Справа № 357/2577/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2021 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. розглянувши заяву Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

Узинська міська рада Білоцерківського району Київської області звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви про стягнення недоотриманої плати за землю, мотивуючи тим, що 16.02.2016 р. між ОСОБА_1 та Головним управлінням Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Київській області був укладений договір оренди землі на земельну ділянку площею 37,6486 га, яка розташована на території Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, для ведення фермерського господарства, кадастровий номер :01:001:0060 та договір оренди землі на земельну ділянку площею 51,8348 га, яка розташована на території Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, для ведення фермерського господарства, кадастровий номер :01:001:0046, строком на 7 років. На підставі рішення Узинської міської ради від 24.12.2012р. № 02-51/2020 з урахуванням акта приймання-передачі від 14.12.2012р. № 33-ОТГ вказані земельні ділянки перейшли у комунальну власність Узинської міської об`єднаної територіальної громади. 24.02.2021 року Узинською міською радою було прийнято Рішення №04-228/2021 «Про розірвання договорів оренди землі від 16.02.2016 року з гр. ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 51,8348 га з кадастровим номером :01:001:0046 та земельної ділянки площею 37,6486 га з кадастровим номером :01:001:0060», у зв`язку з чим відповідач звернувся з позовом /справа № 357/2172/21/ про його скасування. Заявник зазначає, що з лютого 2016 р. ОСОБА_1 не сплачував орендні платежі, не повідомив податковий орган про факт укладення договорів оренди землі, тобто здійснив ряд порушень, які свідчать про умисні протиправні дії відповідача щодо комунального майна. Крім того, до даного часу відповідач не вчинив дії по поверненню майна громади. Посилаючись на зазначені обставини та з метою уникнення загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, просили суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 / код ДРФО - НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Кагарлицьким РВГУ МВС України в Київській області 11.04.2001р., адреса: АДРЕСА_1 / вчиняти будь-які дії щодо володіння, користування земельними ділянками, що розташовані на території Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, площею 37,6486 га, кадастровий номер :01:001:0060 та площею 51,8348 га, кадастровий номер :01:001:0046; заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти за заявою ОСОБА_1 /чи його представника/ будь-які реєстраційні дії щодо земельних ділянок, що розташовані на території Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області площею 37,6486 га, кадастровий номер :01:001:0060 та площею 51,8348 га, кадастровий номер :01:001:0046.

Оглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд вказує на таке.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, в тому числі, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також заборонити вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, зміст і форма відповідної заяви про забезпечення позову має відповідати вимогам, викладеним у ст. 151 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

- найменування суду, до якого подається заява;

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

- предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

- захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

- ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

- пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

- інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Натомість, всупереч вимогам п.5 та п.7 ч.1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову не зазначено ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернуласьз такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Зокрема, заява про забезпечення позову повинна містити причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім того, заявником не було зазначено у заяві обґрунтування застосування забезпечення позову, оскільки посилання на статті ЦПК України та розкриття поняття «забезпечення позову», не розкриває суті підстав для забезпечення позову, а саме: ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, як того вимагає п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

Також, заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Згідно із ч. ч. 1-5 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З аналізу вищенаведених норм цивільного процесу вбачається, що метою застосування заходів зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Питання вжиття заходів зустрічного забезпечення вирішуються судом, який остаточно і визначає захід зустрічного забезпечення, який має бути вжитий в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України в частині її змісту, оскільки не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За приписами ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на вищевикладене заява про забезпечення позову має бути повернута заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151, 153, 260, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяБ. І. Кошель