Справа № 130/1777/20
Провадження № 22-ц/801/670/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 рокуСправа № 130/1777/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Войтка Ю.Б., Матківської М.В.,

за участю секретаря судового засідання Кузьменка Б.І.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №130/1777/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Жмеринської міської об`єднаної територіальної громади в особі Жмеринської міської ради, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Жмеринської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про поновлення порушеного права та визнання права на земельні ділянки в порядку спадкування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05 січня 2021 року, яке ухвалене суддею Шепель К.А. в Жмеринському міськрайонному суді Вінницької області, повний текст складено 14 січня 2021 року,

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_2 є сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті яких позивачі прийняли спадщину та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на право на пайовий фонд майна КСП «Хлібороб» с. Жуківці Жмеринського району, яке мали за життя спадкодавці.

Мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 пропрацювала в колгоспі з 1970 по 1985 рік, як скотарка із зазначенням відпрацьованих людино-днів та заробітної плати. Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_4 значиться в документах по колгоспу ім. Кірова, КСП «Хлібороб» с. Жуківці, в книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспників за 1971 - 1995 роки, як різноробочий, шофер, тракторист із зазначенням відпрацьованих людино - днів та заробітної плати. ТОВ «Хлібороб» є правонаступником КСП «Хлібороб» с. Жуківці, а КСП «Хлібороб» с. Жуківці було правонаступником колгоспу ім. Кірова с. Жуківці.

Позивачі вважають, що спадкодавці за життя мали право на отримання земельної частки паю, як працівники КСП «Хлібороб» с. Жуківці Жмеринського району, оскільки рішенням зборів пайовиків КСП від 21 березня 2003 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було включено до уточненого списку (пайовиків) членів підприємства, які мають право на майновий пай.

З метою оформлення своїх спадкових прав на земельні частки (паї) позивачі звернулись до Жмеринської районної державної нотаріальної контори, проте 13 березня 2020 року отримали повідомлення, у яких їм було відмовлено в оформленні та видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з підстав відсутності документів, які б підтвердили належність земельної частки (пай) із земель колективної власності КСП «Хлібороб» с. Жуківці, спадкодавцям.

Таким чином, з метою відновлення своїх порушених прав на спадкування позивачі просили суд поновити строк на звернення до суду та визнати право на отримання в порядку спадкування земельної частки (паю) на території Жмеринської ОТГ (Жуковецький старостинський округ) за ОСОБА_1 після смерті її матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ОСОБА_2 після смерті його батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , площею по 3,08 га за кожним.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05 січня 2021 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, оскільки вважають, що висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права. Просили рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копій свідоцтв про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Згідно з копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати - ОСОБА_3 , батько - ОСОБА_6 (а.с.11).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 03 грудня 1971 року позивач ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (а.с.13).

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 17 березня 1984 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (а.с.14).

Відповідно до копій свідоцтв про розірвання шлюбу 15 лютого 1984 року ОСОБА_1 розірвала шлюб з ОСОБА_7 , 10 лютого 2020 року ОСОБА_1 розірвала шлюб з ОСОБА_4 (а.с.12).

Жуковецькою сільською радою 26 січня 2007 року видано Свідоцтво про право на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат), на ім`я ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а 25 листопада 2008 року аналогічне свідоцтво видано позивачці ОСОБА_1 (а.с.17, 18).

Згідно з копіями Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі та свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на спадкове майно, яке складається з права на пайовий фонд КСП «Хлібороб» села Жуківці Жмеринського району (реорганізоване підприємство ТОВ «Хлібороб»), в розмірі 0,10 відсотків загальної вартості майна пайового фонду підприємства (а.с.15, 16).

Відповідно до копій паспорта та свідоцтва про народження позивач ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Жуківці Жмеринського району, батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_1 (а.с.19, 21).

Згідно з копіями Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі та свідоцтва про право на спадщину за законом позивач ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_4 на спадкове майно, яке складається з права на пайовий фонд КСП «Хлібороб» села Жуківці Жмеринського району (реорганізоване підприємство ТОВ «Хлібороб»), в розмірі 0,21 відсотків загальної вартості майна пайового фонду підприємства (а.с.22 - 24).

Згідно з копією свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП, позивач ОСОБА_2 25 листопада 2008 року отримав право на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) (а.с.25).

Відповідно до копії архівної довідки про реорганізацію колгоспу ім.Кірова с. Жуківці Жмеринського району, рішенням зборів уповноважених колгоспників від 07 грудня 1992 року колгосп ім. Кірова с. Жуківці реорганізовано в КСП «Хлібороб», на базі якого 19 лютого 2000 року створено ТОВ «Хлібороб» с. Жуківці (а.с.26).

