ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/3693/19 Номер провадження 22-ц/814/529/21Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 листопада 2020 року у складі судді Нестеренко С. Г.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об?єднання співвласників багатоквартирного будинку 17 «А» вул. Московська про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

В травні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, суд визнати незаконним звільнення її з посади бухгалтера Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку 17 «А» вул. Московська, скасувати наказ голови правління ОСББ від 18 квітня 2019 року про її звільнення з посади за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, поновити її на посаді бухгалтера ОСББ та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позов мотивовано тим, що власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» було створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 ), що підтверджується Статутом ОСББ, затвердженим рішенням установчих зборів власників квартир об`єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

29 січня 2016 року загальними зборами ОСББ 17 «А» її призначено на посаду бухгалтера, що підтверджується цивільно-правовою угодою б/н, наказом № 2 від 29 січня 2016 року та повідомленням про прийняття працівника на роботу від 29 січня 2016 року.

24 квітня 2016 року на загальних зборах об`єднання співвласників будинку вирішено обрати її, ОСОБА_1 , до складу членів правління ОСББ 17 «А» з одночасним наданням повноважень Голови правління ОСББ 17 «А», що підтверджується протоколом загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 .

09 квітня 2017 року загальними зборами вирішено припинити повноваження правління ОСББ 17 «А», обраного за рішенням установчих зборів ОСББ 17 «А», оформленим протоколом установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 від 22 січня 2016 року та членів правління включених до його складу за рішенням загальних зборів ОСББ 17 «А» вул. Московська оформленим протоколом загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 від 24 квітня 2016 року, у тому числі повноваження ОСОБА_1 , як члена цього правління та його голови.

Крім того, з незрозумілих підстав її також було звільнено з посади бухгалтера ОСББ 17-А. З наказом її не було ознайомлено, його копію не отримувала.

За вказаних обставин вона змушена була звернутися з відповідним позовом до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13 грудня 2018 року, залишеним в цій частині без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 26 лютого 2019 року, у задоволенні позовних вимог в частині поновлення на роботі на посаді бухгалтера було відмовлено, оскільки за відсутності наказу про звільнення вона, позивач, продовжує виконувати обов`язки бухгалтера.

В частині поновлення її на посаді голови ОСББ 17-А рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13 грудня 2018 року постановою Апеляційного суду Полтавської області від 26 лютого 2019 року було скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволені позову. Щодо позовних вимог про поновлення на посаді бухгалтера апеляційним судом зазначено, що матеріали справи не містять доказів того, що наказ про прийняття на роботу ОСОБА_1 на посаду бухгалтера був скасований. Висновки місцевого суду, що ОСОБА_1 на даний час офіційно не звільнена з посади бухгалтера є вірними.

Вказувала, що, отримавши постанову Апеляційного суду Полтавської області від 26 лютого 2019 року, особисто 11 березня 2019 року вона звернулася до голови ОСББ 17 «А» Славної В. Г., у якої просила негайно передати їй за актом приймання-передачі всієї бухгалтерської документації за період із 09 квітня 2017 року по 11 березня 2019 року, необхідну для ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності.

26 березня 2019 року отримала лист від голови правління ОСББ 17 «А» із вимогою повідомити причини невиходу на роботу та тривале невиконання нею посадових обов`язків бухгалтера ОСББ 17 «А» в період з 09 квітня 2017 року і по теперішній час.

02 квітня 2019 року вона звернулася до начальника управління Держпраці в Полтавській області зі скаргою про порушення її трудових прав, проте листом від 09 квітня 2019 року їй було повідомлено, що питання поновлення її на роботі вже було предметом судового розгляду, а інспекторам праці забороняється розглядати та перевіряти питання, яке є предметом розгляду в суді або щодо якого набрало законної сили рішення суду, перевіряти своєчасність, правильність і повноту виконання рішень суду.

Зазначала, що 25 квітня 2019 року нею засобами поштового зв`язку, було отримано протокол засідання правління ОСББ 17 «А» від 17 квітня 2019 року, наказ про її звільнення від 18 квітня 2019 року та Акт № 6 від 18 квітня 2019 року.

Із протоколу засідання правління ОСББ 17 «А» від 17 квітня 2019 року вбачається, що з 09 квітня 2017 року і до цього часу ОСОБА_1 не виконує жодних посадових обов`язків бухгалтера ОСББ 17 «А» і на робочому місці весь час відсутня без повідомлення причин.

З наказу про звільнення від 18 квітня 2019 року з посади бухгалтера ОСББ 17 «А» вбачається, що її було звільнено в порядку пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

Вважає невиконання нею обов`язків бухгалтера пов`язано із безпідставним не допуском її головою правління ОСОБА_3 до роботи та не передання їй бухгалтерської документації із 09 квітня 2017 року по 17 квітня 2019 року, необхідної для виконання посадових обов`язків бухгалтера.

09 грудня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила суд: визнати її звільнення з посади голови правління ОСББ 17 «А» незаконним та таким, що не відповідає КЗпП України; поновити її на роботі; визнати недійсним протокол від 09.04.2017 та скасувати його; визнати недійсними повноваження голови правління ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строк повноважень з 10.10.2017 та виключити із складу правління, яке є недійсним; стягнути зі ОСОБА_3 , як голови правління ОСББ 17 «А» заборгованість по заробітній платі у розмірі 3 924,05 грн не отриману по сьогоднішній день та 3% річних в розмірі 6 016 грн, індекс інфляційних втрат 23 406,19 грн, суму заборгованості за вимушений прогул у розмірі 52 322,48 грн за період з 01.02.2016 по 30.11.2019; відшкодувати на її користь моральну шкоду, завдану ОСОБА_3 її незаконними діями, залежно від характеру та обсягу страждань, які тривають більше 2 років у розмірі 30 000 грн (т. 1 а.с. 103-115).

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 грудня 2019 року, яка в апеляційному порядку не оскаржувалась, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про прийняття згаданої заяви про збільшення позовних вимог, залучено до участі третьою особою без самостійних вимог - Управління Державної служби України з питань праці у Полтавській області, відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті заяви від 09 грудня 2019 року з позовними вимогами до ОСББ 17 «А» про поновлення на посаді голови ОСББ та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди (т. 1 а.с. 165)

26 лютого 2020 року ОСОБА_1 повторно подала заяву про збільшення позовних вимог (т. 1 а.с. 194-199), яка є тотожною заяві, що подавалася нею у грудні 2019 року.

Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті заяви від 26 лютого 2020 року про збільшення позовних вимог та повернуто її позивачеві (т. 1 а.с. 234-235).

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 листопада 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що, не отримавши документи, які б могли свідчити про поважність причин відсутності позивача на роботі, відповідач прийняв правомірне та законне рішення про звільнення останньої за вчинення прогулу.

З огляду на відмову позивача від надання письмових пояснень відповідачу щодо відсутності на роботі досить тривалий час - 2 роки, а саме: із 09 квітня 2017 року по 18 квітня 2019 року, можливо встановити те, що її тривала відсутність на роботі була з неповажних причин, адже позивачем не було доведено до відома роботодавця жодних причин її відсутні на робочому місці та невиконання посадових обов`язків бухгалтера.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що для недопущення роботодавцем безпідставного звільнення працівника, при звільненні у зв`язку з прогулом важливим є дотримання всієї процедури звільнення, проте відповідачем не було відібрано в неї пояснення, не викликано на засідання правління та не звільнено її з дотриманням процедури.

Зазначає, що суд не врахував, що сторони в справі не є рівними учасниками спірних правовідносин та мають відмінні правові можливості з надання доказів щодо наявності можливості доступу до роботи, отримання довідок про заборгованість із виплати заробітної плати, а тому саме на відповідача покладається обов`язок надання доказів на спростування доводів позивача щодо існування заборгованості, якими є первинні розрахункові платіжні документи.

Вважає, що відповідач зробив усе можливе для того, щоб не допускати її до роботи, не склавши при цьому навіть Акти на підтвердження, не надавши їй робоче місце та скоївши інші правопорушення, які призвели до незаконного її звільнення.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Частина третя статті 3 ЦПК України встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК).

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (пункт 1 частини першої статті 374, стаття 375 ЦПК України).

По справі встановлено, що 22 січня 2016 року Протоколом установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 прийнято рішення про створення ОСББ 17 «А», затверджено Статут об`єднання, обрано керівні органи та ревізійну комісію. Для прийняття житлового будинку АДРЕСА_3 створена комісія у складі голови правління ОСОБА_4 та бухгалтера ОСОБА_1 .

Згідно наказу № 2 від 29 січня 2016 року, ОСОБА_1 з 01 лютого 2016 року була прийнята на роботу на посаду бухгалтера ОСББ 17 «А» за сумісництвом (т. 1 а.с. 6).

Цього ж дня, 29 січня 2016 року між нею та ОСББ 17 «А», в особі ОСОБА_4 , було укладено цивільно-правову угоду б/н, згідно якої ОСОБА_1 зобов`язувалася виконувати обов`язки (надавати послуги) бухгалтера (т. 1 а.с. 7).

Пунктом 2.1. угоди було визначено винагороду у розмірі мінімальної заробітної плати. Термін дії угоди з 01.02.2016. Строк закінчення не визначений.

24 квітня 2016 року на загальних зборах об`єднання співвласників будинку вирішено обрати її, ОСОБА_1 , до складу членів правління ОСББ 17 «А» з одночасним наданням повноважень Голови правління ОСББ 17 «А», що підтверджується протоколом загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 .

09 квітня 2017 року загальними зборами вирішено припинити повноваження правління ОСББ 17 «А», обраного за рішенням установчих зборів ОСББ 17 «А», оформленим протоколом установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 від 22 січня 2016 року та членів правління включених до його складу за рішенням загальних зборів ОСББ 17 «А» вул. Московська оформленим протоколом загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 від 24 квітня 2016 року, у тому числі повноваження ОСОБА_1 , як члена цього правління та його голови.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 грудня 2018 року у справі № 524/7507/18 за позовом ОСОБА_5 до ОСББ 17 «А» вул. Московська про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині поновлення на роботі на посаді бухгалтера, оскільки за відсутності наказу про звільнення вона, позивач, продовжує виконувати обов`язки бухгалтера.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 26 лютого 2019 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 14 лютого 2020 року, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13 грудня 2018 року в цій частині було залишено в силі.

