Справа № 646/3738/21
№ провадження 2/646/1786/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2021 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Власової Ю.Ю.

секретарі судового засідання - Сердюк В.К., Літвінова А.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представники позивача ОСОБА_1 - адвокати Лобач Сергій Анатолійович, Лобач Наталія Іванівна,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович,

представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Малойван Євген Ігорович,

треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Івакіна Тетяна Валентинівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ушивець Ольга Юріївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чуєва Олена Дмитрівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові у порядку загального позовного провадження у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Івакіна Тетяна Валентинівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ушивець Ольга Юріївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чуєва Олена Дмитрівна про скасування запису про державну реєстрацію права власності та визнання права власності,

у с т а н о в и в:

1. Процедура.

1.1. 08 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог /т. 1, а.с. 2-10, 105-113/, просить:

- визнати недійсним та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А. від 19 грудня 2018 року, винесену в межах виконавчого провадження № 57057651, про передачу майна - нежитлових приміщень технічного поверху №№ 8а, 19а, 20а, 22а, загальною площею 97,2 кв.м в житловому будинку літ. А-14 по АДРЕСА_1 стягувачу у рахунок погашення боргу;

- визнати недійсним та скасувати акт, затверджений 19 грудня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. в межах виконавчого провадження № 57057651, про передачу майна - нежитлових приміщень технічного поверху №№ 8а, 19а, 20а, 22а, загальною площею 97,2 кв.м в житловому будинку літ. А-14 по АДРЕСА_1 стягувачу у рахунок погашення боргу;

- скасувати запис про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення технічного поверху №№ 8а, 19а, 20а, 22а, загальною площею 97,2 кв.м в житловому будинку літ. А-14 по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі, виданого 20 грудня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ушивець О.Ю., індексний номер рішення 44744884.

- визнати право власності на 1/2 частку нежитлових приміщень технічного поверху №№ 8а, 19а, 20а, 22а, загальною площею 97,2 кв.м в житловому будинку літ. А-14 по АДРЕСА_1 .

1.2. Судові витрати у справі позивач просить стягнути з відповідачів.

1.3. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 червня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху, з наданням позивачу 10-денного терміну для усунення її недоліків, шляхом поданням суду доказів на підтвердження дійсної вартості нерухомого майна станом на час пред`явлення до суду вказаного позову; позовної заяви разом з її копіями відповідно до кількості учасників справи, яка повинна містити зазначення ціни позову з урахуванням дійсної вартості нерухомого майна.

1.4. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 червня 2021 року повернута позивачу заява про вжиття заходів забезпечення даного позову.

1.5. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 червня 2021 року повторно подана заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволена частково: заборонено вчиняти дії щодо відчуження нежитлових приміщень технічного поверху № 8а, 19а, 20а, 22а, загальною площею 97,2 кв.м в житловому будинку літ. А-14 по АДРЕСА_1 , які зареєстровані за ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 20 грудня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ушивець О.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 32299. У задоволенні заяви в іншій її частині - відмовлено.

1.6. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 червня 2021 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 , її звільнено від сплати судового збору за вимогу майнового характеру в розмірі 6 451,00 грн. при поданні даного позову.

1.7. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 червня 2021 року позов ОСОБА_1 прийнятий до розгляду та у справі відкрито провадження. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

1.8. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2021 року підготовче засідання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 відкладений з підстав, установлених п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України.