Згідно з копією протоколу №1 зборів пайовиків КСП «Хлібороб» с. Жуківці від 21 березня 2003 року, уточнено список пайовиків в кількості 383 чоловіки (а.с.27 - 29), а відповідно до копії довідки Жуковецького старостинського округу від 13 березня 2020 року до уточненого списку пайовиків КСП «Хлібороб» с. Жуківці внесені ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.30).

Відповідно до копії архівної довідки Жуковецького старостинського округу виданої 09 грудня 2019 року, по Жуковецькому колгоспі імені Кірова, в книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1970-1985 роки значиться ОСОБА_3 скотарка , де зазначено відпрацьовані дні та заробітна плата (а.с.31).

Згідно з копіями архівних довідок Жмеринського районного трудового архіву від 01 серпня 2018 року та 06 вересня 2018 року, по колгоспу ім. Кірова, КСП «Хлібороб» с. Жуківці, в книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспника за 1971 - 1995 роки значиться ОСОБА_4 - різноробочий, шофер, тракторист, де вказано його відпрацьовані дні і заробітна плата. Дату звільнення ОСОБА_4 підтвердити неможливо, нарахування заробітної плати припинено з жовтня 1995 року(а.с.32, 33).

Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 09 січня 2020 року відділу у Жмеринському районі управління Держгеокадастру, середній розмір земельної частки КСП «Хлібороб» с.Жуківці становить 3,08 га, відповідно до технічної документації по паюванню земель колективної власності КСП «Хлібороб» та списку громадян, які мають право на отримання земельної частки (пай), прізвища ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - відсутні (а.с.35).

На адвокатський запит від 09 січня 2020 року виконавчий комітет Жмеринської міської ради повідомив, що середній розмір замельної частки (паю) на одного члена КСП «Хлібороб» становить 3,08 га, а вартість на 2003 рік становила 24941,44 грн, у списках громадян, які мають право на отримання земельної частки (пай), прізвища ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - відсутні (а.с.37).

КСП «Хлібороб» с. Жуківці 20 травня 1996 року видано Державний акт про право колективної власності на землю на території Жуковецької сільської ради в розмірі 1055,6 гектарів землі в межах, згідно з планом (а.с.38 - 42).

Відповідно до відповіді виконавчого комітету Жмеринської міської ради на адвокатський запит від 30 квітня 2020 року, та листом в.о. старости Жуковецького старостинського округу, землі резервного фонду на території Жуковецької сільської ради не ввійшли до складу земель, згідно Державного акту на право колективної власності КСП «Хлібороб» с. Жуківці. Землі, згідно з Державним актом, повністю поділені між членами КСП, на території округу рахується 50,56 га земель резервного фонду, які передані в оренду (а.с.47).

Згідно з відповіддю на адвокатський запит відділу у Жмеринському районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 29 квітня 2020 року, на території Жуковецької сільської ради земельні ділянки земель резервного фонду державної форми власності, відсутні. Станом на 01 січня 2020 року середня вартість земельної частки (паю) становить 81933,61 грн (а.с.50).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб підприємців та громадських формувань СТОВ «Хлібороб» с. Жуківці - реєстрацію юридичної особи припинено 31 січня 2007 року (а.с.51).

Згідно з копією спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 єдина спадкоємиця майна своєї матері, прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом(а.с.66 - 79).

Відповідно до копії спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , ОСОБА_2 єдиний спадкоємиць майна свого батька, прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.80 - 87).

Відповідно до рішення Жмеринської міської ради № 876 від 29 жовтня 2019 року до Жмеринської міської ради добровільно приєдналась Жуковецька сільська територіальна громада (а.с.97 - 98).

Згідно з заявою Управління Пенсійного фонду України у Жмеринському районі, у них відсутній архів пенсійних справ до 1999 року, а тому неможливо надати довідку щодо оформлення пенсії ОСОБА_3 (а.с.108).

Відповідно до копії протоколу комісії про призначення пенсії і допомоги колгоспникам Жмеринського району, ОСОБА_3 була призначена пенсія за віком з 07 липня 1983 року довічно ( а.с.112 - 113).

Відповідно до письмових відповідей державного нотаріуса Жмеринської районної державної нотаріальної контори Мельничук А.Л., свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку ( пай) у землі, що перебувала в колективній власності КСП «Хлібороб» с. Жуківці, видані позивачам бути не можуть в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які би підтвердили належність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права на земельну частку (пай) (а.с.7-8).

