ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1996/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Офісу Генерального прокурора, треті особи Державна казначейська служба України, Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою Держави Україна в особі Офісу Генерального прокурора на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Офісу Генерального прокурора про відшкодування шкоди.

ОСОБА_1 зазначив, що постановою слідчого Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Пустового О.О. від 26 вересня 2017 року закрито кримінальне провадження №0007418. Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ухвалою від 6 квітня 2021 року скасував цю постанову слідчого. Внаслідок винесення слідчим незаконної постанови позивачу завдано моральної та майнової шкоди, зокрема, він зазнав душевних страждань і приниження, переніс раптове хвилювання та душевні страждання, відчував тривогу, страх і занепокоєння за своє психологічне здоров`я, були порушені його честь і гідність, він вживав додаткових зусиль для організації свого життя та захисту порушеного права. Крім того, для відновлення порушених прав позивач витрачав особистий час на підготовку і подання звернення до суду, ніс витрати на проїзд у громадському транспорті та друк скарги.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд стягнути з Держави Україна на свою користь 100 000 000 000 грн моральної шкоди та 60 032 грн 60 коп. майнової шкоди.

Процесуальні дії суду першої інстанції

Суд ухвалою від 29 червня 2021 року залучив Державну казначейську службу України (далі Держказначейство) та Головне управління Національної поліції в Хмельницькій (далі Управління національної поліції) до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021року позов задоволено частково. Стягнено з Держави Україна на користь ОСОБА_1 500 грн моральної шкоди та 10 грн майнової шкоди.

В решті позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок винесення слідчим Пустовим О.О. незаконної постанови про закриття кримінального провадження позивачеві завдано майнової та моральної шкоди. Для відновлення свого порушеного права ОСОБА_1 витратив 10 грн на проїзд до та з суду для подачі в канцелярію позовної заяви. Крім того, він зазнав душевних страждань, однак, враховуючи характер правопорушення, відшкодування моральної шкоди слід визначити у розмірі 500 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Держава Україна в особі Офісу Генерального прокурора просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не надано належних і допустимих доказів неправомірності дій відповідача, які знаходяться у прямому причинному зв`язку із заподіянням йому майнової та моральної шкоди. Крім того, ОСОБА_1 не довів настання такої шкоди. Суд першої інстанції не застосував норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Управління національної поліції подало письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог скасувати.

У своїх заявах ОСОБА_1 висловив заперечення щодо апеляційної скарги.

Держказначейство не подало відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Суд першої інстанції не застосував норми статей 1166, 1167 ЦК України, неправильно витлумачив положення статті 1174 ЦК України та не дотримався приписів статей 12, 81 ЦПК України.

У зв`язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Хмельницьким відділом поліції Управління національної поліції здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0007418, яке було зареєстровано у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 19 листопада 2016 року за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 1 ст. 364 КК України.

Постановою слідчого Пустового О.О. від 26 вересня 2017 року кримінальне провадження №0007418 закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ухвалою від 6 квітня 2021 року скасував цю постанову слідчого.

Застосовані норми права

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, або у приниженні честі та гідності фізичної особи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Із положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України слідує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В силу ч.ч. 1, 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Як передбачено ч. 1 ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що зобов`язання може виникати внаслідок завдання шкоди іншій особі та має виконуватися належним чином у відповідності до вимог закону.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка заподіювача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача шкоди, вина останнього.

При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, ця шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб указаних органів.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури та суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди названими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст. 1173, 1174 ЦК України).

За змістом приписів ст. 1174 ЦК України обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Відшкодування майнової шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії чи бездіяльність органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду або інших органів державної влади, їх посадових і службових осіб завдали громадянинові майнових втрат. При цьому моральна шкода відшкодовується, якщо незаконні дії чи бездіяльність цих органів призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків громадянина, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позов ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що винесення слідчим Пустовим О.О. незаконної постанови про закриття кримінального провадження призвело до душевних страждань і майнових втрат позивача.

На підтвердження цих вимог ОСОБА_1 послався на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 6 квітня 2021 року (а.с. 100-101) та 6 квитків на разовий проїзд у громадському транспорті (а.с. 6).

Суд першої інстанції частково погодився з доводами позивача.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про те, що відносно ОСОБА_1 були вчинені неправомірні дії, які знаходяться у прямому причинному зв`язку із завданням останньому шкоди.

Само по собі неправомірне закриття слідчим кримінального провадження, що було усунено слідчим суддею, не свідчить про незаконність дій відповідача та заподіяння ОСОБА_1 шкоди.

Надані ОСОБА_1 квитки на проїзд у громадському транспорті є неналежними та недостатніми доказами, оскільки вони не підтверджують обставини, які входять до предмета доказування, зокрема, про понесення цих витрат саме ОСОБА_1 у зв`язку з діями слідчого.

Отже, ОСОБА_1 не надав суду належних і допустимих доказів незаконності дій органів державної влади, завдання йому такими діями шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою працівників поліції.

Зокрема, у справі відсутні об`єктивні та достатні докази про те, що ОСОБА_1 зазнав душевних страждань.

ОСОБА_1 не довів склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності Держави Україна перед ним за завдані збитки, а тому правові підстави для задоволення його позову відсутні.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Не врахувавши норми чинного законодавства та не давши належної оцінки зібраним доказам, суд першої інстанції помилково виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, внаслідок чого ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.

В позові ОСОБА_1 про відшкодування шкоди слід відмовити.

Щодо судового збору

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

У зв`язку з цим судові витрати не можуть бути покладені на ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Держави Україна в особі Офісу Генерального прокурора задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 грудня 2021 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Павловська А.А.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 30