справа №619/1305/20
провадження №2/619/71/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді- Остропілець Є.Р.,

при секретарі - Суржкової В.В.,

представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «Про визнання права власності»,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дергачівського районного суду Харківської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «Про визнання права власності».

В обґрунтування позову позивач вказав, що 01.06.2007 року він придбав житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними спорудами та земельною ділянкою, яке передав в управління ОСОБА_4 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Впродовж останніх років, ОСОБА_4 здавав у найм вказаний житловий будинок, в якому проживали фізичні особи - орендатори, в тому числі неповнолітній.

30 січня 2020 року до орендаторів майна звернулась невідома особа, яка назвалась ОСОБА_3 , та особа, яка назвалась адвокатом ОСОБА_3 , які стверджували, що придбали житловий будинок.

02.03.2020 року орендатори житла поскаржились, що зникло електропостачання у житловому будинку. В подальшому було з`ясовано, що невідомими особами викрадено частину кабелю живлення електричної мережі, про що повідомлено правоохоронні органи.

09.03.2020 року електропостачання в будинку було припинено територіальним підрозділом АТ «Харківобленерго» за заявою невідомого позивачу начебто власника його житлового будинку.

20.04.2020 року позивач з орендатором ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_3 , збиралися вивезти з будинку, деякі речі орендатора, який вирішував питання про зміну місця проживання. Коли вони наблизились до домоволодіння, виявилось, що замки на вхідних воротах зламані, на воротах розміщені таблиці приватної служби охорони, доступ до домоволодіння перешкоджає особа, що назвалась викликаним працівникам поліції адвокатом ОСОБА_3 .

Зовнішнім оглядом виявлено, що з території домоволодіння зникло майно позивача. Тими ж особами здійснено перешкоди доступу до домоволодіння АДРЕСА_4 , що належить його родині, матері ОСОБА_6 .

Приватний нотаріус Задоріна В.В. порушила вимоги наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 під час вчинення нотаріальної дії, що за таких обставин слід вважати такою, що не відбулась, тобто незаконні дії нотаріуса, що прямо заборонені законом є нікчемними, не викликають перехід зміну прав, а право власності продовжує належати йому.

Таким чином, право власності позивача не визнається невідомими йому особами, створюються умови щодо унеможливлення користування та розпорядження його майном, крім того є загроза знищення та пошкодження майна, така ситуація вимагає визнання мого права власності.

Позивач просить суд, визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами що розташовані в АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача судові витрати на його користь.

09.06.2020 від представника відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Протоколом № 459469 від 08.01.2020 року Державним підприємством «СЕТАМ» проведено електроні торги з реалізації майна: житловий будинок загальною площею 47,80 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , переможцем яких став ОСОБА_3 , який запропонував найвищу цінову пропозицію.

20.01.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим В. В. в межах виконавчого провадження № 59171580, на підставі протоколу проведення електронних торгів від 08.01.2020 року № 459469 та ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», було складено Акт про проведені електронні торги, та зазначено, що цей акт с документом, що підтверджує виникнення права власності на будинок та є підставою для перереєстрації права власності на нерухоме майно за переможцем торгів ОСОБА_3 . 30.01.2020 року приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Задоріною В. В. на підставі акту про проведені електронні торги, складеного приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим В.В. 20.01.2020 року № 140 було видано Свідоцтво, яке посвідчує, що ОСОБА_2 , належить на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 01.06.2007 року Дергачівською ДНК Харківської області, яке придбано ОСОБА_3 , що раніше належало ОСОБА_2 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 198300759 від 30.01.2020 року приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Задоріною В.В. було зареєстровано право власності на будинок за ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. У зв`язку з вищевикладеним, нотаріусом було вірно застосовано до вказаних правовідносин ч. 1, ч. 3 Глави 12 «Видача свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів)» Розділу II «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій», оскільки дане нерухоме майно вибуло із власності позивача у примусовому порядку в межах виконавчого провадження № 59171580, що перебувало на виконанні приватного виконавця Корольова В.В., боржником за яким був позивач ОСОБА_2 та відповідно реалізовано на прилюдних торгах (аукціоні) та зареєстровано за переможцем (новим власником) згідно чинного законодавства України. Твердження позивача, що до вказаних правовідносин нотаріусом необхідно було застосовувати п. 1.7. Глави 2 Розділу II «Посвідчення правочинів про відчуження та заставу майна» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 є помилковим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки нотаріусом в даному випадку не проводилося посвідчення правочину про відчуження нерухомого майна, а вчинялася інша нотаріальна дія - видача свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів).

