Провадження №2/359/1447/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Іванової К.А.,

представника позивача Дударенко А.М.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванків» до ОСОБА_1 про стягнення збитків, у зв`язку з порушенням умов договору оренди землі,

встановив:

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванків» через свого представника Дударенко А.М. звернулося до суду з вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.12.2010 року ТОВ «Агрофірма «Іванків» уклало договір оренди землі з ОСОБА_1 , яка є власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:006:0067. За договором відповідач передала, а ТОВ «Агрофірма Іванків», як орендар прийняв за актом прийому-передачі 21.12.2010 року земельну ділянку. Договір був зареєстрований реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області 01.07.2014, рішення №14179434. Термін дії укладеного 21.12.2010 договору оренди землі з 01.07.2014 до 01.07.2019 року. Даним договором визначено, що орендар має право на відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання орендодавцем зобов`язань, передбачених цим договором. До 2018 року ділянка не вибувала з володіння позивача. Однак, у січні 2017 товариству стало відомо, про державну реєстрацію права орендина ту ж земельну ділянку «Агрофірма «Макрогор». Оскільки право орендного користування позивача земельною ділянкою було обмежено внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 , то позивач просить суд стягнути з відповідача збитки у зв`язку з порушенням умов договору оренди землі від 21.12.2010 року у розмірі 16894,88 гривень.

Ухвалою суду від 04.01.2021 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового розгляду.

Ухвалою суду від 25.01.2021 було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

04.02.2021 на адресу суду надійшов відзив від ОСОБА_1 , в якому вона заперечувала проти задоволення позову та зазначила про те, що позивачем не доведена реальність отримання ним можливого прибутку, та не доведено, що з 2018 року позивач не зміг користуватися земельною ділянкою.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач як у підготовче засідання, так і в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не направила.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:006:0067 на території Іванківської сільської ради Бориспільського району, Київської області. Дані обставини підтверджуються копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №981137 та планом меж земельної ділянки (а.с.12,13).

21.12.2010 між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Іванків» було укладено договір оренди землі, згідно якого відповідач передала, а ТОВ «Агрофірма «Іванків» прийняв у строкове платне користування земельну ділянку площею 2,8004 га з кадастровим номером :03:006:0067, яка знаходиться на території Іванківської сільської ради Бориспільського району, Київської області (а.с.7-10). У той же день ОСОБА_1 та позивач склали акт прийому-передачі земельної ділянки, на підставі якого вона передала спірну земельну ділянку у володіння ТОВ «Агрофірма «Іванків» (а.с. 11).

Згідно п.6 вищевказаного договору вбачається, що договір набирає чинності з моменту державної реєстрації та укладений терміном на 5 років. У випадку, якщо за місяць до закінчення строку договору, жодна із сторін не заявила про припинення відносин, договір вважається продовженим ще на один рік на тих же умовах (а.с.7).

Відповідно до п.16 даного договору орендар має право на відшкодування збитків, заподіяних внаслідок невиконання орендодавцем зобов`язань, передбачених цим договором. Збитками вважаються: фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору (а.с.8).

Відповідно до п.28 вищевказаного договору оренди перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №23752787 від 03.07.2014, 01 липня 2014 року проведено державну реєстрацію договору оренди землі б/н, виданого 21.12.2010, орендар: ТОВ «Агрофірма «Іванків» (а.с.18-19).

Як встановлено Постановою Київського апеляційного суду від 02.07.2019 року у справі №359/3327/17, 30 серпня 2016 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Агрофірма «Макрогор» договір оренди земельної ділянки, за яким вона передала у користування ТОВ «Агрофірма «Макрогор» строком на 7 років земельну ділянку площею 2,8004 га з кадастровим номером :03:006:0067 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Іванківської районної ради Бориспільського району. В той же день ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Макрогор» склали акт приймання-передачі, на підставі якого відповідач передав вказану земельну ділянку у володіння ТОВ «Агрофірма «Макрогор». Цією ж постановою визнано недійсним договір оренди б/н від 30 серпня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Макрогор» на земельну ділянку з кадастровим номером :03:006:0067 (а.с.37-46).

