Справа № 948/1070/20
Номер провадження 2/948/3/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2021 Машівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого-судді Косик С.М.,

за участю: секретаря Ткач Н.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

відповідно до ч. 1 ст. 268 ЦПК України в судовому засіданні 02.03.2021 року проголошено вступну та резолютивну частину Рішення, -

в с т а н о в и в :

у грудні 2020 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі вказаним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.01.1983, який рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 05.07.1996 був розірваний. У подальшому, після розлучення, в період з 16.07.1996 по 01.07.2020, вони продовжили проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу у квартирі АДРЕСА_1 , яку придбали під час спільного проживання у шлюбі, вели спільний побут та господарство, мали спільний бюджет, спільно придбавали майно, здійснювали поточний та капітальний ремонт придбаної квартири, відвідували місце навчання сина та доньки, тобто здійснювали взаємні права та обов`язки, які притаманні подружжю. Зараз виникла необхідність у поділі спільного майна подружжя та поділу майна, яке придбане під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, але відповідач відмовляється. У зв`язку з викладеним, позивач просить встановити факт проживання її та відповідача однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 16.07.1996 по 01.07.2020 в квартирі АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 09.12.2020 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 34).

30.12.2020 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 до нього відмовити в повному обсязі, вважає вимоги позивачки незаконними та необґрунтованими, посилаючись на те, що вони з позивачкою хоча і проживали однією сім`єю в квартирі АДРЕСА_1 в період з липня 1996 року по жовтень 2019 року, проте не були пов`язані взаємними правами та обов`язками як чоловік та дружина, не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету, не придбавали за спільні кошти рухоме та нерухоме майно. Їхні відносини були пов`язані лише побутовими умовами проживання як співмешканців квартири, яка була придбана ним в період перебування в офіційному шлюбі з позивачкою. Одночасно наголошує на тому, що факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу можна встановити лише після 1січня 2004 року (після набуття чинності СК) (а.с. 47-53).

Позивач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а.с. 83).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, аналогічних тим, які викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити та пояснив, що після розірвання шлюбу в 1996 році подружжя ОСОБА_5 проживали в цивільному шлюбі за однією адресою, а саме по АДРЕСА_2 , вели спільне господарство та виховували дітей, сільська рада та жителі села не були обізнані про те, що сторони розлучені, їхні стосунки були притаманні подружнім. Спір виник тоді, коли на пропозицію позивача щодо поділу майна, яке нажито ними спільно, відповідач повідомив, що все майно належить тільки йому.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на те, що колишнє подружжя ОСОБА_5 дійсно з 1996 року по 2019 рік проживали в одному будинку, але не жили однією сім`єю, не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету, кожен мав окрему кімнату, витрати по господарству, утриманню дітей несли окремо. Свідки не були присутні на сімейних святах, не були обізнані про подробиці їхнього життя. Відповідач пояснив, що після розірвання шлюбу в 1996 році вони з позивачкою не проживали як подружжя, а лише мешкали в одній квартирі, жили в окремих кімнатах, окремо харчувалися, тримали господарство. Відповідач не заперечує, що позивач придбавала деякі речі, він також придбав деяке майно, але за власні кошти та заперечує щодо його поділу, водночас зазначив, що не дійшли спільної думки щодо поділу майна, оскільки позивач про це йому і не говорила. Відповідач також зазначив, що вони з колишньою дружиною жили в одній квартирі бо мають двох дітей, які після розлучення були ще неповнолітніми і вони як батьки виконували свій батьківський обов`язок. Також повідомив, що він сам готував їжу та обідав на роботі, але деколи їв страви, які готувала ОСОБА_6 . Город тримала та обробляла ОСОБА_6 , він допомагав та виконував чоловічу роботу - дискував землю, перевозив на тракторі городину тощо, за що ОСОБА_6 давала йому гроші на солярку. Він самостійно сплачував комунальні послуги, оскільки в ОСОБА_7 ніколи не було грошей. Ремонт робили окремо. Також він платив за навчання дітей, ОСОБА_6 давала продукти та гроші на інші потреби. В листопаді 2019 року ОСОБА_6 поїхала до доньки в м.Київ, після чого він не виявив документів на квартиру, багато речей належали сину, який на даний час проживає своєю сім`єю.

Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються, обґрунтовуючи свою позицію, допитавши свідків, дослідивши надані докази на підтвердження заявлених вимог та заперечень, суд встановив таке.

29 січня 1983 року Михайлівською сільською радою Машівського району Полтавської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 30 липня 2008 року (а.с. 4).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 07.10.1993 ОСОБА_2 , відповідач по справі, купив у КСП «Славутич» с. Михайлівка Машівського району Полтавської області квартиру в двоквартирному житловому будинку, які він займає, в с. Михайлівка Машівського району Полтавської області (а.с. 6).

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 05.07.1996 шлюб між сторонами розірваний (а.с. 7-8).

Позивач ОСОБА_4 , звертаючись до суду з позовом вказувала, що вона проживала з відповідачем ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 16.07.1996 року по 01.07.2020 року.

Як повідомили сторони, в цей період у зареєстрованому шлюбі вони не перебували.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотньої дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Згідно з п.1 розділу V11 Прикінцевих положень СК цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.

До сімейних відносин, які існували на цю дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов`язків, які виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

До 2004 року діяв Кодекс про шлюб та сім'ю України (1970 року), який визнавав тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану ( ч.2 ст.6 цього Кодексу).

Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, з настанням певних юридичних наслідків цивільно-процесуальним законодавством, на той час не передбачалося.

Положення ст. 273 ЦПК України 1963 року передбачали можливість встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах, якщо такі відносини виникли до 8 липня 1944 року і тривали до смерті одного з подружжя.

В інших випадках, встановлення фактів проживання однією сім`єю, у період до 01 січня 2004 року законодавством не передбачено.

Майнові права та обов`язки членів сім`ї, до яких відносилися і названі вище особи, регулювалися ст. 17 ЗУ «Про власність».

Можливість встановлення бажаного позивачем юридичного факту, вперше передбачена Цивільним Процесуальним Кодексом України, в редакції, що набрала чинності з 1 січня 2004 року.

Таким чином, норми діючого на час виникнення спірних правовідносин КпШС України не передбачали можливості встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а тому у встановленні такого факту у період з 16.07.1996 року до 31.12.2003 року потрібно відмовити.

Розглядаючи період часу після 01.01.2004 року, суд зазначає, що положеннями статті 315 ЦПК України передбачено встановлення судом фактів, що мають юридичне значення, у тому числі і проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебуваютьу шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, стаття 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази того, що сторони не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, докази ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Такийже висновок зроблено у Постанові Верховного Суду від 25.01.2018 року у справі № 337-5266/15-ц.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною, визначеною законом, законною, підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Зазначене підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною в Постанові від 30 жовтня 2019 року у справі №643/6799/17.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Так, як убачається з довідки Михайлівської сільської ради № 02-45/202 від 06 липня 2020 року, позивач ОСОБА_4 , 1964 р.н., зареєстрована в домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_2 , разом з нею зареєстровані: чоловік - ОСОБА_2 , дочка - ОСОБА_9 (а.с. 9).

За повідомленням Михайлівської сільської ради від 19.01.2021 року, наданого на запит адвоката Бульбах Н.М. (а.с.112), на момент видачі довідки № 02-45/202 від 06 липня 2020 року відомості про розірвання шлюбу між вказаними громадянами у сільській раді були відсутні.

Згідно з довідкою Михайлівської сільської ради № 02-45/205 від 07 липня 2020 року, житловий будинок квартирного типу № 5, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , складається з двох квартир АДРЕСА_4 та № 2, розміщений на земельній ділянці комунальної власності Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області (а.с. 10).

За повідомленням Михайлівської сільської ради № 1098 від 07.12.2020, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 33).

З наданої позивачем трудової книжки убачається, що ОСОБА_4 в період часу з 30.07.1982 року по 16.04.2009 року працювала медсестрою Жирківської дільничної лікарні, з 22.05.2009 року по 30.04.2012 року, з 23.03.2017 по 27.12.2007 року та з 17.04.2018 року по 27.11.2018 року медичним працівником ТОВ «Востокстройгаз», з 18.03.2019 року по 18.11.2019 року у вказаному підприємстві працівником по благоустрою (а.с.11,12).

Відповідач ОСОБА_2 з 1976 року по 18.02.2000 рік працював шофером в КСП «Славутич», з 19.02.2000 по 06.03.2003 шофером в ТОВ «Агрофірма «Батьківщина», з 07.03.2003 по 25.01.2005, 11.04.2005 по 06.11.2008, 14.04.2009 по 02.11.2009, з 09.04.2011 по 08.11.2011, з 05.03.2012 по 23.03.2012, з 03.04.2012, з 05.04.2013 по 15.04.2013, 17.04.2013 по 02.12.2013, з 02.04.2014 по 04.12.2014, з 05.02.2015 по 11.02.2015, з 18.03.2015 по 09.11.2015, з 02.03.2016 по 09.03.2016, з 02.04.2016 по 12.12.2016 , з 03.03.2017 по 10.03.2017, з 17.03.2017 по 06.11.2017, з 18.12.2017 по 22.12.2017, 14.03.2018 по 10.12.2018, з 16.03.2019 по 22.03.2019, з 03.04.2019 по 31.10.2019, з 08.12.2019 по 20.12.2019 та з 08.04.2020 по 28.12.2020 року працював водієм ТОВ «Востокстройгаз» за строковим трудовим договором (а.с.68-78).

За доводами позивача, за час спільного проживання вони з відповідачем побудували біля квартири господарські будівлі і споруди, де разом вели спільний побут та господарство, проводили ремонт, також за час спільного проживання придбавали побутову техніку, меблі, автомобіль, трактор та сільськогосподарський реманент до трактора тощо.

Натомість відповідач, не заперечуючи факт придбання у вказаний позивачем період часу побутової техніки, меблів, автомобіля, трактора, проведення будівельних і ремонтних робіт, наполягав на тому, що майже все придбано за його кошти, оскільки він працював, отримував заробітну плату, яку самостійно використовував на придбання майна, ремонтні роботи та ведення господарства, водночас колишня дружина завжди мала кредити. Позивач також придбавала деякі меблі, речі, робила ремонти, але окремо. Багато речей, що є в квартирі, належать сину.

Документів, які би свідчили про належність сторонам майна, суду не надано.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Свідок ОСОБА_10 повідомила суду, що вона тривалий час проживала в с.Михайлівка, а саме з 1999 року та з 2002 року по 2008 рік вона мешкала по сусідству з сім`єю ОСОБА_5 та не знала, що вони розлучені, жили як сім`я, виховували разом дітей, господарювали та разом відпочивали. До цієї сім`ї часто приїздили гості, ОСОБА_6 була гарна господиня, на подвір`ї та в будинку в них був завжди порядок. Всі думали, що одружені, про розлучення вона дізналася від ОСОБА_7 років п`ять тому.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що вона проживає по сусідству, з сім`єю ОСОБА_5 , а саме по АДРЕСА_5 , товаришує з ОСОБА_12 з 2004 року та бачила, що подружжя разом робили ремонт в будинку, постелили бруківку на подвір`ї, біля господарства поралися і чоловік і жінка. Сім`я обробляла городи та один город знаходиться біля її будинку і вона бачила, що ОСОБА_6 садила та поралася, а також з городу, що розташований далі від її будинку, їздив на тракторці чоловік.

Також свідок ОСОБА_13 показала, що вона проживає на одній вулиці з сім`єю ОСОБА_5 та товаришувала з ОСОБА_14 , оскільки мали спільне захоплення вишивкою бісером. ОСОБА_5 жили разом, вели спільне господарство, на сторонній погляд були зразковою сім`єю, а тому було дивно, коли ОСОБА_6 поїхала в Київ. Подружжя виховало двох дітей - придбали синові будинок, доньку вивчили в Києві, купували до хати все разом, робили ремонти, тримали корову, свиней, бройлерів та продавали вирощене. Вона купляла інколи в них картоплю та свинину, біля свіжини поралися разом. ОСОБА_6 говорила, що вони придбали трактор, інше майно, за чиї кошти не знає. Також завжди разом їздили до ОСОБА_15 батьків.