1.9. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції. Цим судовим рішенням частково задоволено клопотання сторони позивача витребувано: у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ушивець О.Ю. належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ушивець О.Ю.20 грудня 2018 року видано свідоцтво про право власності ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на нежитлові приміщення технічного поверху № 8а, 19а, 20а, 22а, загальною площею 97,2 кв.м. в житловому будинку літ. А-14 за адресою: АДРЕСА_1 (індексний номер рішення: 44744884); у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чуєвої О.Д. належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо укладення договору купівлі-продажу, посвідченого 03 грудня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 6764, на підставі якого ОСОБА_2 придбано нежитлові приміщення технічного поверху № 8а, 19а, 20а, 22а, загальною площею 97,2 кв.м. в житловому будинку літ. А-14 за адресою: АДРЕСА_1 ; у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А. належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 57057651 та матеріалів проведення електронних торгів, на підставі яких видано постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 19 грудня 2018 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. у межах виконавчого провадження № 57057651, та Акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, затверджений приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. 19 грудня 2018 року на нежитлові приміщення технічного поверху № 8а, 19а, 20а, 22а, загальною площею 97,2 кв.м. в житловому будинку літ. А-14 за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні клопотання сторони позивача у іншій його частині, - відмовлено.

1.10. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2021 року поновлено представнику позивача ОСОБА_1 - адвокату Лобач Н.І. пропущений процесуальний строк на подання клопотання про витребування доказів. У задоволенні клопотання про витребування доказів - належним чином завірених копій матеріалів нотаріальної справи щодо договору позики № 2152, посвідченого 16 серпня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івакіною Т.В., про передачу коштів у сумі 1372000,00 грн. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , - відмовлено.

1.11. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2021 року провадження у частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А., треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Івакіна Т.В., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ушивець О.Ю., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чуєва О.Д. про: визнання недійсним та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А. від 19 грудня 2018 року, винесеної в межах виконавчого провадження № 57057651, про передачу майна - нежитлових приміщень технічного поверху №№ 8а, 19а, 20а, 22а, загальною площею 97,2 кв.м в житловому будинку літ. А-14 по АДРЕСА_1 стягувачу у рахунок погашення боргу; визнання недійсним та скасування акта, затвердженого 19 грудня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. в межах виконавчого провадження № 57057651, про передачу майна - нежитлових приміщень технічного поверху №№ 8а, 19а, 20а, 22а, загальною площею 97,2 кв.м в житловому будинку літ. А-14 по АДРЕСА_1 стягувачу у рахунок погашення боргу, - закрито з підстав, установлених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

2. Аргументи учасників справи.

2.1. Вимоги позову ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з 11 лютого 2011 року вона перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 11 січня 2018 року розірвано, справа № 626/2016/17. Від даного шлюбу вони мають спільних дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з нею.

У період шлюбу з відповідачем, відповідно до договору купівлі-продажу № 6764 від 03 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д., за спільні кошти придбано в іпотеку спірні нежитлові приміщення технічного поверху №№ 8а, 19а, 20а, 22а, загальною площею 97,2 кв.м в житловому будинку літ А-14 за адресою: АДРЕСА_1 , які оформлені на відповідача ОСОБА_2 .

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 02 березня 2018 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку.

05 червня 2018 року, через несплату відповідачем аліментів, державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області накладено арешт на нерухоме майно відповідача, а саме: нежитлові приміщення технічного поверху №№ 8а, 19а, 20а, 22а, загальною площею 97.2 кв. м. в житловому будинку літ. А-14 за адресою: АДРЕСА_1 , про що винесено постанову про арешт майна № 56226676 від 05 червня 2018 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 414463330 від 05 червня 2018 року.

Дане виконавче провадження втрачене, але пізніше державним виконавцем повідомлено, що арештоване майно передане та належить на праві власності ОСОБА_3 , у зв`язку з чим, вона звернулась до суду із позовом про визнання спірного майна спільною сумісною власністю.

Рішенням Червонозаводського районного суду від 24 березня 2021 року у справі № 646/843/20 спірне майно: нежитлові приміщення технічного поверху №№ 8а, 19а, 20а, 22а, загальною площею 97.2 кв. м. в житловому будинку літ. А-14 за адресою: АДРЕСА_1 визнано спільною сумісною власністю, набутою за час шлюбу. У задоволенні вимог про скасування реєстрації права власності даного майна за ОСОБА_3 відмовлено.

В ході судового розгляду судом було встановлено, що спірне майно придбане за час шлюбу та є спільною сумісною власністю набутою за час шлюбу.

