Рішення

Іменем України

22 грудня 2021 року місто Чернігів

Справа №751/3969/21

Провадження №2/751/1121/21

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Шишова А. Я.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Ріпкинська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області

представник позивача Загалець Олександр Миколайович

представник відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Ріпкинська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області про визнання права власності на частину в спадковому нерухомому майні, придбаному за час шлюбу,

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , на іншу 1/3 частину спірної квартири за ОСОБА_2 (а.с.1-5).

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_4 . Після смерті свого батька став спадкоємцем спадкового майна частини квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку оформлено на відповідача. Також, спадкоємцем є мати померлого ОСОБА_5 , яка відмовилась від спадщини на його користь. На спадщину після померлого претендує відповідачка, яка з 04.08.2010 перебувала з батьком у зареєстрованому шлюбі. Зазначив, що вказану квартиру батько придбав 14.05.2019 за кошти від реалізації житлового будинку в с. Старий Білоус та який він почав будувати до укладання шлюбу з відповідачкою. Після звернення до нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, оскільки згідно правовстановлюючих документів квартира є власністю відповідачки.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09.06.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 09.06.2021 відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Протокольною ухвалою суду від 16.07.2021 року замінено третю особу Першу Чернігівську державну нотаріальну контору на Ріпкинську районну державну нотаріальну контору Чернігівської області.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Протокольною ухвалою суду від 03 листопада 2021 року у справі оголошено перерву для виклику в судове засідання позивача.

Ухвалою суду від 05.11.2021 року визнано обов`язковою явку позивача ОСОБА_1 у судове засідання для дачі пояснень щодо обставин справи.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що спірна квартира була придбана у період шлюбу, а не за особисті кошти померлого чоловіка відповідачки.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду.

За таких обставин, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

25 вересня 1993 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (після укладення шлюбу ОСОБА_7 ), що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с.17).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя ОСОБА_7 народився син ОСОБА_1 (позивач у справі), що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12).

03 вересня 2004 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 розірвано (а.с.17 зв).

22 квітня 2008 року рішенням виконавчого комітету Старобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №47 ОСОБА_4 надано дозвіл на будівництво житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с.14).

04 серпня 2010 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 (після укладення шлюбу ОСОБА_7 ) відповідачем по справі, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с.16).

Під час перебування у шлюбі було придбано квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі продажу від 14.05.2019 року (а.с.56-57).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.29-30).

Втім, згідно свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с.10,15).

Після його смерті Ріпкинська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області завела спадкову справу №1/2021 щодо майна померлого ОСОБА_4 (а.с.77-81).

Відповідно копії спадкової справи до нотаріальної контори у встановлений строк із заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_1 позивач, ОСОБА_2 відповідач та ОСОБА_5 мати померлого, яка у подальшому відмовилася від отримання спадщини на користь ОСОБА_1 .

Державний нотаріус Першої Чернігівської державної нотаріальної контори, в.о. Ріпкинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області 18.12.2021 виніс постанову, якою відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки у спадковому майні після смерті ОСОБА_4 .

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Статтею 1220 ЦК України встановлено, що внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина, часом відкриття якої є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини, з умовою чи із застереженням.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна, як те передбачено ст. 1299 ЦК України.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців, видається нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, тобто, в даному випадку нотаріус має виключну компетенцію в питаннях визнання права власності в порядку спадкування та видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже чинним законодавством передбачено порядок видання свідоцтва про право на частку майна померлого, лише після її виділення (визнання) у спільному майні.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Згідно з вимогами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За змістом ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ст.ст. 69, 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що перебуває у власності двох або більше осіб належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ст. 372 ЦК України майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Спірна квартира була придбана у період шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до п.1.8 договору купівлі-продажу квартирі від 14.05.2019 чоловік ОСОБА_2 надав згоду на укладання указаного договору, яка посвідчена нотаріально.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що указана квартира придбана виключно за особисті кошти його батька ОСОБА_4 .

Договір про поділ квартири не укладався. Ніяких домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, жодних доказів того, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою суду не надано.

Отже, ця нерухомість є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, що відповідає вимогам ст. 60 СК України та частка померлого ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на указану квартиру має становити 1/2 її частину.

З огляду на наведені вище обставини та вказані норми закону, суд дійшов висновку, що спір полягає у визначенні частки спадкодавця у праві власності на квартиру, що дозволить позивачу прийняти спадщину.

Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

При цьому, суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, відповідно до яких спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

При цьому, зі змісту статті 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, тому спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем не заявлялись вимоги щодо визначення частки померлого ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на спадкове майно квартиру АДРЕСА_1 , а тому суд позбавлений права самостійно розглядати це питання.

Таким чином, у даному випадку визнання права власності у порядку спадкування на частку у квартирі є похідною вимогою щодо визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності на спадкове майно, а тому у задоволенні позову слід відмовити з підстав невірно обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України.

Позивачем понесені та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору в сумі 3 425,20 грн (а.с.6) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн (а.с.133).

Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача не стягуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 368, 370, 372, 1216-1222, 1261, 1268, 1296-1299 ЦК України, ст..57, 60, 63, 69-70 СК України, суд,

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Ріпкинська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області про визнання права власності на частину в спадковому нерухомому майні, придбаному за час шлюбу відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 30.12.2021.

Позивач ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_5 ), РНОКПП НОМЕР_2 )

Третя особа Ріпкинська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області (місцезнаходження: 15000, вул. Попудренка, буд.8-а смт Ріпки Ріпкинський район Чернігівська область, поштова адреса: 14030, м. Чернігів вул.. Шевченко, 118)

Суддя Н. В. Маслюк