Свідок ОСОБА_16 повідомила, що знайома з сім`єю ОСОБА_5 , які жили по АДРЕСА_5 , мають двох дітей, придбали синові будинок, донька живе в м.Києві. Чула від людей що ОСОБА_5 тримали господарство та свиней, вона купляла в ОСОБА_7 м`ясо. Знає ОСОБА_17 як хорошу господиню та медсестру.

ОСОБА_18 повідомила суду, що з 1988 року по 2005 рік вона проживала по сусідству з подружжям ОСОБА_5 , в одному будинку, який має дві квартири, разом тримали корову, ОСОБА_15 ніколи ОСОБА_17 не ображав, але гроші не були спільними, бо ОСОБА_6 не вміла коштами розпоряджатися. Коли ОСОБА_15 в 2003 році пішов на роботу в ТОВ «Востокстройгаз» та почав гарно заробляти, стосунки погіршилися, ОСОБА_6 скаржилася, що чоловік не дає грошей, але казала, що платить комунальні послуги, продукти. Їй відомо, що подружжя ОСОБА_5 розлучилося, але продовжували жити в одній хаті, ОСОБА_6 виїжджала в Жирківку, на квартиру, а потім вони з ОСОБА_19 з`їхалися, діти жили з ними, нічого в побуті не змінилося, доглядали за господарством, ОСОБА_6 займалася городом, ОСОБА_19 виконував важку роботу на городі, тримали кожний окремо господарство. Ремонти робив ОСОБА_19 , платив ком послуги, купляв техніку. ОСОБА_6 казала, що її діло кухня, а все інше це ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показала, що вона товаришувала з ОСОБА_12 з 1996 року по 2019 рік, тобто до того часу, коли ОСОБА_6 виїхала з села до дочки в м.Київ. Після того їхні стосунки розладилися. Після розлучення в 2005 році, про що вона дізналася в 2006 році, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 жили в одному будинку, але в кожного було своє господарство, гроші, ремонти робили за ОСОБА_15 кошти, ОСОБА_6 купляла меблі, часто брала кредити. З 1996 року по 2005 рік жили як подружжя, тримали корову, доглядали городи.

Свідок ОСОБА_23 повідомив, що він проживає по АДРЕСА_5 та дізнався про те, що подружжя ОСОБА_5 розлучилися від ОСОБА_24 , коли спитав в нього за гроші, які позичила ОСОБА_21 . На що чоловік сказав, що вони розлучені і за борг він нічого не знає. ОСОБА_22 років 10 тому назад віддавав за дружину кредит в банк. Також повідомив, що ОСОБА_19 та ОСОБА_6 жили разом, тримали господарство, але подробиць він не знає, в гості не ходив.

Аналізуючи зібрані у справі докази, оскільки сторони зареєстровані та в період з 01 січня 2004 року до 31 жовтня 2019 року проживали за однією адресою у квартирі, яка придбана ними у шлюбі на ім`я відповідача, спільні діти сторін до повноліття та закінчення навчання проживали також з батьками, які їх утримували, виховували та навчали разом, позивачка та відповідач придбавали речі домашнього вжитку та побутову техніку в дім, проводили ремонтні роботи та тримали домашнє господарство, догляд за яким здійснювали обоє, враховуючи публічне висвітленням спільного проживання сторін у спірний період 2004-2019 років та позиціонування їх як сімейної пари, яка проживає разом, суд доходить висновку про те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року до 31 жовтня 2019 року в квартирі АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим в цій частині позов потрібно задовольнити.

В іншій частині позов задоволенню не підлягає у зв`язку з тим, що з 01.11.2019 року позивач виїхала з квартири АДРЕСА_1 та припинила спільне проживання з відповідачем, що підтверджується актами про встановлення факту проживання громадян на території Михайлівської сільської ради (а.с.55-67), в яких зазначено, що позивач ОСОБА_4 з 01 листопада 2019 року в квартирі АДРЕСА_1 , не проживає.

Відповідно до змісту ст.141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 сплачений нею судовий збір в розмірі 420,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 в квартирі АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 сплачений нею судовий збір в розмір 420,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 від 17.02.1998, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_4 від 17.02.1998, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повний тест Рішення складено 09.03.2021 року.

Суддя С. М. Косик