Крім того, рішенням Дергачівської районної ради Харківської області № 596 від 02.07.1953 року було виділено земельну ділянку для забудови за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто, вказаний житловий будинок збудовано на земельній ділянці, що була прямо відведена Дергачівською районною радою Харківської області саме для цієї мети - будівництва житлового будинку.

В судове засідання позивач не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

В судовому засіданні представник відповідача, заперечував проти задоволення позову, просив відмовити в його задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню.

Судом було встановлено, що Протоколом № 459469 від 08.01.2020 Державним підприємством «СЕТАМ» проведено електроні торги з реалізації майна: житловий будинок загальною площею 47,80 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , переможцем яких став ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 ), який придбав це нерухоме майно та сплатив за нього кошти в розмірі 311 430 грн. 00 коп.

20.01.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим В. В. в межах виконавчого провадження № 59171580, на підставі протоколу проведення електронних торгів від 08.01.2020 року № 459469 та ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», було складено Акт про проведені електронні торги, та зазначено, що цей акт є документом, то підтверджує виникнення права власності на будинок та є підставою для перереєстрації права власності на нерухоме майно за переможцем торгів ОСОБА_3 . Крім того, цим же Актом підтверджується факт повної сплати покупцем вартості придбаного ним на аукціоні нерухомого майна.

30.01.2020 року приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Задоріною В. В. на підставі акту про проведені електронні торги, складеного приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим В. В. 20.01.2020 року № 140 було видано Свідоцтво, яке посвідчує, що ОСОБА_2 , належить на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 01.06.2007 року Дергачівською ДНК Харківської області, яке придбано ОСОБА_3 , що раніше належало ОСОБА_2 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 198300759 від 30.01.2020 року приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Задоріною В. В. було зареєстровано право власності на будинок за ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

У зв`язку з вищевикладеним, нотаріусом було вірно застосовано до вказаних правовідносин ч. 1, ч.3 Глави 12 «Видача свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів)» Розділу II «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій», оскільки дане нерухоме майно вибуло із власності позивача у примусовому порядку в межах виконавчого провадження № 59171580, що перебувало на виконанні приватного виконавця Корольова В.В., боржником за яким був позивач ( ОСОБА_2 ) та відповідно реалізовано на прилюдних торгах (аукціоні) та зареєстровано за переможцем (новим власником) згідно чинного законодавства України.

Твердження позивача, що до вказаних правовідносин нотаріусом необхідно було застосовувати п. 1.7. Глави 2 Розділу II «Посвідчення правочинів про відчуження та заставу майна» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 є помилковим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки нотаріусом в даному випадку не проводилося посвідчення правочину про відчуження нерухомого майна, а вчинялася інша нотаріальна дія - видача свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів).

Відповідно до п. 1.1. ч. 1 Глави 12 «Видача свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів)» Розділу II «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій», «Придбання арештованого або заставленого нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціонів) оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням такого майна шляхом видачі набувачу відповідного свідоцтва».

Відповідно до п. 3.1. ч. 3 Глави 12 «Видача свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів)» Розділу II «Порядку вчинення окремих видів нотаріальних дій», «Свідоцтво про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів видається нотаріусом на підставі акта про проведені публічні торги, складеного державним виконавцем та затвердженого начальником відповідного відділу державної виконавчої служби або приватним виконавцем».

