Справа № 473/4898/21
РІШЕННЯ

іменем України

"31" грудня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю: секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,

заявниці ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , вказуючи на те, що вона разом зі своїми чотирма малолітніми дітьми, матір`ю ОСОБА_3 та її співмешканцем ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте поведінка ОСОБА_2 протягом останніх шести місяців є агресивною, останній вчиняє відносно заявниці психологічне насильство, а саме постійний психологічний тиск (виражається нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою, пошкоджує її майно).

У зв`язку з цим ОСОБА_1 не почуває себе в безпеці та не може забезпечити малолітнім дітям безпечні умови проживання.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 вчиняє психологічний тиск відносно заявниці, її малолітніх дітей та висловлює погрози повторювати вказані дії в подальшому, а тому ОСОБА_1 , як жертва насильства, просила застосувати відносно неї захист, передбачений Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме видати відносно ОСОБА_2 обмежувальний припис строком на шість місяців, заборонивши останньому перебувати в місці проживання заявниці та в будь-який спосіб контактувати з нею.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 заяву підтримала та просила про її задоволення.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, вказуючи на те, що жодного психологічного насильства він не вчиняв, а конфлікти, що виникають між сторонами, провокуються самою заявницею.

Заслухавши пояснення заявниці ОСОБА_1 , заінтересованої особи ОСОБА_2 , показання свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справ №473/3919/21 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, №473/4878/21 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що заявниця разом зі своїми чотирма малолітніми дітьми та матір`ю ОСОБА_3 (яка тривалий час перебувала в сімейних стосунках з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу) проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте ОСОБА_2 протягом тривалого часу вчиняє відносно заявниці психологічне насильство, а саме психологічний тиск (виражається нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою, пошкоджує її майно).

У зв`язку з цим ОСОБА_1 не почуває себе в безпеці та не може забезпечити малолітнім дітям безпечні умови проживання.

Вказані обставини знайшли своє повне підтвердження:

- показаннями свідка ОСОБА_3 , яка підтвердила те, що за декілька днів до розгляду справи її колишній співмешканець - ОСОБА_2 вчинив відносно її доньки ОСОБА_1 насильство в сім`ї, що полягало у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою;

- матеріалами справи №473/3919/21 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, зокрема постановою від 26 жовтня 2021 року у цій справі, якою встановлено, що 21 жовтня 2021 року біля 14-30 год. за місцем свого мешкання в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 вчинив відносно доньки своєї співмешканки ОСОБА_1 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілої;

- частково матеріалами справи №473/4878/21 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 27 грудня 2021 року (згідно якого 27 грудня 2021 року о 21-30 год. ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння біля будинку АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_1 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян), поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Згідно з п.п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника.

За п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявна вірогідність повторення вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявниці, тому приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі відносно ОСОБА_2 обмежувального припису строком на три місяці шляхом заборони останньому перебувати в місці проживання заявниці та в будь-який спосіб контактувати з нею.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 350-6, 350-8 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_2 .

Встановити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покласти на нього строком на 3 (три) місяці наступні обов`язки:

- заборонити ОСОБА_2 перебувати у місці проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 у будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копії рішення суду вручити учасникам справи негайно після проголошення такого рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявниці для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий орган ради за місцем проживання (перебування) заявниці.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В. Вуїв