Так, спільне майно - нежитлові приміщення технічного поверху № 8а, 19а, 20а, 22а загальною площею 97,2 кв.м. в житловому будинку літ А -14 за адресою: АДРЕСА_1 придбані ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 6764 від 03 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Чуєвою О.Д., тобто за час перебування у шлюбі, при цьому вона надавала свою згоду на купівлю даних приміщень, про шо зазначено в договору купівлі-продажу.

Хоча дані нежитлові приміщення було зареєстровано лише на ОСОБА_2 , однак факт реєстрації спірного нерухомого майна на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише цій особі. Майно в цьому разі є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках з моменту його придбання. За таких обставин, відчуження належної їй частки в нерухомому майні на публічних торгах без її згоди порушує право як співвласника цього майна на вільне користування і розпорядження ним, що є неприпустимим.

Позивач зазначає, що відповідно до частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції яка діяла на момент вчинення дій щодо звернення стягнення на майно, стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно частини третьої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Виконавець перед вирішенням питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника повинен з`ясувати питання, чи не володіє він даним нерухомим майном спільно з іншими особами, після чого вирішувати питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Проте, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. тільки пересвідчився в тому, що нежитлові приміщення зареєстровані на боржника і не з`ясував його сімейний стан та не встановив, чи придбана нерухомість в період шлюбу.

Позивач уважає, що оскільки майно виставлено на торги та в подальшому згідно акту про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу є такими, що видані з порушенням права іншого співвласника і є недійсними та підлягають скасуванню в силу ст. 393 ЦК України.

Крім наведеного, вказаний спір є спором про цивільне право, тобто має приватно-правовий характер, а саме є спором між нею та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо права на частку в нерухомому майні, яка належить останнім.

2.2. У відзиві на позов відповідач ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки позивачем не ставиться питання про поділ майна, й водночас, ставиться питання про порушення її прав на якусь абстрактну частку у спільному майні, яка не визначена та не виділена. Отже, без розгляду основної вимоги про поділ спільного майна, розгляд інших вимог є неможливим. Також, указує на зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами шляхом зазначення в обґрунтування позовної вимоги про відчуження майна всупереч накладеного на нього арешту, а також відсутності її згоди на відчуження майна. Проте, ці доводи вже були предметом судового розгляду у справі № 646/843/20, за результатами якого позивачу відмовлено у задоволенні позову.

Відповідач зазначає, що позбавлений можливості спростувати презумпцію рівності часток подружжя у спільному майні через відсутність вимоги про поділ спільного майна.

Крім того, уважає, що положення ст. 393 ЦК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки особливістю зазначеного способу захисту є обмежений склад осіб, які можуть бути відповідачами за таким позовом (органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування). Приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності, отже, він не є ані органом державної влади, ані органом місцевого самоврядування. Постанова та акт державного виконавця про передачу майна стягувачу вичерпали свою дію в момент їхньої реалізації - видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 32229 від 20 грудня 2018 року, а тому не можуть бути оскаржені, оскільки з цього моменту правовстановлюючим документом є саме свідоцтво та без вирішення питання щодо його дійсності неможливе вирішення спору про право власності.

Разом із цим, тотожні позовні вимоги вже були предметом судового розгляду у справі № 646/843/20, де судом зазначено про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача про скасування державної реєстрації права власності за відповідачем, оскільки нею не зазначені підстави для такого скасування та не ставилось питання про скасування правочинів, на підставі яких прийнято рішення про реєстрацію права власності.

Крім наведеного, відповідач зауважує, що без вирішення основного питання - поділу спільного сумісного майна подружжя, вирішення інших питань є неможливим. Вважає відсутньою підставу вимог про визнання права власності. У даному випадку до вирішення питання про поділ спільного майна та визначення його частки позивач не може бути власником якоїсь абстрактної частки, яку вона самостійно визначила у розмірі 1/2 частини.