Як також передбачено п. 3.2. ч. З Глави 12 «Видача свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів)» Розділу II «Порядку вчинення окремих видів нотаріальних дій», «В акті про проведені електронні торги зазначається така інформація: ким, коли і де проводилися електронні торги; стисла характеристика реалізованого майна; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує її особу, місце проживання (у разі якщо переможцем електронних торгів є юридична особа, зазначаються її найменування, місцезнаходження та код за ЄДРПОУ); сума, внесена переможцем електронних торгів за придбане майно; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи (найменування юридичної особи) - боржника, її місце проживання (місцезнаходження); дані про документи, що підтверджують право власності боржника на майно; номер лота реалізованого майна.

Отже, діючим нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку нотаріуса витребувати для вчинення нотаріальної дії з видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) будь-якої іншої інформації (документів), аніж та, яка зазначена в акті про проведені електронні торги.

Приватним нотаріусом при видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів були повністю дотримані вимоги чинного законодавства, і з 30.01.2020 року єдиним і законним власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 .

Проведення електронних торгів позивачем не оскаржено.

У рішенні в справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006 року (заява №25921/02) Європейський суд з прав людини зазначив про необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини, а також пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

При цьому, необхідно зазначити, що ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з частиною першою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 6 вказаної Конвенції, ніхто не може бути позбавлений своєї власності.

Суд має врахувати, що у будь-якому випадку, втручання в право відповідача мирно володіти своїм майном у цій справі не є пропорційним легітимній меті (Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 461/2328/16-й).

Крім того, рішенням Дергачівської районної ради Харківської області № 596 від 02.07.1953 року було виділено земельну ділянку для забудови за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана обставина підтверджується відомостями, що наявні в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 205177696 від 24.03.2020 року, що була додана позивачем до його позовної заяви.

Тобто, вказаний житловий будинок збудовано на земельній ділянці, що була прямо відведена Дергачівською районною радою Харківської області саме для цієї мети - будівництва житлового будинку.

Крім того, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ- 020 від 26.05.2020 року, земельна ділянка з кадастровим № :00:001:0838, площею 0.1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (на якій розміщено належний на праві власності ОСОБА_3 житловий будинок) знаходиться у комунальній власності та має цільове призначення: 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Що відповідно спростовує твердження Позивача та його представника про те. що житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 , начебто, збудовано на земельній ділянці, що не буда відведена для цієї мети.

Разом з цим, позивач не був власником цієї земельної ділянки, а був лише її користувачем.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Також, згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України, «До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача)».

Отже, аналіз вказаних норм права свідчить про те, що перехід права на земельну ділянку відбувається одночасно з переходом права власності на об`єкт нерухомості.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

У випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Тобто, за загальним правилом, закріпленим у законодавстві, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду стають власниками (користувачами) земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 12.10.2016 року у справі № 6-2225цс16 та від 13.04.2016 року у справі № 6-253цс16, від якої Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступу, про що було зазначено у постанові від 20.03.2019 року у справі № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18), а також у постановах Верховного Суду від 18.03.2020 року по справі № 383/766/15-ц провадження № 61-14075св18, від 01.04.2020 року по справі № 662/116/15-ц провадження № 61-18332св19, від 27.11.2019 року по справі № 381/5354/14-ц провадження № 61-19348св18, від 25.11.2019 року по справі № 150/300/16 провадження № 61-20800св18, від 14.11.2019 року по справі № 607/16196/15-ц, провадження № 61-26672св18, від 25.09.2019 року по справі № 344/16560/16-ц, провадження № 61-18407св18, у постанові від 27.11.2019 року по справі № 461/2328/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України «Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України «При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду».

У зв`язку з вищевикладеним, висновки щодо застосування норм права викладених у зазначених вище постановах Верховного Суду мають бути враховані під час прийняття судом рішення у цивільній справі №619/1305/20.

Таким чином, до ОСОБА_3 , який відповідно до чинного законодавства України набув право власності на житловий будинок, перейшло право користування земельною ділянкою, на якій він розміщений, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача - позивача ОСОБА_2 .

Разом з тим, оскільки позивач не був власником земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, то незазначення кадастрового номера цієї земельної ділянки жодним чином не впливає на його права чи інтереси.

На підставі викладеного ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.377 ЦК України, ст.120 ЗК України, керуючись ст. 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було поставлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 05 березня 2021 року.

Суддя Є. Р. Остропілець