Згідно копії статуту з додатками КПС «Хлібороб» с. Жуківці, відповідно до пунктів 3.6, 3.8, 3.9, 3.12, 4,1 якого членство в підприємстві припиняється в разі виходу або виключення з членів підприємства; особи, які вибули із підприємства з поважних причин (пенсія, інвалідність, зміна місця проживання, переведення на іншу роботу) можуть одержувати дивіденди на свій майновий пай, члени підприємства, які вийшли на пенсію можуть залишати в підприємстві пай з метою одержання щорічних дивідендів, або передати спадкоємцю; членство в підприємстві зберігається також за громадянами при припиненні роботи по старості чи інвалідності, якщо вони не виїхали на постійне місце проживання в іншу місцевість; спори, що виникають із членських відносин, вирішуються зборами уповноважених членів підприємства або народним судом; земля, все майно підприємства, належить на праві спільної часткової власності його членам, а підприємству - на праві повного господарського відання (а.с.126 - 143).

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто спадщина після її смерті відкрилася до 01 січня 2004 року.

У статті 524 ЦК Української РСР визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За змістом статті 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно з частиною першою статті 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 548 ЦК Української РСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Частиною дев`ятою статті 5 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) (у редакції від 13 березня 1992 року) визначалось, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Водночас відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (у редакції 1992 року) членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» трудові відносини членів підприємства регулюються цим Законом і статутом підприємства, а громадян, які працюють за трудовим договором або контрактом, - законодавством про працю України.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) у порядку спадкування, оскільки її мати ОСОБА_3 , як спадкодавець, такого права за життя не набула.

Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Вказаний висновок узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 02 березня 2020 року у справі № 573/813/19-ц (провадження № 61-1543св20), від 13 травня 2020 року у справі № 627/66/17 (провадження № 61-42431св18), від 20 травня 2020 року у справі № 384/642/17 (провадження № 61-37931св18), від 02 вересня 2020 року у справі № 530/311/19 (провадження № 61-18113св19), від 22 жовтня 2020 року у справі № 149/2978/18 (провадження № 61-4932св19), від 16 грудня 2020 року у справі № 637/672/19-ц (провадження № 61-553св20), від 23 грудня 2020 року у справі № 609/1117/18 (провадження № 61-5685св19).

На момент видачі КСП «Хлібороб» с. Жуківці державного акту на право колективної власності на землю і до дня смерті спадкодавець ОСОБА_3 до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай), включена не була, сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримувала, а докази того, що у неї виникло право на земельну частку (пай) за життя позивачем не надано.

Відповідно до копії архівної довідки Жуковецького старостинського округу виданої 09 грудня 2019 року, по Жуковецькому колгоспі імені Кірова, в книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1970-1985 роки значиться ОСОБА_3 скотарка , де зазначено відпрацьовані дні та заробітна плата (а.с.31). Проте, доказів того, що вона була членом реорганізованого КСП «Хлібороб» с. Жуківці матеріали справи не містять. За життя ОСОБА_3 не доводила наявності у неї права на земельну частку (пай) як члена реорганізованого КСП «Хлібороб» с. Жуківці.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

За приписами частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На момент видачі КСП «Хлібороб» с. Жуківці державного акту на право колективної власності на землю (1996 рік) і до дня смерті (24 травня 2004 року) спадкодавець ОСОБА_4 до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай), включений не був, сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримав, а докази того, що у нього виникло право на земельну частку (пай) за життя позивачем не надано.

ОСОБА_4 працював в КСП «Хлібороб» с. Жуківці, з 1971 по 1995 роки. За життя ОСОБА_4 не доводив наявності у нього права на земельну частку (пай) як члена КСП.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме з відповіді відділу у Жмеринському районі управління Держгеокадастру від 17 січня 2020 року №0-2-0.22-10/106-20 та відповіді виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 15 січня 2020 року №02-5/10-154, відповідно до технічної документації по паюванню земель колективної власності КСП «Хлібороб» та списку громадян, які мають право на отримання земельної частки (пай), прізвища ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - відсутні (а.с.35, 37).

Таким чином, оцінивши докази, подані сторонами у передбаченому процесуальним законом порядку, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що спадкодавці за життя не набули право на відповідні земельні частки (пай), а отже це право не ввійшло до складу спадщини.

Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанцій, оскільки правильно застосував до правовідносин норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги позивачів не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 березня 2021 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Войтко Ю.Б.

Матківська М.В.