Підсумовуючи наведене, відповідач зазначає, що позивачем мали би пред`являтися лише дві належні вимоги: про поділ спільного майна та його витребування, що надало би можливість і сторонам, і суду правильно вирішити по суті даний спір.

2.3. У поясненнях по відзиву відповідача ОСОБА_2 (фактично відповіді на відзив) позивач указує, що спільне майно: нежитлові приміщення технічного поверху №№ 8а, 19а, 20а, 22а, загальною площею 97,2 кв.м в житловому будинку літ А-14 за адресою: АДРЕСА_1 , які зареєстровані за ОСОБА_2 , придбані на підставі договору купівлі-продажу від 03 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д., за час перебування з нею у шлюбі, при цьому вона надавала згоду на купівлю даних приміщень, про що визначено у п. 8 даного договору. Однак, факт реєстрації спірного майна на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише цій особі, оскільки майно є спільною сумісною власністю подружжя та відчуження належної їй частки у нерухомому майні на публічних торгах без її згоди порушує її право як співвласника майна на вільне користування та розпорядження ним, що є неприпустимим. Проте, приватний виконавець тільки пересвідчився, що нежитлові приміщення зареєстровані на боржника і не з`ясував його сімейний стан та не встановив, чи придбана квартира в період шлюбу.

Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що Верховний Суд України у справі № 6-1804цс16 звернув увагу на те, що оскільки право на нерухоме майно вже оформлено на стягувача, то ефективним способом захисту прав боржника могло б стати пред`явлення до суду позову із залученням стягувача і державного виконавця як відповідачів.

Позивач указує, що оскільки майно виставлено на торги, то Акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу є таким, що виданий з порушенням права іншого співвласника і є недійсним та підлягає скасуванню в силу ст. 393 ЦК України.

Стосовно того, що приватний виконавець не є органом державної влади та органом місцевого самоврядування і, відповідно, не може бути відповідачем за ст. 393 ЦК України, позивач уважає, що усі акти приватного виконавця, видані в межах дії Закону України «Про виконавче провадження», є актами органу державної влади.

Щодо вимоги про скасування запису про державну реєстрацію права власності позивач указує, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

2.4. У відзиві на позов відповідач ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 з тих підстав, що він є власником нежитлових приміщень технічного поверху №№ 8а, 19а, 20а, 22а, загальною площею 97,2 кв.м. в житловому будинку літ А-14, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , які він набув у відповідності до вимог закону, отже невідомою є підстава звернення позивача із вимогами про визнання права власності.

Також вважає, що положення ст. 393 ЦК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки особливістю зазначеного способу захисту є обмежений склад осіб, які можуть бути відповідачами за таким позовом (органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування). Приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності, отже, він не є ані органом державної влади, ані органом місцевого самоврядування. Крім того, постанова та акт державного виконавця про передачу майна стягувачу вичерпали свою дію в момент їхньої реалізації - видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 32229 від 20 грудня 2018 року, а тому не можуть бути оскаржені, оскільки з цього моменту правовстановлюючим документом є саме свідоцтво та без вирішення питання щодо його дійсності неможливе вирішення спору про право власності.

Крім того, до вирішення питання про поділ спільного майна та визначення частки, позивач не може бути власником якоїсь невизначеної частки, яку вона самостійно визначила у розмірі 1/2 частини. Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого ст.ст. 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову у разі, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

Таким чином, передача державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна в рахунок погашення боргу, постанова, прийнята державним виконавцем у результаті цієї процедури, та складений державним виконавцем акт про передачу майна стягувачу не можуть визнаватися недійсними на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України.

Також, відповідач зазначає, що у відповідності до положень ст. 388 ЦК України він є добросовісним набувачем нерухомого майна, яке набув в межах виконавчого провадження в результаті примусової реалізації майна боржника. Жоден із випадків, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України, коли від добросовісного набувача майно може бути витребувано, не має відношення до даної справи, а відтак, майно не може бути витребувано від нього у будь-якому випадку. Тим більше, ч. 2 ст. 388 ЦК України містить заборону витребування майна у добросовісного набувача, якщо це майно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, тобто з дотриманням вимог закону при виконанні судових рішень.

