Справа № 953/4197/21
УХВАЛА

(про забезпечення позову)

"11" березня 2021 р. м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Зуб Г.А., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Чумак Р.В. про забезпечення позову до подачі позовної заяви,-

в с т а н о в и в:

09 березня 2021 року в системі «Електронний суд» надійшла вказана заява, в якій представник заявника ОСОБА_2 просить вжити заходи забезпечення майбутнього позову шляхом заборони будь-якій особі вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , та заборони будь-якій особі вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування підстав для вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви представник позивача вказує те, що 13.01.2011 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір дарування частини квартири, а саме 30/100 частин комунальної квартири АДРЕСА_1 . 01.03.2021 ОСОБА_4 звернулась до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію прав на підставі вказаного договору, проте їй було відмовлено у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 договір про поділ майна від 05.11.2018 за №4198, а саме квартири АДРЕСА_1 , та в результаті поділу вказана квартира була поділена на два окремі нерухомі об`єкти квартира АДРЕСА_2 . Таким чином, ОСОБА_3 , усвідомлюючи той факт, що власником 30/100 частин квартири є заявник, фактично розпорядилася даною квартирою шляхом її поділу на дві окремі квартири, внаслідок чого порушено право власності заявника. Після поділу спірної квартири, відповідачі почали вчиняти активні дії щодо продажу вищезазначених двох квартир з чим позивач не погоджується, та планує звернутись до суду з відповідною позовною заявою про визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову,

наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року по справі N 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

В рішенні від 19 лютого 2009 року у справі "Христов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд наголошує на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (див. рішення у справі Брумареску, п. 78).

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також убезпечення від спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідноч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Предметом спору у майбутньому позові становить квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .

Надані заявником при подачі заяви докази ( відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,

Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 03.10.2019 року, копя договору дарування від 13.01.2011 року, копія рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 03.03.2021) підтверджують обставини, що спірні квартири зареєстровані на праві власності за відповідачами.

До суду надані також докази на підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову оголошення про продаж спірної квартири АДРЕСА_3 .

Таким чином, приймаючи до уваги предмет спору, суд вважає вимоги заявника про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки заявник набула право власності лише на 30/100 частин спірної квартири до її поділу, яка була загальною площею 165,9 кв.м., а після поділу квартири змінилась площа квартир АДРЕСА_2 , тому вказане є співмірним із заявленими позовними вимогами, а від так вважає за необхідне до розгляду справи по суті накласти заборону відчуження на вказане нерухоме майно, оскільки вбачається імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у випадку не задоволення судом заяви позивача, а тому вона підлягає задоволенню частково, а в іншій частині заяви суд також відмовляє у зв`язку з тим, що заявник за договором дарування не була власницею всієї спірної квартири, та не співмірністю.

Суд роз`яснює ОСОБА_1 , що відповідно до ч. 4 ст. 152, ч. 13 ст. 157 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Чумак Р.В. про забезпечення позову до подачі позовної заяви задовольнити частково.

Накласти заборону відчуження на квартиру АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в Харківського апеляційний суд протягом 15 діб.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Роз`яснити заявнику, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом 10 днів.

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_5 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_6 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ; ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_6 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ; ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_6 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 .

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання три роки.

Суддя Г.А. Зуб