ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 березня 2021 року

м. Харків

справа № 646/2754/20

провадження №22-ц/818/2148/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Укртрансгаз»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про поновлення на роботі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 січня 2021 року, постановлену під головуванням судді Теслікової І.І., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про поновлення на роботі. В подальшому позивачем неодноразово подавались заяви про уточнення позовних вимог. У остаточно уточненій позовній заяві позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення та поновити на роботі, з одночасним вчиненням усіх дій відповідно до приписів ч.2 ст.235 КЗпП України.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 січня 2021 року позовну заяву (уточнену) ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» від 13.07.2020 залишено без руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що на думку апелянта суд дійшов помилкового висновку, що на нього не поширюються передбачені п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» пільги по сплаті судового збору та безпідставно залишив його позов без руху з підстав несплати судового збору. Зазначає, що ним у справі про поновлення на роботі заявлялись дві вимоги немайнового характеру про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення та про зобов`язання відповідача вчинити певні дії щодо поновлення на роботі із одночасним вчиненням усіх дій відповідно до приписів ч.2 ст.235 КЗпП України. Проте майнової вимоги про стягнення суми позивачем не заявлялась. При цьому вказує, що покладення судом першої інстанції на позивача обов`язку визначити період та заявити вимогу про стягнення за такий період суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства, оскільки у разі поновлення на роботі відповідач самостійно зобов`язаний одночасно вчинити дії з поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провівши відповідний розрахунок за період від звільнення до набрання рішенням законної сили. Тому вважає, що відсутні підстави для залишення його позову без руху.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи без руху уточнену позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, оскільки позивач не заначив період, за який слід стягнути середній заробіток, розмір середнього заробітку, в тому числі позивачем не сплачено судовий збір відповідно до положення ст.4 Закону України «Про судовий збір». При цьому суд дійшов висновку про те, що визначені п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» пільги не поширюються на вимоги про стягнення середнього заробітку у зв`язку з поновленням на роботі.

Висновки суду першої інстанції в частині судового збору відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до п.13 ст. 353, ст. 367 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат. Тому ухвала суду переглядається лише в частині судових витрат. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укртрансгаз», в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Акціонерного товариства «Укртрансгаз» № 381-к від 30.04.2020 року про звільнення ОСОБА_1 , економіста 1 категорії філії «Оператор газотранспортної системи України» Акціонерного товариства «Укртрансгаз» та зобов`язати Акціонерне товариство «Укртрансгаз» поновити на посаді економісті 1 категорії в Акціонерному товаристві «Укртрансгаз » з 05.05.2020 року із одночасним вчиненням усіх дій відповідно до приписів ч. 2 ст.235 КЗпП України.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 січня 2021 року, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з тих підстав, що позовна заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, а саме, позивачем не визначено період за який необхідно стягнути середній заробіток, не зазначено розмір середнього заробітку та не сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру, а тому позивачу надано термін для усунення недоліків позовної заяви тривалістю п`ять днів з дня отримання позивачем копії цієї ухвали.

За частиною 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити:1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно ч.4 ст. 175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову ОСОБА_1 є визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі із одночасним вчиненням усіх дій відповідно до приписів ч. 2 ст.235 КЗпП України.

Статтею 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Зі змісту уточненої позовної заяви убачається, що позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ Акціонерного товариства «Укртрансгаз» № 381-к від 30.04.2020 року про звільнення ОСОБА_1 , економіста 1 категорії філії «Оператор газотранспортної системи України» Акціонерного товариства «Укртрансгаз»; зобов`язати Акціонерне товариство «Укртрансгаз» поновити на посаді економісті 1 категорії в Акціонерному товаристві «Укртрансгаз» з 05.05.2020 року із одночасним вчиненням усіх дій відповідно до приписів ч.2 ст.235 КЗпП України; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на посаді економіста 1 категорії в філії «Оператор газотранспортної системи України» Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (а.с.97)

Отже позивач заявляє вимоги не лише в частині поновлення на роботі, а також просить про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі статті 235 КЗпП України.

Вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не є вимогами про стягнення заробітної плати, а тому підлягають оплаті судовим збором.

Враховуючи, що, крім поновлення на роботі, позивач також просить вчинити усі дії відповідно до приписів ч. 2 ст.235 КЗпП України, тобто стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач, на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», має сплатити судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Аналогічний висновок міститься у ухвалі Верховного Суду від 18 липня 2019 року у справі №766/16312/16-ц (провадження № 61-12725ск19).

За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху для сплати судового збору за вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 січня 2021 року в частині залишення позовної заяви без руху з підстав несплати судового збору залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 10.03.2021 року.