Справа № 464/4829/21
пр.№ 2/464/1424/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: судді Шашуріної Г.О.,

секретаря судового Бенцак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 464/4829/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

у с т а н о в и в:

Позивач звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить поділити спільне майно подружжя набуте в шлюбі з ОСОБА_2 , а саме квартиру АДРЕСА_1 , а саме виділити їй у власність 1/2 квартири АДРЕСА_1 , і відповідно ОСОБА_2 виділити у власність 1/2 квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано судді Шашуріній Г.О.

Ухвалою судді від 21 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з призначення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Даною ухвалою, також повернуто без розгляду заяву ОСОБА_3 про визнання позову.

Позивач ОСОБА_4 подала суду заяву про розгляд справ у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце судового розгляду справи, і оскільки його явка не визнана судом обов`язковою, судовий розгляд проведено у його відсутності.

Судом не проводиться фіксація судового процесу, оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.ст.12,81 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 18.07.1993 року по 22.02.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

За час шлюбу ОСОБА_2 набув у власність квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.60 СК України, Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Як вбачається з ст.69 СК України, Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу . Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Як відзначається у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Відповідно до статті 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

майно, набуте нею, ним до шлюбу;

майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомо майна від 24.12.2021 року, квартира АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 04.07.2019 року належить ОСОБА_5 1/3 квартири до моменту продажу належала ОСОБА_2 згідно договору від 25.10.2011 року про визначення ідеальних часток, посвідченого приватним нотаріусом Футорянською О.А., свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 10.03.1998 року, виданого виконкомом Львівської міської ради згідно розпорядження №133, 2/3 квартири до моменту продажу належали ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 04.11.2011 рок, посвідченого приватним нотаріусом Футорянською О.А.

З урахуванням наведеного, суд приходить переконання, що квартира АДРЕСА_1 не є спільним майном подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та не підлягає поділу. Крім того, квартира на даний час продана і власником останньої є ОСОБА_5 .

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати, відстрочені ухвалою Сихівського районного суду мЛьвова від 21 липня 2021 року підлягають стягненню з позивача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 82, 141, 206, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст.57,60,61,69,70,71 СК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України (УКуСихiв.р м.Льв./Сихівський/22030101, код отримувача (код ЄДРПОУ)38007636,банк одержувачаКазначейство України (ЕАП), МФО899998, рахунок3008, кодкласифікації доходів бюджету22030101.) 11350 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду Через Сихівський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили у порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3

Повне рішення суду складено 24 грудня 2021 року.

Суддя Г.О.Шашуріна