справа № 165/3475/20
провадження №2/165/194/21
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі :

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Пилипчук М.В.,

представника позивача Свередюк Ю.А.,

представника відповідача Кузіна Є.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську в режимі відеоконференції за допомогою системи «EasyCon» цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про захист прав споживачів та стягнення коштів за договором банківського вкладу, -

встановив:

01.12.2020 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Свередюк Ю.А. звернулася до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів за договором банківського вкладу.

Вимоги мотивує тим, що між сторонами 01 липня 2013 року було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN1810 на суму 13063,04 доларів США та відкрив вкладний депозитний рахунок № НОМЕР_1 зі сплатою 9,25 % річних строком на 366 днів до 1 липня 2014 року.

Також між позивачем та відповідачем 28 серпня 2013 року було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN4245 на суму 135352,12 гривень та відкрив вкладний депозитний рахунок № НОМЕР_2 зі сплатою 18 % річних строком на 366 днів до 28 серпня 2014 року.

Крім того, 19 вересня 2013 року було укладено між сторонами договір банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN8760 на суму 60000 гривень та відкрив вкладний депозитний рахунок № НОМЕР_3 зі сплатою 18 % річних строком на 366 днів до 19 вересня 2014 року.

23 грудня 2013 року між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт» №SAMDNWFD300 на суму 3000 гривень та відкрив вкладний депозитний рахунок № НОМЕР_4 зі сплатою 20 % річних строком на 366 днів до 23 грудня 2014 року.

Рішенням Нововолинського міського суду від 14 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, розірвано договір банківського вкладу від 1 липня 2013 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , стягнуто з банку в користь позивача 15524 доларів США 79 центів суму вкладу та відсотки за період з 1 липня 2013 року по 21 березня 2016 року; 3 % річних в розмірі 773 долари США 88 центів за період з 1 квітня 2014 року по 21 березня 2016 року. Також розірвано договір банківського вкладу від 28 серпня 2013 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , стягнуто з банку в користь позивача 185547 грн. 39 коп. суму вкладу та відсотки за період з 28 серпня 2013 року по 21 березня 2016 року; 3 % річних в розмірі 8018 грн. 54 коп. інфляційні в розмірі 101920 грн. 15 коп. за період з 01 квітня 2014 року по 21 березня 2016 року.

Розірвано договір банківського вкладу від 19 вересня 2013 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , стягнуто з банку в користь позивача 98473 грн. 74 коп. суму вкладу та відсотки за період з 19 вересня 2013 року по 21 березня 2016 року; 3 % річних в розмірі 4028 грн. 47 коп. та інфляційні в розмірі 51204 грн. за період з 01 квітня 2014 року по 21 березня 2016 року.

Розірвано договір банківського вкладу від 23 грудня 2013 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , стягнуто з банку в користь позивача 17563 грн. 24 коп. суму вкладу та відсотки за період з 23 грудня 2013 року по 21 березня 2016 року; 3 % річних в розмірі 710 грн. 90 коп. та інфляційні в розмірі 51204 грн. за період з 01 квітня 2014 року по 21 березня 2016 року, та 2000 грн. понесених судових витрат за надання правової допомоги.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір в сумі 6890 грн.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 29 червня 2016 року рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 14 квітня 2016 року у даній справі в частині стягнення суми судового збору змінено. Ухвалено стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір в сумі 3654 грн. В решті рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 28 листопада 2018 року рішення Апеляційного суду Волинської області від 29 червня 2016 року в частині розірвання договору банківського вкладу від 01 липня 2013 року №SAMDN1810, укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , та стягнення з банку на користь ОСОБА_1 15524,79 доларів США суми вкладу та відсотків за період з 01 липня 2013 року до 21 березня 2016 року, 3% річних в розмірі 773,88 доларів США за період з 01 квітня 2014 року до 21 березня 2016 року скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення апеляційного суду від 29 червня 2016 року залишено без змін.

Постановою Волинського апеляційного суду від 7 травня 2019 року було залишено без задоволення апеляційну скаргу відповідача, а рішення Нововолинського міського суду від 14 квітня 2016 року в частині розірвання договору банківського вкладу від 1 липня 2013 року та стягнення в мою користь 15 524,79 доларів США суми вкладу та відсотків за період з 1 липня 2013 року по 21 березня 2016 року, 3% річних в розмірі 773,88 доларів США за період з 1 квітня 2014 року по 21 березня 2016 року без змін.

