Справа № 462/7574/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2021 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Галайко Н. М.

з участю секретаря судового засідання Любінець В. Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представників третіх осіб Брикса Р. З. , Данчак Т. П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (законний представник ОСОБА_5 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради, Служба у справах дітей Залізничної районної державної адміністрації Львівської міської ради про скасування заборони на відчуження майна,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом, у якому просить скасувати заборону на відчуження 1/6 частки житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 11.02.2015 року за № 8695183 про заборону на відчуження 1/6 частки житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покликається на те, що 02.10.2017 року отримала у спадщину нерухоме майно, яке складається з 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності є Свідоцтво про право на спадщину за заповітом 2-448, видане 02.10.2017 року, номер запису про право власності 22618328. Співвласниками цього ж будинку (спільна часткова власність) є також: відповідач у справі ОСОБА_2 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом 2-45 від 15.01.2010 року, розмір частки 1/3; ОСОБА_5 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом 3-1869 від 12.11.2010 року, розмір частки 1/6. На підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.06.2013 року - батько ОСОБА_5 - ОСОБА_6 позбавлений батьківських прав щодо дитини, а мати померла. Розпорядженням голови Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області від 05.07.2013 року № 279 ОСОБА_7 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням голови Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради від 22.07.2013 року № 367 над малолітньою ОСОБА_5 встановлено опіку. Опікуном призначено її бабусю ОСОБА_2 , на яку покладено обов`язок щодо здійснення контролю за збереженням житла, яке належить дитині. Виходячи з наведеного та згідно з ч. 1 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси ОСОБА_5 представляє у суді її опікун ОСОБА_2 як законний представник. Залізнична районна державна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає, що не має підстав вирішувати питання щодо зняття заборони на відчуження 1/6 частки житлового буд. АДРЕСА_1 та рекомендувала відповідачу ОСОБА_2 вирішувати це у суді самостійно. Як зазначено вище, житловий буд. по АДРЕСА_1 належить позивачу, відповідачу та малолітній ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності, у розмірі часток: 1/2, 1/3 та 1/6 часток відповідно. Загальна площа будинку 97,4 кв.м. 1/6 частки, що належить ОСОБА_5 становить 16,2 кв.м., при цьому виділ цієї частки із спільного майна у натурі неможливий, враховуючи планування будинку. У цьому будинку немає належних побутових умов (відсутня каналізація, вбиральня та ванна кімната), протікає дах та є необхідність у капітальному ремонті, що потребує великих коштів. По цій причині у вересні 2020 року позивач з відповідачем досягла згоди про продаж будинку. Відповідач ОСОБА_2 мала намір за рахунок продажу своєї частки та частки підопічної онуки ОСОБА_8 та натомість придбати для дитини повноцінну квартиру на заміну. З цією метою 05.10.2020 року між позивачем, як представником співвласників, та майбутнім покупцем був укладений Договір про наміри, у підтвердження укладення договору купівлі-продажу, де продавцем будуть виступати: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . При вивченні документів з`ясувалось, що на 1/6 частку будинку, що належить ОСОБА_5 , заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19.11.2014 року по справі № 462/7106/14-ц накладено заборону на відчуження 1/6 частки будинку до досягнення нею повноліття. До участі у справі позивача, як зацікавлену особу, суд не залучив. Наведене підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 19.11.2020 року № 233318705 з якого видно, що в реєстрі міститься запис про обтяження від 11.02.2015 року № 8695183. Таким чином, накладення заборони на частину нерухомого майна - будинку АДРЕСА_1 унеможливлює його відчуження для двох співвласників: для позивача та ОСОБА_2 . Позивач обмежена у користуванні та розпорядженні своєю власністю і не має можливості у повній мірі здійснювати та реалізовувати своє право власності відносно будинку найближчі 4 роки через незалежні від неї обставини, а саме накладену заборону, що у свою чергу забороняє вчиняти будь-яку нотаріальну дію відносно цього майна. Враховуючи викладене, просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 04.01.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (законний представник ОСОБА_5 ) про скасування заборони на відчуження майна. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження. З метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання (а.с. 41).

У підготовчому судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на мотиви такого, просить позов задовольнити.

Відповідач у підготовчому судовому засіданні позов визнала, підтвердила факти наведені у позовній заяві. Зазначила, що крім цього, подала до суду письмову заяву про визнання позову, у якій виклала свою позицію та визнала позовні вимоги.

Представники третіх осіб у підготовчому судовому засіданні у вирішенні справи поклалися на розсуд суду.

За таких обставин, з врахуванням визнання позову відповідачем, відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19.11.2014 року у справі № 462/7106/14 - накладено заборону на відчуження 1/6 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , до досягнення нею повноліття (а.с. 29-33).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом НМІ 016891 від 02.10.2017 року посвідченого державним нотаріусом Сьомої львівської державної нотаріальної контори на підставі заповіту від 07.12.2011 року за реєстровим № 2-134 - спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_9 , 1931 року народження є її донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 13), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 15).

Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом ВМО № 865484 від 15.01.2010 року посвідченого державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори на підставі заповіту від 11.06.2009 року за реєстровим № 2-939 - спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_10 , 1926 року народження є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.16), що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.17).

Свідоцтвом про право на спадщину за законом ВРВ № 545462 від 12.11.2010 року посвідченого державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_11 , 1986 року народження - є її донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а саме 1/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 18), що також підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 19).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається зі ст. 1 протоколу № 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідач у справі скористався своїм правом передбаченим ч. 1 ст. 206 ЦПК України та визнав позов, зазначивши про це в окремій письмовій заяві від 20.01.2021 року (а.с. 44-45).

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи наведені норми закону у сукупності з представленими суду документами, приводять суд до висновку, що позов є підставний і такий, що підлягає задоволенню. Суд дійшов до такого вирішення спору виходячи у тому числі із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, аналізуючи подані суду документи. Судом із матеріалів справи встановлено, які реально права порушені, у який спосіб і які конкретно несприятливі наслідки спричинило для позивача це порушення, а також мету пред`явлення позову позивачем як захист (відновлення) її прав і законних інтересів.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 200, 206, 258-259, 264-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (законний представник ОСОБА_5 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради, Служба у справах дітей Залізничної районної державної адміністрації Львівської міської ради про скасування заборони на відчуження майна - задовольнити.

Скасувати заборону на відчуження 1/6 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , накладену рішенням Залізничного районного суду м. Львова у справі № 462/7106/14 від 19.11.2014 року.

Рішення суду може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду, відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України - через Залізничний районний суд м. Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 (законний представник ОСОБА_5 ) ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 );

Третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради (адреса: 79000, м. Львів, вул. Липинського, 11);

Третя особа: Служба у справах дітей Залізничної районної державної адміністрації Львівської міської ради (адреса: 79022, м. Львів, вул. Виговського, 34).

Повний текст рішення складено 09.03.2021 року.

Суддя/підпис/ Н. М. Галайко

З оригіналом згідно.

Суддя: