Справа № 159/6834/21
Провадження № 2/159/1501/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Денисюк Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Закладу дошкільної освіти комбінованого типу (ясла-садок) №11(Центр розвитку дитини) м. Ковеля

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Управління освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради

про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення заробітної плати,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача.

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що працює у Закладі дошкільної освіти комбінованого типу (ясла-садок) №11(Центр розвитку дитини) м. Ковеля (далі - ЗДО №11 м.Ковеля) на посаді вихователя. Наказом керівника закладу освіти від 05.11.2021 №158 вона відсторонена від роботи з 08.11.2021 без збереження заробітної плати на час відсутності щеплення від COVID-19.

Вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки встановлення обов`язкового профілактичного щеплення від COVID-19, на її думку, є зміною істотних умов праці, про які відповідач зобов`язаний був повідомити за два місяці.

Також зазначає, що жодних дій спрямованих на уникнення обов`язкового вакцинування не вчиняла, від роботи відсторонена без дотримання порядку, передбаченого законодавством, адже 05 листопада 2021 року їй повідомлено про необхідність пройти обов`язкове профілактичне щеплення і того ж дня видано наказ про її відсторонення.

Позивач просила:

- скасувати наказ ЗДО №11 м.Ковеля від 05.11.2021 №158 про відсторонення від роботи,

- стягнути заробіток за час вимушеного прогулу,

- стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу.

Заявила про документальне підтвердження витрат на правничу допомогу в порядку частини восьмої статті 141 ЦПК України.

Стислий виклад позиції відповідача.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти задоволення позову заперечив. Вказав на відповідність оскаржуваного наказу вимогам частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказу Міністерства охорони здоров`я «Про затвердження Переліку професій, виробництва та організацій, працівники яких підлягають обов`язковому профілактичному щепленню» від 04.10.2021 №2153, якими встановлений обов`язок керівника, зокрема закладу освіти, відсторонити від роботи працівників, які не надали документи на підтвердження проходження вакцинації від COVID-19 чи про наявність протипоказань.

28.10.2021 керівником ЗДО №11 м.Ковеля видано наказ №52-аг «Про вручення повідомлень про обов`язкове профілактичне щеплення від COVID-19», тоді ж позивачу вручено повідомлення, в якому роз`яснено необхідність надати документи на підтвердження щеплення або довідки про абсолютні протипоказання.

Актом від 05.11.2021 зафіксовано невиконання позивачем зазначених вимог, що і слугувало підставою для видання 05.11.2021 наказу про відсторонення від роботи з 08.11.2021 згідно зі ст.46 Кодексу законів про працю України ( далі - КЗпП України).

08.11.2021 підтверджуючих документів позивач також не надала, тому не була фактично допущена до роботи.

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 30.11.2021.

На підставі п.2 ч.1 ст.274 ЦПК України визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення учасників, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників, є дата складання повного судового рішення. Датою ухвалення рішення у даній справі є 30.12.2021.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Позивач ОСОБА_1 з 06.10.1995 працювала в ЗДО №11 м.Ковеля на посаді вихователя.

Наказом керівника закладу освіти від 28.10.2021 №52-аг доручено комісії у складі працівників закладу під підпис повідомити всім працівникам, що до 05.11.2021 вони зобов`язані подати документи, які підтверджують наявність профілактичного щеплення від COVID-19 або довідку про абсолютні протипоказання, в протилежному випадку будуть відсторонені від роботи без збереження заробітної плати.

Позивач ознайомлена з наказом та 28.10.2021 отримала письмове повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення від COVID-19.

05.11.2021 комісійно представниками ЗДО №11 складено акт №1 про відмову ОСОБА_2 надати документи щодо проходження обов`язкового щеплення.

Наказом директора закладу від 05.11.2021 №158 прийнято рішення відсторони від роботи з 08.11.2021 працівників, перелічених у додатку, які відмовились (ухились) від профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, обов`язковість яких встановлена наказом МОЗ від 04.10.2021 №1253.

Позивач включена до списку осіб, які підлягають відстороненню.

Конкретно щодо позивача прийнято наказ від 05.11.2021 №129/к/тр про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати з 08.11.2021 на час відсутності щеплення від COVID-19. Підстава наказу : повідомлення про обов`язковість щеплення від 28.10.2021 №159.

Комісійно засвідчена відмова позивача від підпису.