Постановою Верховного Суду від 25 липня 2019 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

06 лютого 2020 року рішення Нововолинського міського суду від 14 квітня 2016 року у частині повернення коштів за депозитними договорами від 28 серпня 2013 року, від 19 вересня 2013 року, від 23 грудня 2013 року було виконане у примусовому порядку, шляхом зарахування коштів на банківський рахунок.

Рішення Нововолинського міського суду від 14 квітня 2016 року у частині повернення коштів за депозитним договором від 01 липня 2013 року було виконане 18 лютого 2020 року.

Оскільки, за період із 21 березня 2016 року по 06 лютого 2019 року суму вкладу не було повернуто ОСОБА_1 , тому вважає, що він має право на отримання процентів за користування коштами вкладу до дня фактичного повернення вкладу, а також нарахування інфляційних втрат та три відсотків річних від простроченої суми.

Просила стягнути із Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 :

- відсотки за договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN1810 від 1 липня 2013 року: 4730доларів США 70 центів відсотки за період з 22 березня 2016 року по 18 лютого 2020 року; 1533 долари США 29 центів 3% річних за період з 22 березня 2016 року по 18 лютого 2020 року; Разом 6 263 (шість тисяч двісті шістдесят три) доларів США 99 центи.

- відсотки за договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN4245 від 28 серпня 2013 року: 94 583,32 грн. відсотки за період з 22 березня 2016 року по 6 лютого 2020 року; 15 754,1 грн. 3% річних відсотки за період з 22 березня 2016 року по 6 лютого 2020 року; 59 582,37 грн. інфляційні витрати. Разом 169 919 (сто шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) гривень 79 коп.

- відсотки за договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN8760 від 19 вересня 2013 року: 47 518,03 грн. відсотки за період з 22 березня 2016 року по 6 лютого 2020 року; 7 914,75грн. 3% річних за період з 22 березня 2016 року по 6 лютого 2020 року; 29 933,79 грн. інфляційні витрати. Разом 85 366 (вісімдесят п`ять тисяч триста шістдесят шість) гривень 57 коп.

- відсотки за договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт» №SAMDNWFD300 від 23 грудня 2013 року: 9 317,54 грн. відсотки за період з 22 березня 2016 року по 6 лютого 2020 року; 1 396,72 грн. 3% річних за період з 22 березня 2016 року по 6 лютого 2020 року; 5 282,43 грн. інфляційні витрати. 15 996 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) гривень 69 коп.

Також просить стягнути понесені витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 8000 грн.

12 квітня 2021 року представник позивача ОСОБА_2 подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, оскільки відповідачем було виконане рішення суду шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позивача від 27.01.2020 та з врахуванням клопотання про застосування строку позовної давності до вимог про інфляційних нарахуваннях, 3% річних, викладених у відзиві.

Просить стягнути із Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 :

- відсотки за договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN1810 від 1 липня 2013 року: 4657 доларів США 87 центів відсотки за період з 22 березня 2016 року по 27 січня 2020 року; 1 176 долари США 67 центів 3% річних за період з 27 січня 2017 року по 27 січня 2020 року; Разом 5 834 доларів США 54 центи.

- відсотки за договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN4245 від 28 серпня 2013 року: 93 915,83 грн. відсотки за період з 22 березня 2016 року по 27 січня 2020 року; 12 191,97 грн. 3% річних відсотки за період з 27 січня 2017 року по 27 січня 2020 року; 38 825,39 грн. інфляційні витрати. Разом 144 933 гривень 19 коп.

-відсотки за договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN8760 від 19 вересня 2013 року: 47 182,68 грн. відсотки за період з 22 березня 2016 року по 27 січня 2020 року; 6 128,17грн. 3% річних за період з 27 січня 2017 року по 27 січня 2020 року; 19 505,80 грн. інфляційні витрати. Разом 72 816 гривень 65 коп.

-відсотки за договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт» №SAMDNWFD300 від 23 грудня 2013 року: 9 251,50грн. відсотки за період з 22 березня 2016 року по 27 січня 2020 року; 1 080,91 грн. 3% річних за період з 27 січня 2017 року по 27 січня 2020 року; 3 442,20 грн. інфляційні витрати. Разом 13 774 (тринадцять тисяч сімсот сімдесят чотири) гривень 61 коп.

Також просить стягнути понесені витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 8000 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позові в редакції від 12.04.2021. Просила їх задоволити в повному об`ємі.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 в режимі відеоконференції за допомогою системи «EASYCON» позовні вимоги визнав частково з підстав наведених у відзиві (а.с.65-70). Наголосив, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 14 квітня 2016 року було розірвано всі договори банківського вкладу укладені між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк», що унеможливлює стягнення відсотків за користування грошовими коштами за період, коли договори припинили свою дію.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення у зв`язку з таким.

Судом встановлено, що 01 липня 2013 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN1810 на суму 13063,04 доларів США та відкрив вкладний депозитний рахунок № НОМЕР_1 зі сплатою 9,25 % річних строком на 366 днів до 1 липня 2014 року (а.с.18).

Також між ОСОБА_1 та Ат КБ «ПриватБанк» 28 серпня 2013 року було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN4245 на суму 135352,12 гривень та відкрив вкладний депозитний рахунок № НОМЕР_2 зі сплатою 18 % річних строком на 366 днів до 28 серпня 2014 року (а.с.19).

Крім того, 19 вересня 2013 року було укладено між сторонами договір банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN8760 на суму 60000 гривень та відкрив вкладний депозитний рахунок № НОМЕР_3 зі сплатою 18 % річних строком на 366 днів до 19 вересня 2014 року (а.с.20).

23 грудня 2013 року між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт» №SAMDNWFD300 на суму 3000 гривень та відкрив вкладний депозитний рахунок № НОМЕР_4 зі сплатою 20 % річних строком на 366 днів до 23 грудня 2014 року (а.с.21).

Рішенням Нововолинського міського суду від 14 квітня 2016 року (а.с. 22-27) розірвано договір банківського вкладу від 1 липня 2013 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , стягнуто з банку в користь позивача 15524 доларів США 79 центів суму вкладу та відсотки за період з 1 липня 2013 року по 21 березня 2016 року; 3 % річних в розмірі 773 долари США 88 центів за період з 1 квітня 2014 року по 21 березня 2016 року. Також розірвано договір банківського вкладу від 28 серпня 2013 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , стягнуто з банку в користь позивача 185547 грн. 39 коп. суму вкладу та відсотки за період з 28 серпня 2013 року по 21 березня 2016 року; 3 % річних в розмірі 8018 грн. 54 коп. інфляційні в розмірі 101920 грн. 15 коп. за період з 01 квітня 2014 року по 21 березня 2016 року; розірвано договір банківського вкладу від 19 вересня 2013 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , стягнуто з банку в користь позивача 98473 грн. 74 коп. суму вкладу та відсотки за період з 19 вересня 2013 року по 21 березня 2016 року; 3 % річних в розмірі 4028 грн. 47 коп. та інфляційні в розмірі 51204 грн. за період з 01 квітня 2014 року по 21 березня 2016 року; розірвано договір банківського вкладу від 23 грудня 2013 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , стягнуто з банку в користь позивача 17563 грн. 24 коп. суму вкладу та відсотки за період з 23 грудня 2013 року по 21 березня 2016 року; 3 % річних в розмірі 710 грн. 90 коп. та інфляційні в розмірі 51204 грн. за період з 01 квітня 2014 року по 21 березня 2016 року. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір в сумі 6890 грн.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Апеляційного суду Волинської області від 29 червня 2016 року рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 14 квітня 2016 року у даній справі в частині стягнення суми судового збору змінено. Ухвалено стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір в сумі 3654 грн. В решті рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 28 листопада 2018 року рішення Апеляційного суду Волинської області від 29 червня 2016 року в частині розірвання договору банківського вкладу від 01 липня 2013 року №SAMDN1810, укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , та стягнення з банку на користь ОСОБА_1 15524,79 доларів США суми вкладу та відсотків за період з 01 липня 2013 року до 21 березня 2016 року, 3% річних в розмірі 773,88 доларів США за період з 01 квітня 2014 року до 21 березня 2016 року скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення апеляційного суду від 29 червня 2016 року залишено без змін.