Згідно довідки ТОВ «Агрофірма «Іванків» №40 від 19.04.2017 року (а.с.59) земельна ділянка з кадастровим номером :03:006:0067 площею 2,8004 га, яка згідно Схеми поділу земель колективної власності має номер НОМЕР_1 , розташована на території Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області в межах поля загальною площею 116 га з історичною назвою « Савичове » (а.с.59).

Представник ТОВ «Агрофірма «Іванків» 17.12.2019 року звернулася до Бориспільської РДА з заявою, якою просив направити на розгляд Комісії з питань дотримання чинного законодавства України в сфері земельних правовідносин Бориспільської РДА заяву, в якій просило визначити розмір збитків у сумі 16894,88 гривень ТОВ «Агрофірма «Іванків» (недодержані доходи), що підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 , про що скласти відповідний акт (а.с. 61-64).

У відповіді Бориспільської РДА на дане звернення зазначено, що для вирішення даного питання рекомендується визначити розмір збитків за взаємною згодою з орендодавцями. У разі недосягнення згоди рекомендують звернутися до суду для визначення та відшкодування збитків (а.с.65-66).

Згідно довідки ТОВ «Агрофірма «Іванків» № 96 від 16.08.2019 (а.с.47) затрати понесені ТОВ «Агрофірма «Іванків» на вирощування сої в 2018 році на площі 383 га становили 6311900,00 грн., в т.ч.: вартість насіння - 650000,00 грн.; затрати паливно-мастильних матеріалів - 548202,12 грн.; прямі виробничі витрати на оплату праці -486162,07 грн.; прямі виробничі витрати на закупівлю мінеральних добрив - 325125,00 грн.; прямі виробничі витрати на роботи та послуги - 389694,00 грн.; прямі виробничі витрати на очищення - 31640,00 грн.; витрати по страхуванню - 1796,00 грн.; амортизація основних засобів - 388749,00 грн.; прямі виробничі затрати: внески на соціальні заходи (податки) - 71208,50 грн.; прямі виробничі затрати на засоби захисту рослин - 919858,99 грн.; витрати на оплату єдиного податку ІV групи - 120981,00 грн.; витрати на видачу орендної плати - 2157375,10 грн.; витрати на ремонт автотранспорту - 180223,22 грн.

Як вбачається зі звіту про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винораду на 1 грудня 2018 року (а.с.48-58) соя займала посівну площу 383 га, обсяг виробництва 8972,00 ц.

ТОВ «Агрофірма «Іванків» в межах поля загальною площею 116 га з історичною назвою « Савичове » здійснило посів врожаю сої 2018 року.

Згідно розрахунку позивача, розмір витрат підприємства при вирощуванні сої на 1 гектар за 2018 рік склав 16480,16 грн/ц.

Врожайність сої по підприємству станом на 2018 рік склала 23,43 ц/га (обсяг виробництва сої- 8972 центнери поділити на загальну площу під сою 383 га).

Позивачем у позові зазначено, що ціна сої у 2018 становила 960 грн. за центнер. У той же час, у розрахунку на а.с.4 міститься зазначення ціни 960,87 грн/ц.

На підтвердження ціни сої суд бере доказ, наданий позивачем з сайту про вартість зерна по Київській області 9200 грн/тонна, тобто 920 грн/ц (а.с.117). Розмір ціни на сою 9800 грн/тонна, тобто 980 грн/ц (а.с.60), як зазначено представником позивача, стосується середньої ціни сої по всій Україні і не береться судом до уваги.

З огляду на вище вказані суми, судом здійснено розрахунок неодержаного ним доходу, який ТОВ «Агрофірма «Іванків» могло одержати із земельної ділянки з кадастровим номером :03:006:0067 площею 2,8004 га, і який воно не одержало внаслідок її самовільного заняття: 2,8004 га*(23,43 ц/га * 920,00 грн/ц - 16480,16 грн/г) = 14213,26 грн.

На підтвердження того факту, що позивач засіяв у 2017 році належну відповідачу земельну ділянку, однак не зміг зібрати врожай у 2018 році, позивачем надані акти виконаних польових робіт від 20.04.2016, 18.08.2017, 12.04.2018, 02.05.2018, 03.05.2018, 04.05.2018, 05.05.2018, 06.05.2018 (а.с.100-109). З вказаних актів вбачається, що станом на 2016 та 2017 роки оброблялося поле « Савичове » 116 га, а з 2018 року розмір поля, що обробляється, становить 110 га, тобто поле обробки зменшилось на 6 га, включаючи і поле відповідача.

Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про оренду землі» орендар має право на відшкодування збитків, яких він зазнав унаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі. Збитками вважаються: фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору. Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних.

Ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Норми спеціального закону, яким є Земельний Кодекс України, не дають визначення збитків, але визначають підстави для їх відшкодування. Так, статтею 156 ЗК України передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні зокрема внаслідок: неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

При цьому статтею 157 ЗК України встановлено порядок відшкодування збитків, за яким відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі, внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій.

Отже, поняття «збитки» передбачає й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. В свою чергу вина встановлюється належними та допустимими доказами, зокрема рішенням суду. Вищевказана правова позиція є усталеною та викладена у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі №317/4334/16-ц.

Відповідно до правової позиції ВГСУ викладеної у постанові від 30.07.2015 року у справі №922/5993/14 встановлено, що відшкодуванню підлягають збитки (упущена вигода), що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотнім наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки настання яких можливо було уникнути є опосередкованими та не підлягають до відшкодування.

Спеціальним підзаконним актом є також Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993 р. (далі - Порядок).

Пунктом 3 Порядку визначено, що відшкодуванню підлягають:

- вартість житлових будинків, виробничих та інших будівель і споруд, включаючи незавершене будівництво;

- вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень;

- вартість лісових і деревно-чагарникових насаджень;

- вартість водних джерел (колодязів, ставків, водоймищ, свердловин тощо), зрошувальних і осушувальних систем, протиерозійних і протиселевих споруд;

- понесені витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи;

- інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Розмір неодержаного доходу, який міг одержати позивач ТОВ «Агрофірма «Іванків» із земельної ділянки площею 2,8004 га, і який він не одержав внаслідок неправомірних дій відповідача, які полягали у перешкоджанні орендарю користуватись земельними ділянками, згідно розрахунку суду становить 14213,26 грн. При цьому розрахунок збитків не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами.

Поданими позивачем доказами доведено обґрунтованість заявлених позивачем вимог щодо завданих ТОВ «Агрофірма «Іванків» збитків у вигляді упущеної вигоди, однак у меншому розмірі, ніж проведений розрахунок позивача.

Таким чином, суд, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача, які полягали у свідомому укладенні договору оренди земельної ділянки, що перебувала в орендному користуванні ТОВ «Агрофірма «Іванків» з іншим орендарем, ОСОБА_1 зобов`язана відшкодувати позивачу ТОВ «Агрофірма «Іванків» заподіяні збитки в загальній сумі 14213,26 грн., оскільки саме така сума збитків знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.67), вбачається, що при пред`явленні позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2102 гривні. Пред`явлений ним позов задоволений частково, а саме на 84,12%, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1768,20 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванків», місцезнаходження: с. Іванків Бориспільського району Київської області, вул. Харківська, 41, , 14 213 (чотирнадцять тисяч двісті тринадцять) гривень 26 коп. збитків (неодержаний дохід) у зв`язку з порушенням умов договору оренди землі від 21.12.2010, що зареєстрований 01.07.2014 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванків» місцезнаходження: с. Іванків Бориспільського району Київської області, вул. Харківська, 41, , судовий збір у розмірі 1768 (одна тисяча сімсот шістдесят вісім) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської областіпротягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Ю. Семенюта