2.5. У відповіді на відзив відповідача ОСОБА_3 позивач, окрім доводів, що наведені нею у відповіді на відзив відповідача ОСОБА_2 , указує, що відповідач ОСОБА_3 не є добросовісним набувачем, оскільки право власності на спірне майно набуте ним у порядку та на підставі документів, які порушують права співвласника на майно.

2.6. У відзиві на позов відповідач приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. указує, що на даний час нежитлові приміщення технічного поверху №№ 8а, 19а, 20а, 22а, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 вибули із власності ОСОБА_2 , новим власником цих приміщень є добросовісний набувач нерухомого майна ОСОБА_3 , як такий, що залишив за собою нереалізоване майно за ціною третіх торгів. 19 грудня 2018 року ним винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та видано акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, на підставі яких стягувачем під час звернення до нотаріуса у встановленому законом порядку оформлено право власності на вказане нерухоме майно. Зазначені дії не потребували згоди ОСОБА_1 , оскільки єдиним власником, вказаним у Реєстрі прав власності на нерухоме майно на час здійснення виконавчих дій, був ОСОБА_2 , а рішення про визнання нежитлових приміщень спільною сумісною власністю ухвалено судом після передачі майна стягувачу.

Також зазначає, що накладення арешту державним виконавцем не перешкоджає приватному виконавцю накласти арешт та ініціювати процедуру примусової реалізації майна боржника. Крім того, арешт накладено державним виконавцем не на конкретний об`єкт, що є предметом позову, а на невизначене майно боржника з формулюванням «арешт нерухомого майна». Оскільки документи виконавця про передачу нерухомості стягувачу в рахунок боргу не є договором купівлі-продажу (як на торгах), тобто не є правочином, а є документами, які спрямовані на примусове виконання виконавчого документу і фіксують виконавчі дії, підстави для визнання недійсними постанови та акту відсутні.

Щодо позовної вимоги про скасування запису про державну реєстрацію права власності відповідач указує, що по-перше, позивачем вже пред`являлася подібна вимога у справі № 646/843/20 і рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 березня 2021 року у цій частині позову позивачу відмовлено. А по-друге, на даний час такого способу захисту порушених речових прав, як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, закон не передбачає, і аналогічні правові висновки наведені у численних судових рішеннях Верховного Суду.

2.7. У відповіді на відзив приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А. позивач зазначає, що спільне майно: нежитлові приміщення технічного поверху №№ 8а, 19а, 20а, 22а, загальною площею 97,2 кв.м в житловому будинку літ А-14 за адресою: АДРЕСА_1 , які зареєстровані за ОСОБА_2 , придбані на підставі договору купівлі-продажу від 03 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д. за час перебування з нею у шлюбі, при цьому вона надавала згоду на купівлю даних приміщень, про що визначено у п. 8 даного договору. Отже, факт реєстрації спірного майна на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише цій особі, оскільки майно є спільною сумісною власністю подружжя та відчуження належної їй частки у нерухомому майні на публічних торгах без її згоди порушує її право як співвласника майна на вільне користування та розпорядження ним, що є неприпустимим. Проте, приватним виконавцем не було з`ясовано сімейний стан боржника.

Щодо вимоги про скасування запису про державну реєстрацію права власності позивач указує, що рішенням суду у справі № 646/843/20 їй відмовлено у задоволенні цієї вимоги з підстав не доведення обставин, на які вона посилалась в обґрунтування позову, що дає право на повторне звернення до суду із даною вимогою.

Що стосується порушення правил підсудності та обрання невірного способу захисту, позивач зазначає, що нею не оскаржуються дії приватного виконавця, як суб`єкта владних повноважень, і у даному випадку цей спір є спором про цивільне право, тобто має приватно-правовий характер, а саме є спором між нею та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо права на частку у нерухомому майні, яка належить останнім.

3. Узагальнені позиції учасників судового провадження.

3.1. У судовому засіданні сторона позивача вимоги позову підтримали у повному обсязі, просили задовольнити за обставин, викладених у заявах по суті.

3.2. У судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Малойван Є.І. позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

3.3. У судове засідання відповідач приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. та треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Івакіна Т.В., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ушивець О.Ю., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чуєва О.Д., належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, не з`явились, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за позовом ОСОБА_1 за їх відсутністю за наявними у матеріалах справи доказами.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

4.1. Згідно свідоцтва від 20 грудня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ушивець О.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 32299, ОСОБА_3 належить на праві власності майно, що складається з нежитлових приміщень технічного поверху № 8а, 19а, 20а, 22а загальною площею 97,2 кв.м в житловому будинку літ А-14 за адресою АДРЕСА_1 , оскільки майно не реалізовано/торги не відбулися і стягувач ОСОБА_3 виявив бажання залишити за собою не продане майно, що раніше належало ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д. 03 грудня 2012 року, реєстровий номер 6764, право власності зареєстроване в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 26 грудня 2012 року, реєстраційний номер: 34063182, номер запису: 13252 в книзі: 1.

4.2. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, право власності на нерухоме майно: нежитлові приміщення технічного поверху № 8а, 19а, 20а, 22а загальною площею 97,2 кв.м в житловому будинку літ А-14 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 6764 від 03 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Чуєвою О.Д.

4.3. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, право власності на нерухоме майно: нежитлові приміщення технічного поверху № 8а, 19а, 20а, 22а загальною площею 97,2 кв.м в житловому будинку літ А-14 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 32299, виданий 20 грудня 2018 року приватним нотаріусом ХМНО Ушивець О.Ю., індексний номер рішення: 44744884.

4.4. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Гальцовою А.О. накладено арешт на вищезазначене нерухоме майно, про що винесено постанову про арешт майна 56226676 від 05 червня 2018 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 414463330 від 05 червня 2018 року.

4.5. Заочним рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 11 січня 2018 року шлюб, зареєстрований 11 лютого 2011 року в Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 27, між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано. Рішення набрало законної сили.

4.6. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

4.7. Заочним рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 02 березня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який народився в м. Харків, зареєстрований в АДРЕСА_2 , фактично проживає в АДРЕСА_3 , не працює, аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного, починаючи з 08 грудня 2017 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Заочне рішення набрало законної сили.

4.8. Відповідно до постанови про арешт майна боржника від 21 серпня 2018 року, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. в межах виконавчого провадження № 57057651, накладено арешт на нежитлові приміщення технічного поверху № 8а, 19а, 20а, 22а загальною площею 97,2 кв.м в житловому будинку літ А-14 за адресою АДРЕСА_1 , реєстровий номер майна: 34063182, що належить ОСОБА_2 .

4.9. Відповідно до договору купівлі продажу № 6764 від 03 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Чуєвою О.Д., відповідачем ОСОБА_2 за згодою позивачки ОСОБА_1 придбані в іпотеку спірні нежитлові приміщення технічного поверху № 8а, 19а, 20а, 22а загальною площею 97,2 кв.м в житловому будинку літ А-14 за адресою АДРЕСА_1 , вказані приміщення належали ОСОБА_7 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Чуєвою О.Д. 06 жовтня 2011 року за реєстром № 5899, зареєстрованим у Державному реєстрі правочинів за № 4672781, право власності зареєстроване КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 30 грудня 2011 року, номер запису 13252 в книзі 1, реєстраційний номер майна 34063182.

4.10. З заяви № 6766 від 03 грудня 2012 року з засвідченням приватним нотаріусом ХМНО Чуєвою О.Д. справжності підпису ОСОБА_7 , убачається, що ОСОБА_7 отримала 231797,00 гривень від ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень технічного поверху № 8а, 19а, 20а, 22а загальною площею 97,2 кв.м в житловому будинку літ А-14 за адресою АДРЕСА_1 , посвідченим 03 грудня 2012 року приватним нотаріусом ХМНО Чуєвою О.Д. за реєстром № 6764.