Постановою Волинського апеляційного суду від 7 травня 2019 року (а.с.28-32) було залишено без задоволення апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк», а рішення Нововолинського міського суду від 14 квітня 2016 року в частині розірвання договору банківського вкладу від 1 липня 2013 року та стягнення в мою користь 15 524,79 доларів США суми вкладу та відсотків за період з 1 липня 2013 року по 21 березня 2016 року, 3% річних в розмірі 773,88 доларів США за період з 1 квітня 2014 року по 21 березня 2016 року без змін.

Постановою Верховного Суду від 25 липня 2019 року (а.с.33-39) касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, а рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 14 квітня 2016 року та постанова Волинського апеляційного суду від 7 травня 2019 року залишено без змін.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином ст. 599 ЦК України.

Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором, і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ст. 598 ЦК України).

06 лютого 2020 року позивачем були отримані кошти за виконанням рішення Нововолинського міського суду від 14 квітня 2016 року у частині повернення коштів за депозитними договорами від 28 серпня 2013 року, від 19 вересня 2013 року, від 23 грудня 2013 року, яке було виконане у примусовому порядку, шляхом зарахування коштів на банківський рахунок, що підтверджується виписками по картковому рахунку (а.с.43) та у частині повернення коштів за депозитним договором від 01 липня 2013 року було зараховано кошти 18 лютого 2020 року (а.с. 42)

Як вбачається з виписки по рахунку за період з 29012020 по 29.01.2020 (а.с.73) 27 січня 2020 року були списані з відповідача грошові кошти в примусовому порядку на виконання судового рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 14.04.2016 у справі №165/1871/15-ц.

Судом встановлено, що саме 27.01.2020 є датою виконання вищевказаного судового рішення, що є і початковою датою періоду для розрахунку трьох процентів річних, що не заперечували представники позивача та відповідача у судовому засіданні.

Між сторонами справи існували зобов`язальні правовідносини з договорів банківських вкладів.

Позивач з посиланням на статті 1061, 1070 ЦК України, в редакції від 12.04.2021 просила стягнути проценти за договорами банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN1810 від 1 липня 2013 року: 4 657 доларів США 87 центів відсотки за період з 22 березня 2016 року по 27 січня 2020 року; за договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN4245 від 28 серпня 2013 року: 93 915,83 грн. відсотки за період з 22 березня 2016 року по 27 січня 2020 року; за договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN8760 від 19 вересня 2013 року: 47 182,68 грн. відсотки за період з 22 березня 2016 року по 27 січня 2020 року; за договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт» №SAMDNWFD300 від 23 грудня 2013 року: 9 251,50грн. відсотки за період з 22 березня 2016 року по 27 січня 2020 року.

Судом досліджено договори банківського вкладу, відповідно до яких банк на підставі заяви позивача відкрив йому рахунки, які містять умови щодо тарифів банку для щомісячного нарахування процентів на кошти, розміщені на них.

Зі змісту вищезазначених договорів банківського вкладу вбачається, що процентна ставка на вклад складала відповідно 9,25%, 18%, 18%, 20% річних.

Такі Умови та правила надання банківських послуг ПАТ «КБ «Приватбанк» щодо розміру роцентів за користування коштами на вкладному рахунку поширюються лише на діючі договори.

Водночас рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 14.04.2016 у справі № 320/9186/14-ц, що набрало законної сили 07.05.2019, розірвано вищевказані договори банківського вкладу. Отже, договірні зобов`язання на майбутнє, після набрання чинності судовим рішенням, між сторонами припинилися.

Відповідно до частини другої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Тобто після розірвання договорів їх умови припиняють діяти і правове регулювання відносин між сторонами здійснюється на законодавчих, а не договірних підставах, оскільки розірвання договорів у контексті статей 598 та 651 ЦК України є підставою для припинення зобов`язання.

Судом береться до уваги, що виплата передбаченими умовами договорів та встановлених статтями 1061, 1070 ЦК України процентів поширюється лише на період дій договорів вкладу та після припинення таких договорів вказані проценти не нараховуються.

Після розірвання договорів банківського вкладу за судовим рішенням проценти не виплачуються, оскільки договірні зобов`язання, у тому числі і з виплати процентів, припиняються.

Тому положення статті 1070 ЦК України до правовідносин, які виникли після рішення суду, яким припинено договори вкладу, не застосовуються.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення відсотків за договорами вкладів від 01.07.2013, 28.08.2013, 19.09.2013, 23.12.2013 за період з 22.03.2021 до 27.01.2017 до задоволення не підлягають.

