Дата документу 29.09.2021
Справа № 334/4149/21
Провадження № 2/334/3035/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення збитку завданого державі, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення збитку завданого державі.

В позові посилалися на те, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 НГУ з 02 квітня 2015 року, що підтверджується копією контракту про проходження громадянами України військової служби в Національній гвардії України на посадах рядового, сержантського старшинського складу від 12.04.2018 року, та відповідною довідкою начальника відділення кадрів від 01.04.2021 року № 509.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій части № 78 від 12.04.2018 року солдата ОСОБА_1 (призов ІІІ-2017) старшого майстра ремонтного відділення бронетанкової техніки взводу матеріально-технічного забезпечення танкової роти, прийнято на військову службу за контрактом, виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 8 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Контракт укладено строком на 3 роки, з 12 квітня 20 року по 11 квітня 2021 року.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2020 року

встановлено, що 21 жовтня 2019 року о 08 годині 00 хвилин, солдат ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , не з`явився вчасно на службу без поважних причин до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами військової частини НОМЕР_1 до 30 січня 2020 року.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, проходячи військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді гранатометника 1-го відділення 2-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронеавтомобілях) 2-го батальйону оперативного призначення, у військовому званні «солдат», своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, що полягає у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою військовослужбовцем.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ №126 від 19.06.2020 року солдата ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення, на підставі підпункту «е» п.2 п.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у вигляді позбавлення волі.

У зв`язку із тим, що контракт про проходження військової служби ОСОБА_1 розірваний достроково, виник збиток державі у сумі 8485,11 грн.

Прохали стягнути з відповідача на користь Військової частини НОМЕР_1 НГУ кошти у розмірі 8485,11 грн., як відшкодування шкоди заподіяної державі, в особі Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка виникла у зв`язку із виплатою одноразової грошової допомоги при укладанні контракту про проходження військової служби, та дострокового звільнення з військової служби та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2270 грн.

У судове засідання представник позивача не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, прохали справу розглянути за наявними в матеріалах справи документами, позовні вимоги підтримали, не заперечували проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав, відзив на позов не подав.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Тому суд на підставі ч.5 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.

Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 НГУ з 02 квітня 2015 року, що підтверджується копією контракту про проходження громадянами України військової служби в Національній гвардії України на посадах рядового, сержантського старшинського складу від 12.04.2018 року

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) №78 від 12.04.2018 року солдата ОСОБА_1 (призов ІІІ-2017) старшого майстра ремонтного відділення бронетанкової техніки взводу матеріально-технічного забезпечення танкової роти, прийнято на військову службу за контрактом, виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 8 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, контракт укладено строком на 3 роки.

Відповідно до довідки №509 від 1.04.2021 року ОСОБА_1 перебував на військовій службі з 2.04.2015 року по 19.06.2020 року.

З особистої картки на грошове забезпечення №938 за 2019 рік вбачається, що у ОСОБА_1 було виплачено одноразову грошову допомогу у зв`язку із укладанням першого контракту.

Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ №126 від 19.06.202 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення на підставі підпункту «е» п.2 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із набраннями законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначення покарання у вигляді позбавлення волі.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2020 року

встановлено, що 21 жовтня 2019 року о 08 годині 00 хвилин, солдат ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , не з`явився вчасно на службу без поважних причин до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами військової частини НОМЕР_1 до 30 січня 2020 року.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного.

Підпунктом 8 п.6 Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців,осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» передбачено виплачувати: одноразову грошову допомогу військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту в таких розмірах: особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Відповідно п.1Розділу XXI Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам» військовослужбовцям після укладення ними першого контракту, передбаченого у додатку 1до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153, та вступу до виконання обов`язків за посадою, на яку вони призначені, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року.

Відповідно п.3Розділу XXI вказаного Наказу одноразова грошова допомога підлягає стягненню з військовослужбовців, визначених у пункті 1 цього розділу, у сумі, обчисленій у повних календарних місяцях пропорційно часу, який залишився до закінчення дії контракту,у разі дострокового припинення (розірвання) першого контракту та звільнення з військової служби (направлення для проходження строкової військової служби)у зв`язку із: набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі...

Відповідно п.3 Розділу XXX вказаного Наказу військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення виплата грошового забезпечення припиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Про припинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Відповідно п.4 Розділу XXXІІ вказаного Наказу військовослужбовцям строкової військової служби та курсантам військових навчальних закладів з числа осіб, які не перебували на військовій службі перед зарахуванням на навчання, звільненим з військової служби(навчання), грошова допомога виплачується в розмірі восьми посадових окладів... Грошова допомога не виплачується: військовослужбовцям строкової служби, звільненим з військової служби у зв`язку із засудженням до позбавлення волі за вироком суду, що набрав законної сили, у тому числі зі звільненням від відбування покарання.

Відповідно п.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктів "е" пунктів 1 і 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.

Частиною 1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Судом встановлено, що до суду звернувся позивач Військова частина НОМЕР_1 НГУ з позовом до відповідача ОСОБА_1 , якому як військовослужбовцю після укладення першого контракту виплачено одноразову грошову допомогу як особі рядового складу в розмірі восьми розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та якого Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 НГУ виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення на підставі підпункту «е» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із набраннями законної сили обвинувальним Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2020 року у справі №335/835/20, яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, з вимогою про стягнення з відповідача збитків, які нанесені державі у виді виплаченої одноразової грошової допомоги в розмірі 8485,11 грн., у зв`язку з достроковим розірванням контракту про проходження військової служби.

Так як в судовому засіданні доведено факт укладення першого контракту з військовослужбовцем ОСОБА_1 про проходження військової служби, факт виплати йому одноразової грошової допомоги в розмірі восьми розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, факт дострокового розірвання з ним контракту та звільнення відповідача з військової служби у зв`язку з набранням відносно нього законної сили обвинувальним вироком суду, яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, та факт не повернення відповідачем виплачених коштів, тому існують підстави для стягнення з відповідача виплаченої одноразової грошової допомоги при укладанні першого контракту.

Крім того, відповідно до ч. 1, 8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Так як відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, будь-яких заперечень суду не надав, то суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами частин першої, п`ятої та шостої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів того, що відповідач повернув вказані кошти в повному обсязі в матеріалах справи не має, не спростовано це і відповідачем.

А тому позов підлягає задоволенню, як такий, що підтверджений встановленими обставинами та наданими суду доказами.

Відповідно до ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як рішення ухвалено на користь позивача, то сплачений судовий збір в розмірі 2270 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 27, 76-83, 141, 223, 247, 258-259, 264-265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення збитку завданого державі задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) кошти у розмірі 8485,11 грн., як відшкодування шкоди заподіяної державі в особі Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка виникла у зв`язку із виплатою одноразової грошової допомоги при укладанні контракту про проходження військової служби та дострокового звільнення з військової служби.

Стягнути з ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України () витрати на сплату судового збору у розмірі 2270 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Копію заочного рішення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням не пізніше двох днів з дня його проголошення.

Суддя: О.М. Гнатюк