У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Усатової І.А., за участю секретаря - Омелько Г.Т.,

розглянувши заяву Професійної спілки персоналу державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Професійної спілки персоналу державного підприємства "Адміністрація морських портів України до приватного акціонерного товариства "Київський електровагоноремонтний завод" про визнання незаконним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла цивільна справа за позовом Професійної спілки персоналу державного підприємства "Адміністрація морських портів України до приватного акціонерного товариства "Київський електровагоноремонтний завод" про визнання незаконним та скасування наказу від 17.09.2021 № 269 «Про внесення змін до штатного розпису і організаційної структури».

Разом із позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, якою просить вжити заходи по забезпеченню позову шляхом заборони посадовим особам приватного акціонерного товариства "Київський електровагоноремонтний завод" вчиняти будь-які дії, направлені на проведення оптимізації, ліквідації, реорганізації структурних підрозділів ПрАТ «КВЕРЗ», скорочення чисельності або штату та вчиняти будь-які дії, направлені на припинення трудових правовідносин з працівниками товариства до вирішення справи по суті.

В обґрунтування заяви зазначає, що позивач оспорює законність рішення відповідача на підставі якого він може здійснити дії з ліквідації, реорганізації, структурних підрозділів ПрАТ «КВЕРЗ» тощо та вивільнення працівників. Зазначає, що між сторонами виник спір щодо законності організаційних змін, які створюють передумови для безпідставного звільнення працівників з роботи, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Тому позивач вважає, що обраний позивачем захід забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами та випливає з фактичних обставин справи, а невжиття заходів забезпечення позову, який просить застосувати позивач може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 1статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: забороною вчиняти певні дії, іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише у разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, обґрунтуванням співмірності виду забезпечення позову, інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Діяльність приватного акціонерного товариства "Київський електровагоноремонтний завод" є, зокрема, і господарською діяльністю, а вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Господарського кодексу України забороняється незаконне втручання та перешкоджання господарській діяльності суб`єктів господарювання з боку органів державної влади, їх посадових осіб.

Пунктом 4 ст. 3 ЦК України свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, є засадою цивільного судочинства. Тому втручання державних органів у господарську діяльність підприємств не допускається.

Права осіб, пов`язаних з діяльністю товариства може бути порушено у зв`язку з втручанням у господарську діяльність, чого суд допустити не може.

Необхідно наголосити на тому, що за жодних умов заходи забезпечення позову не можуть бути використані як санкція для відповідача або як спосіб примусити відповідача діяти певним чином під загрозою заподіяння збитків шляхом вжиття заходів забезпечення позову, а також не можуть бути наслідком зловживання позивачем своїми правами на шкоду відповідачеві з санкціонованого дозволу суду.

Застосовуючи той чи інший вид забезпечення позову, суд не завжди може знати про реальний стан речей та наслідки вжиття заходу для відповідача, проте суд діє на підставі доказів та фактів, наданих позивачем.

Крім того, слід зазначити, що у заяві про забезпечення позову (п. 2.2) заявник просить заборонити посадовим особам ПрАТ «КВЕРЗ» вчиняти будь-які дії, направлені на припинення трудових правовідносин з працівниками товариства до вирішення справи по суті, але зазначена вимога не стосується позовних вимог та заявлена поза межами позову.

На переконання суду позивачем не наведено будь-яких прийнятних та переконливих обґрунтувань того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову після набрання законної сили рішенням в справі, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, заявником не наведено ознак очевидної протиправності оскаржуваного рішення, що виключає можливість застосування заходів забезпечення позову в межах спірних правовідносин.

На підставі вище викладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.А. Усатова