Судами встановлено, що спірні правовідносини щодо роботи позивача на посаді головного бухгалтера за своїм змістом є трудовими, наказ про прийняття на роботу ОСОБА_1 на посаду бухгалтера не був скасований, жодного наказу про припинення трудових відносин із ОСОБА_6 як бухгалтером не видавалося.

23 лютого 2019 року позивач ОСОБА_1 направила на адресу ОСББ 17 «А» лист в порядку статті першої Закону України «Про звернення громадян» із проханням надати їй для ознайомлення копії протоколів загальних зборів членів ОСББ 17 «А» за 2017-2018 роки (а.с. 18).

11 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 направила на ім`я голови ОСББ 17 «А» Славної Г. Й. заяву про передачу їй за актом прийому-передачі бухгалтерської документації із 09 квітня 2017 року по 11 березня 2019 року (т. 1 а.с. 12). Доказів вручення даного листа адресату позивач не надала.

20 березня 2019 року ОСББ 17 «А» направило на адресу позивача ОСОБА_1 рекомендований лист з вимогою протягом 7 днів з дати отримання листа повідомити причини її невиходу на роботу та невиконання нею посадових обов`язків бухгалтера ОСББ 17 «А» з 09 квітня 2017 року по теперішній час.

Факт отримання даного листа 26 березня 2019 року підтвердила сама позивач ОСОБА_1 у своїй позовній заяві та у наданих нею поясненнях у судовому засіданні.

Засіданням правління ОСББ 17 «А» від 17 квітня 2019 року (протокол засідання № 18 від 17.04.2019) прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади бухгалтера ОСББ 17 «А» з 18 квітня 2019 року на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України без нарахування та виплати грошової компенсації за всі невикористані нею дні щорічної відпустки (т. 1 а.с. 26).

Наказом Голови правління ОСББ 17 «А» від 18 квітня 2019 року № 7 ОСОБА_1 звільнено з посади бухгалтера ОСББ 17 «А» вул. Московська на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України (т. 1 а.с. 27).

Даний наказ ОСББ 17 «А» обґрунтовано невиконанням ОСОБА_1 жодних посадових обов`язків бухгалтера ОСББ 17 «А» з 09 квітня 2017 року та відсутністю її на робочому місці весь час без поважних причин.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що при вирішенні питання про звільнення позивача роботодавцем - ОСББ 17 «А» були дотримані вимоги трудового законодавства і звільнення здійснено за передбаченими пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України підставами припинення трудового договору та з дотриманням порядку звільнення, встановленого статтями 148, 149 КЗпП України.

Оскільки, судом встановлено відсутність підстав для поновлення позивача на посаді, у зв`язку із цим відсутні і підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які є похідними від вимог про поновлення на роботі.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та встановленими фактичними обставинами справи.

За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до частини першої статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (стаття 21 КЗпП України).

Працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір (стаття 139 КЗпП України).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України власник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Встановивши відсутність позивача на роботі та невиконання нею обов`язків за трудовим договором, що доводиться табелями обліку робочого часу за період з 01.03.2019 по 17.04.2019 (т. 1 а.с. 96, 97) та доводами апеляційної скарги не спростовується, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_5 .

Встановлені судом обставини відсутності позивача на робочому місці стосуються періоду часу після набрання законної сили рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13 грудня 2018 року, яким встановлено факт продовження позивачем трудових відносин на посаді бухгалтера, доказів, що відповідач не допускав її до роботи бухгалтера позивачем по справі не надано, поважних причин відсутності її на роботі з 01.03.2019 по 17.04.2019 не доведено, а тому доводи апеляційної скарги про безпідставність висновків суду першої інстанції не є обґрунтованими.

Застосовуючи до ОСОБА_5 заходи дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни, відповідач дотримався порядку, встановленого статтями 147-149 КЗпП України, зажадав від працівника письмових пояснень с приводу причин відсутності на роботі, ненадання позивачем такого пояснення не перешкоджає вирішенню уповноваженим органом питання її дисциплінарної відповідальності.

Відсутність позивача ОСОБА_5 на роботі мала продовжуваний характер аж до 18.04.2019 і звільнення її з роботи, як захід дисциплінарного стягнення, здійснено відповідачем у межах строків, встановлених статтею 148 КЗпП України.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

За змістом статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання.

Питання щодо звільнення позивача з роботи вирішувалось на засіданні правління ОСББ 17 «А» 17 квітня 2019 року, таке питання згідно зі Статутом не належить до виключної компетенції загальних зборів об`єднання та обов`язковість її присутності на засіданні правління позивачем не доведена, тому доводи апелянта про проведення засідання правління без її участі, попри можливість надати письмові пояснення щодо причин відсутності на роботі, є безпідставними.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення у справі «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garsia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26 із подальшими посиланнями).

Пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на встановлені фактичні обставини справи оскаржене рішення суду першої інстанції відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено судом з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна