Справа № 638/242/19
Повадження № 2/638/1486/21
УХВАЛА

Іменем України

10 лютого 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря Кириллової К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Харкова, третя особа Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова про відшкодування державою матеріальної шкоди, завданої актом, що визнаний неконституційним, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Харкова, третя особа Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова про відшкодування державою матеріальної шкоди, завданої актом, що визнаний неконституційним, в якому просила суд стягнути з Державного бюджету України, солідарно з Державної казначейської служби України та Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Харкова шляхом списання з єдиного рахунку Державної казначейської служби України 47415 грн 75 коп, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Ухвалою суду від 15 січня 2019 року відкрито провадження у справі.

24 січня 2021 року від представника відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі на п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, тобто спір, у якому: або хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Перелік категорій справ, що належать до адміністративної юрисдикції, був наведений у статті 19 КАС України, згідно з якою юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Тобто, зміст поняття «публічна служба» згідно з КАС України охоплює професійну діяльність суддів.

На час звільнення позивача діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року (далі - Закон), відповідно до частини першої статті 52 якого, суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 126 Конституції України підставою для звільнення судді з посади є подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку (частина п`ята статті 120 Закону).

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 141 Закону, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія (частина друга статті 141 Закону).

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді (частина третя статті 141 Закону).

Спір між сторонами виник щодо права позивача, який був звільнений з посади судді у зв`язку з виходом у відставку, на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, встановленому Законом.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 14 листопада 2018 року у справі №757/70264/17-ц, спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження чи звільнення, на відміну від спорів щодо оскарження рішень (нормативно-правових або індивідуальних актів), дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства незалежно від того, чи здійснює орган, з яким виник спір, у правовідносинах з позивачем владні управлінські функції. Для визначення юрисдикції спору з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження чи звільнення суд має встановити, чи проходила особа публічну службу, а також, у зв`язку з чим - прийняттям, проходженням або звільненням - виник спір.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що оскільки звільнення судді у зв`язку з виходом у відставку наділяє його правом на отримання щомісячного довічного грошового утримання, розмір якого визначається у відсотковому відношенні до суддівської винагороди працюючого судді відповідного суду, то спори, пов`язані з визначенням розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання і їх виплатою є такими, що пов`язані з проходженням та звільненням з публічної служби. А тому на них поширюється юрисдикція адміністративного суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що справа за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Харкова, третя особа Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова про відшкодування державою матеріальної шкоди, завданої актом, що визнаний неконституційним підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Водночас суд роз`яснює позивачці її право на звернення з аналогічними позовними вимогами до в порядку адміністративного судочинства до Харківського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. 13, 255, 451 ЦПК України, суд, -

постановив:

Клопотання представника Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Харкова Старченка С.Е. про закриття провадження у справі - задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Харкова, третя особа Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова про відшкодування державою матеріальної шкоди, завданої актом, що визнаний неконституційним закрити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному вебпорталі судової влади України.

Повний текст ухвали складено 10 лютого 2021 року.

Суддя: О.В. Шишкін