У частині другій статті 627 ЦК України передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Позовні вимоги стосуються правовідносин, які виникли з укладення договорів банківського вкладу.

Згідно з підпунктом 7.1.1. пункту 7.1. статті 7 Закону № 2346-ІІІ вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів, що передаються клієнтом банку в управління на встановлений строк та під визначений процент (дохід) відповідно до умов договору.

У статті 2 Закону № 2121-ІІІ вказано, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

У частинах першій, другій статті 47 Закону № 2121-ІІІ визначено види діяльності банку, зокрема банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті, як у національній, так і в іноземній валюті. Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг.

У пункті 1 частини третьої статті 47 цього Закону вказано, що до банківських послуг належать залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб.

Відповідно до положень частини першої статті 1 Закону № 2664-III фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг та яка внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг. Фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (пункт 5);споживач фінансових послуг - фізична особа, яка отримує або має намір отримати фінансову послугу для задоволення особистих потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю (пункт 7-1).

Згідно із частиною першою статті 4 Закону № 2664-III фінансовими послугами вважаються, зокрема: залучення фінансових активів із зобов`язанням щодо наступного їх повернення; надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та ін.

За частиною другою статті 4 Закону № 2664-ІІІ фінансові послуги, надання яких передбачається іншими законами, підлягають включенню до переліку, визначеного частиною першою цієї статті. Надання фінансових послуг, не включених до зазначеного переліку, забороняється.

Отже, розміщення грошових коштів у вигляді вкладу (депозиту) та отримання процентів за вкладом є фінансовими операціями, які здійснюються у разі укладення договору банківського вкладу, і в сукупності становлять суть фінансової послуги, яка надається банком споживачу (вкладнику).

Відповідно до преамбули Закону № 1023-XII він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У Законі № 1023-XII не визначено вичерпного переліку відносин, на які він поширюється, але з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та керуючись загальними принципами цивільного судочинства і наявності в цивільних правовідносинах «слабкої сторони», якою є фізична особа - споживач, можна зробити висновок, що цим Законом регулюються відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг тощо. І особливістю таких правовідносин є участь у них спеціального суб`єкта - споживача.

У статті 1 Закону № 1023-ХІІ визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 цієї статті); продукція - це будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Отже, Законом № 1023-ХІІ врегульовані договірні відносини за участі споживача.

Після ухвалення рішення про розірвання договорів банківського вкладу та набрання ним законної сили між сторонами не існує споживчих правовідносин, а до грошового зобов`язання зі сплати коштів, наявність якого підтверджене судовим рішенням, застосовуються приписи статті 625 ЦК України у разі його невиконання.

При вирішенні питання про нарахування трьох процентів річних за частиною другою статті 625 ЦК України суд керується таким.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб.

Положення статті 11 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Тобто відповідно до положень статті 11 ЦК України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, - за наявності прямої вказівки про це в законі.

За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду.

Приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 цього ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 цього Кодексу).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18).

Після розірвання договорів банківського вкладу в судовому порядку банк не звільняється від відповідальності за порушення виконання зобов`язань згідно зі статтею 625 ЦК України, частиною другою якої встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також Велика Палата Верховного Суду враховує, що грошове зобов`язання між сторонами виражене в іноземній валюті - доларах США, тому при розрахунках процентів та інших стягнень за основу береться розрахунок заборгованості в доларах США.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

У статті 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України.

Однак заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено в договорі, чинне законодавство не містить.

З аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта - єдиний законний платіжний засіб на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти, - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці на тимчасово окупованій території України.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема вкладу, не суперечить чинному законодавству.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц (провадження № 14-600цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 757/6367/13-ц (провадження № 14-422цс18) від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16 (провадження № 14-446цс18) та № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Отже, як вклад, так і нарахування на нього мають здійснюватися в тій валюті, яка була внесена на банківські рахунки фізичними особами, і при розрахунку трьох процентів річних має братися за основу розмір заборгованості, визначений в іноземній валюті.

Такий висновок зроблено й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) та № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Так, три проценти річних за договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN1810 від 1 липня 2013 року розраховуються за період з 27 січня 2017 року по 27 січня 2020 року, з урахуванням боргу перед позивачем, із розрахунку 13063,04 доларів США (сума заборгованості) х 3% (розмір процентів, встановлених частиною другою статті 625 ЦК України) /365 (днів у році) х 339 (кількість днів прострочення виконання рішення суду)=363,97; 13063,04 доларів США (сума заборгованості вкладу) х 3% (розмір процентів, встановлених частиною другою статті 625 ЦК України) /365 (днів у році) х 730 (кількість днів прострочення виконання рішення суду)=783,78; 13063,04 доларів США (сума заборгованості вкладу) х 3% (розмір процентів, встановлених частиною другою статті 625 ЦК України) /365 (днів у році) х 27 (кількість днів прострочення виконання рішення суду)=28,91; всього363,97+783,78+28,91=1176,67 доларів США.

Три проценти річних за договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN4245 від 28 серпня 2013 року року розраховуються за період з 27 січня 2017 року по 27 січня 2020 року, з урахуванням боргу перед позивачем, із розрахунку 135352,12 грн (сума заборгованості) х 3% (розмір процентів, встановлених частиною другою статті 625 ЦК України) /365 (днів у році) х 339 (кількість днів прострочення виконання рішення суду)=3771,31 грн; 135352,12 грн (сума заборгованості вкладу) х 3% (розмір процентів, встановлених частиною другою статті 625 ЦК України) /365 (днів у році) х 730 (кількість днів прострочення виконання рішення суду)=8121,12; 135352,12 грн (сума заборгованості вкладу) х 3% (розмір процентів, встановлених частиною другою статті 625 ЦК України) /365 (днів у році) х 27 (кількість днів прострочення виконання рішення суду)=299,54 грн; всього 3771,31+8121,12+299,54=12191,97 грн.

Крім того, за договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN4245 від 28 серпня 2013 року із врахуванням індексу інфляції за період з 27 січня 2017 року по 27 січня 2020 року підлягає до сягнення з відповідача на користь позивача сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, що становить 38825,39 грн, із розрахунку 135352,12 х 1,28685 (сукупний індекс інфляції)- 135352,12 грн=38825,39 грн.

Три проценти річних за договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN8760 від 19 вересня 2013 року розраховуються за період з 27 січня 2017 року по 27 січня 2020 року, з урахуванням боргу перед позивачем, із розрахунку 68000 грн (сума заборгованості) х 3% (розмір процентів, встановлених частиною другою статті 625 ЦК України) /365 (днів у році) х 339 (кількість днів прострочення виконання рішення суду)=1894,68 грн; 68000 грн (сума заборгованості вкладу) х 3% (розмір процентів, встановлених частиною другою статті 625 ЦК України) /365 (днів у році) х 730 (кількість днів прострочення виконання рішення суду)=4080 грн; 68000 грн (сума заборгованості вкладу) х 3% (розмір процентів, встановлених частиною другою статті 625 ЦК України) /365 (днів у році) х 27 (кількість днів прострочення виконання рішення суду)=150,49 грн; всього 1894,68+4080+150,49=6128,17 грн.

Також, за договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN8760 від 19 вересня 2013 року із врахуванням індексу інфляції за період з 27 січня 2017 року по 27 січня 2020 року підлягає до сягнення з відповідача на користь позивача сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, що становить 19505,80 грн, із розрахунку 68000 х 1,28685 (сукупний індекс інфляції)- 68000=19505,80 грн.

Три проценти річних за договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт» №SAMDNWFD300 від 23 грудня 2013 року розраховуються за період з 27 січня 2017 року по 27 січня 2020 року, з урахуванням боргу перед позивачем, із розрахунку 12000 грн (сума заборгованості) х 3% (розмір процентів, встановлених частиною другою статті 625 ЦК України) /365 (днів у році) х 339 (кількість днів прострочення виконання рішення суду)=334,35 грн; 12000 грн (сума заборгованості вкладу) х 3% (розмір процентів, встановлених частиною другою статті 625 ЦК України) /365 (днів у році) х 730 (кількість днів прострочення виконання рішення суду)=720 грн; 12000 грн (сума заборгованості вкладу) х 3% (розмір процентів, встановлених частиною другою статті 625 ЦК України) /365 (днів у році) х 27 (кількість днів прострочення виконання рішення суду)=26,56 грн; всього 334,35+720+26,56=1080,91 грн.