08.11.2021 складено акт про те, що зокрема вихователь ОСОБА_1 відмовилась або ухилилась від проведення обов`язкових щеплень COVID-19, у зв`язку з цим не надала документ про вакцинацію чи медичний висновок про протипоказання.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

У Конституції України проголошено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Конституційний Суд України у Рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене.

Водночас право на працю може піддаватись обмеженням.

Згідно зі статтею 46 КЗпП України допускається відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

У законодавстві відсутнє чітке визначення поняття відсторонення від роботи. За своїм змістом це призупинення трудових відносин, яке не пов`язане із дисциплінарним проступком особи, а полягає у тимчасовому увільненні працівника від виконання трудових обов`язків з метою відвернення та/або попередження негативних наслідків.

Зокрема, з метою запобігання виникненню і поширенню інфекційних захворювань, небезпечних для населення, законодавство України про охорону здоров`я передбачає відсторонення від роботи у разі необґрунтованої відмови або ухилення працівника від обов`язкового щеплення.

Так, у статті 30 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 № 2801-XII закріплена можливість запровадження щодо окремих особливо небезпечних інфекційних захворювань проведення обов`язкових медичних оглядів, профілактичних щеплень, карантинних заходи в порядку, встановленому законами України.

Спеціальними законами у цій сфері є Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 №1645-ІІІ (далі - Закон №1645-ІІІ).

Частинами першою та другою статті 12 цього Закону визначено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до: зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Відтак Закон №1645-ІІІ регулює кілька важливих у цій справі питань:

1) до обов`язкових профілактичних щеплень віднесені ті, які включені до календаря щеплень, а також ті, що запроваджені проти поширення інфекційних хвороб.

Наказом Міністерства охорони здоров`я від 25.02.2020 №521 до Переліку особливо небезпечних інфекційних хвороб, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 липня 1995 року № 133, включений «COVID-19».

2) перелік працівників, які підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, тобто Міністерством охорони здоров`я ( МОЗ).

Згідно із Наказом МОЗ від 04.10.2021 №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» обов`язковій вакцинації проти COVID-19 підлягають працівники закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

3) працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт:

- у разі ухилення чи відмови від обов`язкового щеплення,

- та у порядку, встановленому законом.

На час винесення оскаржуваного наказу, як і на даний час, порядок відсторонення від роботи працівників через ухилення чи відмову від проходження обов`язкового профілактичного щеплення законом не врегульований.

Законодавство України з цього питання містить лише кілька окремих положень:

порядок і терміни проведення профілактичних щеплень, в тому числі обов`язкових, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (частина третя статті 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» від 24.02.1994 №4004-ХІІ),

профілактичні щеплення проводяться після медичного огляду особи в разі відсутності у неї відповідних медичних протипоказань. Якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків(частина шоста, сьома статті 12 Закону №1645-ІІІ),

для забезпечення своєчасного проведення профілактичних щеплень лікар, інший визначений медичний працівник, в усній або письмовій формі запрошують до закладу охорони здоров`я або до місця надання медичних послуг осіб, які підлягають щепленню у день, визначений для проведення щеплень. У разі виявлення медичних протипоказань до щеплень відповідно до Переліку медичних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 11 серпня 2014 року N 551, особа направляється на комісію з питань щеплень, створену наказом по закладу охорони здоров`я. Факт відмови від щеплень з позначкою про те, що медичним працівником надані роз`яснення про наслідки такої відмови, оформлюється за формою N 063-2/о, підписується як громадянином, так і медичним працівником. (пункти 7, 15,17 Положенням про організацію і проведення профілактичного щеплення, затверджений Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 N595 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11 серпня 2014 року N 551)),

відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома осіб, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили (пункт 46-1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 N 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2").

Системний аналіз наведених норм дає суду підстави для висновку, що за відсутності законодавчо визначеного алгоритму дій, відсторонення працівника від роботи через ухилення чи відмову від обов`язкового профілактичного щеплення допускається за умов:

- виникнення у працівника обов`язку пройти таке щеплення, про що він має бути проінформований,

- надання працівникові розумного строку для проходження медичного огляду та отримання щеплення чи документу про протипоказання,

- документування факту відмови чи ухилення від щеплення. При цьому, відмова від обов`язкового профілактичного щеплення згідно з ч.7 ст.12 Закону №1645-ІІІ повинна бути засвідчена лікарем,

- видання керівником підприємства, установи, організації наказу про відсторонення працівника від роботи із зазначенням конкретної правової і фактичної підстави (ухилення чи відмова) та строку відсторонення.