4.11. Згідно договору позики № 2152 від 16 серпня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івакіною Т.В., ОСОБА_3 позичив ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 1372000,00 гривень у строк до 20 серпня 2018 року включно.

4.12. Згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Івакіної Т.В. № 2214 від 21 серпня 2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 звернено стягнення на невиплачені в строк на підставі договору позики № 2152, посвідченого 16 серпня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івакіною Т.В. грошові кошти у розмірі 1372000,00, а також витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису нотаріусом у сумі 13720,00 гривень, всього 1385720,00 гривень.

4.13. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 21 серпня 2018 року, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. в межах виконавчого провадження № 57057651, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 2214 від 21 серпня 2018 року, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івакіною Т.В. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 невиплачені в строк на підставі договору позики, посвідченого 2018 р. ОСОБА_8 , грошові кошти у розмірі 1372000,00 гривень, а також витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису нотаріусом у сумі 13720,00 гривень, всього 1385720,00 гривень.

4.14. Відповідно до постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 19 грудня 2018 року, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. в межах виконавчого провадження № 57057651, передано ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим написом № 2214 від 21 серпня 2018 року наступне майно: нежитлові приміщення технічного поверху № 8а, 19а, 20а, 22а загальною площею 97,2 кв.м в житловому будинку літ А-14 за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за № 6764 та посвідчений 03 грудня 2012 року приватним нотаріусом ХМНО Чуєвою О.Д., зареєстрований комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 26 грудня 2012 року за реєстровим №34063182, номер запису: 13252 в книзі:1.

4.15. Зі змісту свідоцтва від 20 грудня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 32299, слідує, що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ушивець О.Ю., відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акта про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, затвердженого приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. 19 грудня 2018 року, посвідчено, що ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , належить на праві власності майно, що складається з нежитлових приміщень технічного поверху № 8а, 19а, 20а, 22а, загальною площею 97,2 кв.м. в житловому будинку літ. А-14 (вартість майна 1 377 740,00 грн.), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки майно не реалізоване/торги не відбулися і стягувач ОСОБА_3 виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д. 03 грудня 2012 року, реєстровий номер 6764, право власності зареєстроване в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 26 грудня 2012 року, реєстраційний номер: 34063182, номер запису: 13252 в книзі: 1.

4.16. Відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 21 грудня 2018 року, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. в межах виконавчого провадження № 57057651, на підставі заяви стягувача, виконавчий документ повернуто ОСОБА_3 .

4.17. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 березня 2021 року у справі № 646/843/20 (№ провадження 2/646/342/2021) визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нежитлові приміщення технічного поверху № 8а, 19а, 20а, 22а загальною площею 97,2 кв.м в житловому будинку літ А-14 за адресою АДРЕСА_1 . Рішення набрало законної сили.

4.18. Зазначені вище обставини справи установлені судовим розглядом, у тому числі, із судового рішення, що набрало законної сили, у справі № 646/843/20 (№ провадження 2/646/342/2021).

5. Релевантне законодавство.

§ 1. Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про скасування запису про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення технічного поверху №№ 8а, 19а, 20а, 22а, загальною площею 97,2 кв.м в житловому будинку літ. А-14 по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі, виданого 20 грудня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ушивець О.Ю., індексний номер рішення 44744884.

5.1. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав унормовані положеннями Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952-IV у редакції, чинній на час звернення позивача до суду із даним позовом).

5.2. За визначенням термінів, наведеним у статті 2 цього Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

5.3. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва; 2) речові права на нерухоме майно, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; право довірчої власності (крім права довірчої власності як способу забезпечення виконання зобов`язань); інші речові права відповідно до закону.

5.4. Державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону № 1952-IV).

