Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/296/21
Провадження № 2/433/208/21
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"09" березня 2021 р.

Суддя Троїцького районного суду Луганської області Певна О.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, суддя зазначає, що поданий позов підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України з огляду на таке.

Так, в порушення приписів п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява не містить повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Під час визначення підсудності позивач посилається на ч.8 ст. 28 ЦПК України та зазначає, що він певний час працював та проживав у смт. Троїцьке та вони з відповідачем домовилися, що вона привезе позичені гроші з відсотками в смт. Троїцьке і п. 6.2 договору позики (п.9 договору поруки) вони визначили, що місцем виконання договору буде: АДРЕСА_1 . Також вони визначили, що будь-які можливі спори, які випливають з договору є також підсудні суду, до територіальної підсудності якого відноситься дана адреса.

При цьому, зазначена адреса місця виконання договору - АДРЕСА_1 , є нежитловим приміщенням (Нова пошта).

Отже, правила ч.8 ст. 28 ЦПК України застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

Відповідно до п.6.2 договору позики від 25.07.2019, надано позивачем до позовної заяви, позичальник та позикодавець визначили, що місцем виконання договору є адреса: АДРЕСА_1 , а отже сторони визначили, що спори, що виникають з цього договору можуть розглядатися судом, до територіальної підсудності якого відноситься дана адреса.

Однак, предметом позову у даному спорі є вимога саме про стягнення заборгованості. Спір про стягнення заборгованості безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання угоди, оскільки предметом спору є вимога про стягнення коштів, а не спір про надання послуг за вказаною в договорі адресою. Зобов`язання за даним договором не є такими, які належить, через їх особливість, виконувати тільки в певному місці. Враховуючи викладене та те, що особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування положення ч. 8 ст. 28 ЦПК України та необхідність визначення підсудності за загальними правилами.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін встановленим законом у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі Занд проти Австрії (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, встановленим законом, національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття суду, встановленого законом зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

В позові позивач зазначає, що місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є: АДРЕСА_2 .

При цьому, в договорі позики від 25.07.2019 зазначено, що адресою реєстрації ОСОБА_2 є: АДРЕСА_3 , що територіально відноситься до Ленінського району м. Луганська.

Крім того, сам позивач проживає за адресою: АДРЕСА_4 , та згідно договору позики від 25.07.2019, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Однак, матеріали справи не містять копії паспорту позивача та відповідача, що позбавляє суд визначити підсудність даної справи.

Таким чином, підсудність даного позову ні за місцем знаходження відповідача (ст.27 ЦПК України), ні за місцем виконання договору (ч.8 ст.28 ЦПК України) не може бути визначена Троїцькому районному суду Луганської області.

Враховуючи наведені обставини, суд визнає, що позивачем штучно створені підстави для зміни підсудності у справі, а отже свідчать про зловживання ним своїми процесуальними правами.

Відповідно ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч.2 ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.175, 185, 260, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі неусунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала набирає законної сили після підписання її суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Певна