ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Романа Васильовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

27.10.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ТзОВ «ФК ЖЕНЕВА», Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2020 року, яку було винесено приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. з неї було вирішено стягнути на користь ТОВ «ФК ЖЕНЕВА» заборгованість в розмірі 48525,34 грн. Зазначену постанову було винесено на підставі виконавчого напису № 12701, який було видано 16.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Як зазначає позивач, договір між нею та ТОВ ФК ЖЕНЕВА» нею особисто підписано не було та такий договір не було посвідчено нотаріально, виходячи з вищевказаного, нотаріусом Горай О.С., було видано Виконавчий напис № 12701 безпідставно, необґрунтовано, а отже незаконно. При вчиненні виконавчого напису № 12701, нотаріусом не було надіслано жодного повідомлення-письмової вимоги про усунення порушень. Крім того, вважає, що виконавчий напис вчинений без дотримання вимог чинного законодавства, зокрема Закону України «Про нотаріат» та постанови КМУ від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом та не пересвідчився, в тому, що боржник був повідомлений про наявність у нього заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи вищевикладені обставини, позивач просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., реєстровий номер 12701, який видано 16.07.2020 року, таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідачів в солідарному порядку, всі витрати понесені на правову допомогу, що в сумі становить 10000 грн.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.

09.12.2021 року, на електронну пошту суду від ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступника ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» за Договором про відступлення права вимоги та заміну кредитора від 16.01.2021 року № 16/01-01-П надійшов відзив на позовну заяву в якому новий кредитор зазначає, що обставини викладені в позовній заяві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не заслуговують на увагу, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Виконавчий напис приватного нотаріуса вчинений правомірно з дотриманням порядку процедури вчинення виконавчих написів. Таким чином, відповідач обґрунтовано вважає, що відсутні підстави для задоволення заявлених позивачем вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки позивачем не було доведено порушення, невизнання або оспорювання її прав внаслідок виконання виконавчого напису, що є підставою для їх захисту відповідно до вимог чинного законодавства. Що стосується стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн., вважають, що ці витрати не є співмірними з виконаною адвокатом роботою, з огляду на характер і складність даної справи та виходячи із критеріїв заявлених позовних вимог.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, на електронну пошту суду позивач надіслала заяву в якій просила розгляд справи здійснювати в її та відсутність представника, позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

В судове засідання представник відповідача ТзОВ ФК «Женева» не з`явився, повідомлені вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі.

В судове засідання приватний нотаріус Горай О.С. не з`явився, повідомлявся вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі.

В судове засідання приватний виконавець Клименко Р.В. не з`явився, повідомлявся вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 20.05.2015 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір з грейс періодами (рахунок) № 1876/2969DCLRG1PT, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 20470,98 грн, з остаточною датою повернення кредиту 0506.2020 року.

16.07.2021 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 12701.

За цим написом нотаріус пропонує стягнути з ОСОБА_1 , яка є боржником за Кредитним договором № 1876/2969DCLRG1PT від 20.05.2015 року, укладеним з ПАТ «Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 147 від 22.03.2018 року є ТзОВ «ФК Женева», суму у розмірі: 7782,32 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 35,40 грн прострочена заборгованість за комісією, 9550,98 грн строкова заборгованість за сумою кредиту, 118,97 грн строкова заборгованість за комісією, 30387,67 грн строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Стягнення заборгованості проводиться за період з 22.03.2018 року по 11.03.2020 року. За вчинення напису нотаріусом стягнуто 650,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню становить 48525,34 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. від 19.08.2020 року ВП № 62851631 відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» заборгованості в розмірі 48525,34 грн.

Відповідно до ст. 15 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зокрема, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат».

Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5.

Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172.

Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій.

За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису.

Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса.

Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи.

Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Отже, на думку суду, у цьому випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того нотаріус не переконався у належному повідомленні боржника про суму заборгованості, представником банку до суду також не надано підтвердження того, що позивач отримувала письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором № 1876/2969DCLRG1PT від 20.05.2015 року.

Також, у виконавчому написі від 16.07.2021 року за реєстровим № 12701 нотаріусом не вказано конкретну дату настання строку платежу за кредитним договором № 1876/2969DCLRG1PT від 20.05.2015.

З огляду на викладене, кредитна заборгованість, у зв`язку з наявністю якої було вчинено оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною, а тому виконавчий напис № 12701 від 16.07.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» заборгованості у розмірі 9291,54 грн, згідно кредитного договору № 1876/2969DCLRG1PT від 20.05.2015 року необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»).

Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17.

Частиною 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

Встановлено, що правнича допомога надавалась позивачу ОСОБА_1 адвокатом Мороз В.Ю. на підставі договору про надання юридичних послуг від 13.10.2021 року.

Відповідно до акту наданих послуг за Договором про надання правової допомоги від 13.10.2021 року, розмір витрат на оплату послуг адвоката за об`єм робіт становить 1000,00 грн, що складається з: консультація (2 години) 1000 грн, розробка позовної заяви про визнання напису таким, що не підлягає виконанню (5 годин) 5000 грн, представництво інтересів при розгляді справи у суді (3 години) 2000 грн, розробка заяви про забезпечення позову та адвокатського запиту від 13.10.2021 року (4 години) 2000 грн.

Згідно квитанції про сплату коштів від 15.10.2021 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Морозов В.Ю. суму у розмірі 10000 грн відповідно до Договору від 13.10.2021 року.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрати на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає, що вони мають не обґрунтовано завищену вартість. Таким чином, судом встановлена неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатом робіт (наданих послуг), часові, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг).

Слід зазначити, що представник позивача в судові засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, крім того відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку із недоведеність такого розміру, яке суд вважає обґрунтованим, оскільки представником позивача не доведено співмірність оплати послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги..

Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 5 000 грн, які можна вважати необхідними і неминучими для позивача, яка була змушена до залучення професійної допомоги адвоката.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, судовий збір у розмірі 908,00 грн. за подання позову підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач згідно Закону України "Про захист прав споживачів" звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 4,11,12,13,76-81,89,141,263,265,268,280-284 ЦПК України, на підставіст.15,16,18 ЦК України, ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», , місцезнах.: м. Київ, вул. Кирилівська, 62 В, оф. 211, Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, місцезнах.: Житомирська область, м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, 35, Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Романа Васильовича, місцезнах.: м.Київ, вул. Поправки Юрія, 6, оф. 31 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 12701 від 16.07.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Женева» заборгованості в розмірі 48525,34 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», , місцезнах.: м. Київ, вул. Кирилівська, 62 В, оф. 211, Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, місцезнах.: Житомирська область, м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, 35, Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Романа Васильовича, місцезнах.: м.Київ, вул. Поправки Юрія, 6, оф. 31 на користь держави пропорційно судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», , місцезнах.: м. Київ, вул. Кирилівська, 62 В, оф. 211, Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, місцезнах.: Житомирська область, м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, 35, Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Романа Васильовича, місцезнах.: м.Київ, вул. Поправки Юрія, 6, оф. 31 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , пропорційно витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі через суд першої інстанції апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Г.В.Соловей