Судом встановлено, що позивач є працівником закладу освіти.

Обов`язковість профілактичного щеплення від COVID-19 для працівників закладів освіти введена Наказом МОЗ від 04.10.2021 №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», який набув чинності 08.11.2021.

Отже, лише з дати набрання Наказом МОЗ №2153 чинності у позивача виник обов`язок пройти профілактичне щеплення протягом розумного строку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач прийняв рішення про відсторонення позивача від роботи 05.11.2021, тобто ще до виникнення у останнього відповідного обов`язку.

Відсутність у позивача 08.11.2021 документів про вакцинацію не легалізовує оспорюваний наказ керівника, оскільки один день не є тим розумним, достатнім і необхідним строком, який повинен бути наданий позивачу для проходження медичного огляду і отримання документів про щеплення чи про протипоказання.

Крім того, оскаржуваний наказ не містить вказівки на конкретну підставу відсторонення від роботи: відмова чи ухилення.

За наведених обставин відсторонення позивача від роботи є незаконним. Позов належить задовольнити, наказ керівника закладу освіти від 05.11.2021 №158 в частині щодо відсторонення ОСОБА_1 від роботи - скасувати.

Згідно з положеннями частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З метою ефективного захисту прав позивача суд ухвалює рішення про допуск позивача до роботи та скасування дублюючого наказу про відсторонення ОСОБА_1 від роботи від 05.11.2021 №129/к/тр.

Відповідно до статті 235 КЗпП України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.11.2021 по день ухвалення рішення - 30.12.2021.

Розмір середнього заробітку, обрахований на підставі довідки про доходи №620 від 24.12.2021, згідно з пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, становить:

9667,39 + 8217,28 (заробітна плата за два місці перед відстороненням) : 39 (кількість робочих днів фактично відпрацьованих протягом двох місяців перед відстороненням) = 458,58 грн (середньоденна заробітна плата) х 38 (кількість робочих днів вимушеного прогулу) = 17426,08 гривень.

Суму середнього заробітку визначено без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Відрахування повинні бути проведені працедавцем при виконанні судового рішення.

Керуючись частиною другою статті 430 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення усієї суми середнього заробітку до негайного виконання.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір за позовну вимогу про скасування наказу про відсторонення і допуск до роботи в розмірі 908,00 гривень.

На підставі пункту першого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення заробітної плати, тому з відповідача слід стягнути в доход держави судовий збір в розмірі 908,00 гривень.

Керуючись статтями 46, 235 КЗпП України, статтями 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 №1645-ІІІ, статтями 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» від 24.02.1994 №4004-ХІІ, статтями 78-81, 12, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 280-282, 430 ЦПК, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати наказ Закладу дошкільної освіти комбінованого типу (ясла-садок) №11 (Центр розвитку дитини) м. Ковеля від 05.11.2021 №158 в частині відсторонення ОСОБА_1 від роботи.

Скасувати наказ Закладу дошкільної освіти комбінованого типу (ясла-садок) №11(Центр розвитку дитини) м. Ковеля від 05.11.2021 №129/к/тр «Про відсторонення ОСОБА_1 від роботи».

Допустити ОСОБА_1 до роботи на посаді вихователя Закладу дошкільної освіти комбінованого типу (ясла-садок) №11 (Центр розвитку дитини) м. Ковеля.

Стягнути з Закладу дошкільної освіти комбінованого типу (ясла-садок) №11 (Центр розвитку дитини) м. Ковеля на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час незаконного відсторонення з 08.11.2021 по 30.12.2021 в розмірі 17426 (сімнадцять тисяч чотириста двадцять шість) гривень 08 копійок, з яких відрахувати податки і інші обов`язкові платежі.

Стягнути з Закладу дошкільної освіти комбінованого типу (ясла-садок) №11 (Центр розвитку дитини) м. Ковеля на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Стягнути з Закладу дошкільної освіти комбінованого типу (ясла-садок) №11 (Центр розвитку дитини) м. Ковеля в доход держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення усієї суми середнього заробітку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий 26.07.1995 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Заклад дошкільної освіти комбінованого типу (ясла-садок) №11 (Центр розвитку дитини) м. Ковеля, ідентифікаційний код юридичної особи 21736001, адреса: вул.Тараса Боровця, 2 м.Ковель Волинської області.

Повний текст рішення складено 30.12.2021.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК