Провадження №2/521/5933/21
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

20.12.2021 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеса Леонов О.С., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», Товариства з обмеженою відповідальністю «2Х2 Фінанс» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, скасування запису про реєстрацію права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», Товариства з обмеженою відповідальністю «2Х2 Фінанс» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, скасування запису про реєстрацію права власності.

Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України визначення судді щодо розгляду цієї справи було здійснено 14.12.2021 року відповідно до автоматизованої системи документообігу суду, справу передано судді 15.12.2021 року.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, приходжу до висновку, що позовна заява подана з порушенням вимог ст. 175-177 ЦПК України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху виходячи з наступного.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, відповідно до ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Вимоги щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил територіальної підсудності, крім тих, які встановлені процесуальним законом для відповідної категорія справ.

З урахуванням викладеного на позови спадкоємців поширюються правила виключної підсудності і вони пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини, якщо такі позови виникають із приводу нерухомого майна (лист Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.07.2012 № 6-47/0/9-12).

Крім того, пункт 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №3 від 01.03.2014 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснює, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові Великої палати від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18.

Відтак, оскільки заявлений позов стосується питання визнання договору купівлі-продажу недійсним, до складу якого увійшло нерухоме майно, то цей позов повинен розглядатися за правилами виключної підсудності, встановленими ст. 30 ЦПК України.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання визначено Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно положень вказаного Закону, документом, що містить висновки про вартість майна, є звіт про оцінку майна. Визначення оціночної вартості здійснюється суб`єктами оціночної діяльності, які мають сертифікат суб`єкта оціночної діяльності за напрямом та спеціалізацією, що відповідають об`єкту оцінки.

Проте, в даному випадку з наданого позову та його вимог, суд не має можливості визначити його підсудність та відкрити провадження у справі, так як заява не містить відомостей щодо оцінки майна станом на 2021, що є необхідним у даній категорії спору.

Законом України «Про судовий збір» визначені правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року, судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання недійсними угод про відчуження майна та дійсними - у випадках, передбачених ч. 2 ст. 47 ЦК.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п.1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем судовий збір справляється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру від прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, позивачу необхідно зазначити ціну позову, виходячи з дійсної вартості квартири, та сплатити судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн.), або сплатити максимальну суму судового збору в розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (11350 грн.).

Відповідно до ч. 2 ст. 83 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України, заявник зобов`язаний надати суду всі докази на які він посилається чи подати клопотання в порядку ст. 84 ЦПК України у разі неможливості самостійно їх надати.

Відповідно до п. 6 ст. 177 ЦПК України, до заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування. Оригінал чи посвідчена його копія не надані.

Як вбачається з матеріалів заяви, до заяви додано копії документів, а саме копія договору купівлі-продажу нерухомого майна та від 16.07.2021 року та копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, які мають нечіткі зображення відтвореного у копії тексту, у результаті чого неможливо прочитати їх зміст.

Ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст, щоб чітко було видно всі реквізити, а поля документа не порушено. Тому позивачу необхідно надати додані до заяви документи у належній якості, щоб їх можливо було прочитати.

Зміст позову - це вказівка позивача на спосіб захисту вже порушеного права (ст. 16 ЦК України). Разом з тим, позивачем не конкретизовано підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) а також не зазначені докази, що підтверджують вказані обставини (ч. 5 ст. 175 ЦПК України).

Позивач в позові просить визнати недійсним договір купівлі - продажу і не вказує які саме докази це підтверджують, а тільки посилається на те, що він є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Не роз`яснено з яких підстав він вважає себе спадкоємцем кожної з померлих осіб, немає доказів підтвердження родинних чи інших відносин, які дають право на спадкування. Також позивачу необхідно вказати конкретно вказати яким чином, з яких підстав саме кожен з відповідачів порушив його право саме як спадкоємця. А позивач зобов`язаний, на підставі ч. 5 ст. 175 ЦПК України, викласти обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги з зазначенням доказів цього відносно кожної позовної вимоги.

Не роз`яснено який конкретно обраний спосіб захисту позивачем, що він зобов`язаний зробити з урахуванням вимог Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року. А позовні вимоги повинні бути викладені конкретно з вказівкою на підстави позову і посиланням на конкретні докази в підтвердження підстав позову (ст.ст. 203,215,229, 230, 234, 235 ЦК України та ін.) і кожної обставини, якою позивач обґрунтовує свої вимоги і наявність підстав для звільнення від доказування.

Також позивач просить скасувати державну реєстрацію, однак не роз`яснено, чому до участі у справі не залучено відповідного державного реєстратора, та не роз`яснено саме з яких підстав і яким чином порушені його права саме реєстратором.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не надано відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або заяви до подання заяви, якщо такі здійснювалися.

На виконання п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачем не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності);

Позивачем, в порушення вимог ч. 8 ст. 43 ЦПК України, не всі документи надані до суду не скріплені власноручним підписом позивача (його представника) з вказівкою дати такого посвідчення.

На виконання п.п. 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, до позовної заяви не додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Також судом пропонується позивачу, з урахування системного аналізу норм ст.ст.83 та 175 ЦПК України, вказати про всі, відомі йому, справи відносно предмета позову спірної квартири, а їх в суді багато), в тому числі й з кредитних правовідносин, які виникли між сторонами справи (постанова від 29.10.2020 року у справі № 362/6725/18).

Ці недоліки позбавляють можливості суд визначити конкретність предмета спору та його підстави. Такі наведення позовних вимог є неточними та частково не зрозумілим, оскільки позивачем не зазначено характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами, що позбавляє суд дійти належного висновку, щодо захисту їх порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та визначення відповідності норми права щодо предмету спору.

З урахуванням наведеного, пропоную позивачу усунути вищезазначені недоліки позовної заяви, залучити у необхідності осіб, які повинні приймати участь у справі та зазначити зміст позовних вимог, посилання на докази, що підтверджують заявлені вимоги, з метою визначення предмета спору та забезпечення повного захисту їх прав та інтересів.

З урахуванням наведеного, пропоную позивачу усунути вищезазначені недоліки позовної заяви та зазначити зміст позовних вимог, посилання на докази, що підтверджують заявлені вимоги, та кожну обставину з метою визначення предмета спору та забезпечення повного захисту їх прав та інтересів.

З огляду на викладене, вважаю, що заява не є належним чином оформленою та подана до суду не у відповідності до вимог цивільного процесуального закону, який діє на час подачі заяви.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.11.1950), містить рекомендації щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81) 7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

З огляду на вищенаведене, суддя приходить до висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам, встановленим законодавством.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяв и постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави не сплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд пропонує позивачу усунути вищезазначені недоліки позовної заяви з метою забезпечення повного захисту його прав та інтересів.

Керуючись ст. ст. 175-178, 185 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», Товариства з обмеженою відповідальністю «2Х2 Фінанс» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, скасування запису про реєстрацію права власності - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви в десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк, виконає вимоги, визначені статтями 175, 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч.3 ст.185 ЦПК України).

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху направити заявнику до виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.С. Леонов

20.12.21