ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2021 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Ковалевської Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Омельчук С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
В грудні 2020 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області звернулась позивач ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником 17/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .
В будинку позивач проживає сама, проте зареєстрованими з 2016 року залишаються відповідачі донька ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3 , які з дати реєстрації в ньому не проживають, комунальні платежі не сплачують, не беруть участі та не несуть витрат по утриманню житла, особистих речей в будинку не мають. Проте знятись з реєстрації в добровільному порядку вони не бажають.
Всі витрати, пов`язані з утриманням та обслуговуванням будинку, сплатою комунальних платежів і податків покладені тільки на позивача, а так як вона є пенсіонером, має поганий стан здоров`я, то грошові витрати є для неї є суттєвими. Реєстрація відповідачів у спірному будинку перешкоджає позивачу вільно користуватись та розпоряджатись належним їй будинком та оформити субсидію.
Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, до канцелярії суду подала письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутності, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не запечерувала.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлені належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, не скористались своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з чим суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Так, судом встановлено, що відповідно до копії Договору дарування частини житлового будинку від 08 червня 2000 року позивач ОСОБА_1 прийняла в дар 17/25 частин жилого будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.4).
Як вбачається з довідки Борівської селищної ради народних депутатів №1422 від 27.10.2020, виданої ОСОБА_1 в тому, що вона зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 . Родина складається з трьох зареєстрованих чоловік: заявник ОСОБА_1 з 18.10.2000; дочка ОСОБА_2 з ІНФОРМАЦІЯ_1 ; онука ОСОБА_3 з 14.06.2016 (а.с.10).
Факт не проживання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за місцем їх реєстрації з 2016 року підтверджується Актами обстеження матеріально-побутових умов будинку за адресою: АДРЕСА_1 від 19 травня 2019 року, від 25 грудня 2019 року та від 14 жовтня 2020 року (а.с.11-13).
Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Позивач вважає, що факт реєстрації відповідачів, у належному їй житловому будинку, порушує її права, як власника, оскільки вона змушений сплачувати рахунки відповідачів за надані комунальні послуги, що є порушенням її прав.
Також, враховуючи ту обставину, що відповідачі за місцем реєстрації тривалий час не проживають, позивач вважає їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
У пункті 33 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння).
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разу відсутності члена сім`ї без поважним причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Отже, відповідно до вказаних положень закону, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є дії (бездіяльність) відповідача, не пов`язані з позбавленням володіння, якими порушується право власності власника житла.
В судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відсутні за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , їх реєстрація за вказаною адресою носить формальний характер, та порушує права власника ОСОБА_1 .
Відповідачі за місцем своєї реєстрації не проживають тривалий час, житловою площею будинку не користуються, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку не сплачують, а тому правових підстав для подальшої їх реєстрації у будинку позивача немає, внаслідок чого відповідачів необхідно визнати такими, що втратили право користування вищевказаним будинком.
Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є прямим доказом для зняття особи з реєстрації місця проживання і не потребує інших додаткових рішень суду для зняття даної особи з реєстрації.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача сплачений нею судовий збір в розмірі 1681,60 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263-265,280-283 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 391, 396, 405 ЦК України, ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 такими, що втратили право користування (проживання) житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі по 840,80 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі через суд першої інстанції апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М.Ковалевська