Також, за договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт» №SAMDNWFD300 від 23 грудня 2013 року із врахуванням індексу інфляції за період з 27 січня 2017 року по 27 січня 2020 року підлягає до сягнення з відповідача на користь позивача сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, що становить 3442,20 грн, із розрахунку 12000 х 1,28685 (сукупний індекс інфляції)- 12000=3442,20 грн.

Тому, ураховуючи визначений період прострочення та формулу розрахунку процентів відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, позовні вимоги в частині стягнення трьох процентів річних за невиконання грошового зобов`язання та інфляційних витрат суд задоволює та стягує з відповідача на користь позивача 1176 доларів США 67 центів - 3% річних за період з 27 січня 2017 року по 27 січня 2020 року за договором банківського вкладу (депозиту) "Вклад "Стандарт" на 12 міс" №SAMDN1810 від 01 липня 2013 року та 12191 грн 97 копійок 3% річних за період з 27 січня 2017 року по 27 січня 2020 року, та 38825 гривень 39 копійок інфляційних витрат за договором банківського вкладу (депозиту) "Вклад "Стандарт на 12 міс." №SAMDN4245 від 28 серпня 2013 року; 6128 гривень 17 копійок - 3% річних за період з 27 січня 2017 року по 27 січня 2020 року та 19505 гривень 80 копійок - інфляційних витрат за договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN8760 від 19 вересня 2013 року; 1080 грн. 91 коп. 3% річних за період з 27 січня 2017 року по 27 січня 2020 року та 3 442 грн 20 копійок інфляційних витрат за договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт» №SAMDNWFD300 від 23 грудня 2013 року.

Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду із цим позовом позивач судовий збір не сплачувався, посилаючись на те, що є споживачем, які на підставі частини третьої статті 22 Закону № 1023-ХІІ звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Крім того позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, тому звільняється відсплати судового збору.

Том відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з з Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк» на користь ОСОБА_1 4000 (чотири тисячі) гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог та в дохід держави 1146 (одну тисячу сто сорок шість) гривень 85 копійок судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, із розрахунку (33510,56 грн, що еквівалентно 1176,67 доларів США, + 81174,44 грн) х 1 %=1146,85 грн.

Керуючись ст.ст. 12, ст. 13, ст. 141, ст. 142, ст. 263, ст. 264 ЦПК України, на підставі ст. ст. 509, 524, 625 Цивільного кодексу України, - суд,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", адреса: вул. Грушевського, буд.1Д, м. Київ, 01001, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , 1176 (одну тисячу сто сімдесят шість) доларів США 67 центів - 3% річних за період з 27 січня 2017 року по 27 січня 2020 року за договором банківського вкладу (депозиту) "Вклад "Стандарт" на 12 міс" №SAMDN1810 від 01 липня 2013 року.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", адреса: вул. Грушевського, буд.1Д, м. Київ, 01001, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , 12191 (дванадцять тисяч сто дев`яносто одну) грн 97 копійок 3% річних за період з 27 січня 2017 року по 27 січня 2020 року, та 38825 (тридцять вісім тисяч вісімсот двадцять п`ять) гривень 39 копійок інфляційних витрат за договором банківського вкладу (депозиту) "Вклад "Стандарт на 12 міс." №SAMDN4245 від 28 серпня 2013 року; 6128 (шість тисяч сто двадцять вісім) гривень 17 копійок - 3% річних за період з 27 січня 2017 року по 27 січня 2020 року та 19505 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ять) гривень 80 копійок - інфляційних витрат за договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт на 12 міс.» №SAMDN8760 від 19 вересня 2013 року; 1080 (одна тисяча вісімдесят) грн. 91 коп. 3% річних за період з 27 січня 2017 року по 27 січня 2020 року та 3 442 (три тисячі чотириста сорок дві) грн 20 копійок інфляційних витрат за договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт» №SAMDNWFD300 від 23 грудня 2013 року, всього 81174 (вісімдесят одну тисячу сто сімдесят чотири) грн 44 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", адреса: вул. Грушевського, буд.1Д, м. Київ, 01001, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , 4000 (чотири тисячі) гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", адреса: вул. Грушевського, буд.1Д, м. Київ, 01001, в дохід держави 1146 (одну тисячу сто сорок шість) гривень 85 копійок судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 30 грудня 2021 року.

Головуючий підпис О.Р. Ференс-Піжук