у справі за позовом ОСОБА_1 до Ходорівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування рішення проводити без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Позов ОСОБА_1 до Ходорівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування рішення залишити без розгляду на підставі повторної неявки позивачки у судове засідання.

Скасувати заходи забезпечення позову у виді заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-яких дій по виготовленню та /або затвердженню, та/або погоджено проекту землеустрою щодо відведення, та/або оформлення права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 та зупинення дії рішення Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області від 27 жовтня 2016 року № 422 «Про затвердження Акту узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )», застосовані судом відповідно до ухвали Жидачівського районного суду Львівської області від 29.12.2017.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Головуючий суддя А.І. Павлів