5.5. Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 13-1) договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності; 13-2) актів приймання-передачі нерухомого майна неплатоспроможного банку перехідному банку, що створюється відповідно до статті 42 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно (ч. 1 ст. 27 Закону № 1952-IV).

5.6. За приписами ч. 3 ст. 26 Закону № 1952-IV не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

§ 2. Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку нежитлових приміщень технічного поверху №№ 8а, 19а, 20а, 22а, загальною площею 97,2 кв.м в житловому будинку літ. А-14 по АДРЕСА_1 .

5.7. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

5.8. Право власності та інші речові права на нерухомі речі (земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення), обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України, пункт 1 частини першої статті 4, частина перша статті 5 № 1952-IV).

5.9. За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном.

5.10. Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

5.11. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

5.12. Правовий режим спільної сумісної власності подружжя визначається нормами Сімейного кодексу України (далі СК України).

5.13. Так, за правилом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

5.14. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

5.15. Згідно ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

5.16. За положеннями ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

5.17. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

5.18. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

6. Мотиви і висновки суду.

6.1. За приписами частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

6.2. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

6.3. Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

6.4. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

6.5. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

6.6. Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).

6.7. Як установлено судовим розглядом, предметом спору у даній справі є, окрім іншого, скасування запису про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення технічного поверху №№ 8а, 19а, 20а, 22а, загальною площею 97,2 кв.м в житловому будинку літ. А-14 по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі, виданого 20 грудня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ушивець О.Ю., індексний номер рішення 44744884.

6.8. Суд зазначає, що Законом № 1952-IV, зокрема положеннями ч. 3 ст. 26, визначено, що наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є: (1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; (2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; (3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

6.9. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець у наведену норму уніс застереження про те, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

6.10. Таким чином, суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту - скасування запису про державну реєстрацію права власності, не передбачений законом та не є ефективним для захисту її порушеного права у спірних правовідносинах, що є самостійною підставою для відмови у позові (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19).

6.11. Велика Палата Верховного Суду у пункті 63 постанови від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19) зауважила, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

6.12. Разом із цим, суд не приймає до уваги у якості підстав для відмови у позові доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування запису про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення вже були предметом судового розгляду у справі № 646/843/20, оскільки заявлені вони позивачем у справі, що розглядається, з різних підстав.

6.13. Крім наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку нежитлових приміщень технічного поверху №№ 8а, 19а, 20а, 22а, загальною площею 97,2 кв.м в житловому будинку літ. А-14 по АДРЕСА_1 , оскільки цим вимогам має передувати поділ спільного майна подружжя (ч.ч. 1, 2 ст. 69 СК України)та визначення у цьому майні часток власності (ч. 1 ст. 70 СК України). Проте, позивачем у даній справі зазначені позовні вимоги не заявлялися.

6.14. Відповідно до частин 1 та 2 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

6.15. За наведених вище обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 та відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

6.16. Інші доводи та заперечення сторони позивача означених вище висновків суду не спростовують.

6.17. При цьому, суд ураховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

7. Судові витрати.

7.1. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 5, 12, 81, 263-254 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування запису про державну реєстрацію права власності та визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_5 ,

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лобач Сергій Анатолійович, адреса: АДРЕСА_6 ,

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лобач Наталія Іванівна, адреса: АДРЕСА_7 ,

Відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_2 ,

Відповідач - ОСОБА_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_4 ,

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Малойван Євген Ігорович, адреса: м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 13, офіс 205,

Відповідач - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович, адреса: АДРЕСА_8 ,

Третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Івакіна Тетяна Валентинівна, адреса: м. Харків, пр-т Фрунзе, буд. 20,

Третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ушивець Ольга Юріївна, адреса: м. Харків, вул. Мироносицька, буд. 49,

Третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чуєва Олена Дмитрівна, адреса: м. Харків, вул. Кооперативна, буд. 7,

Повне судове рішення складено та підписано 30 грудня 2021 року.

Суддя - Ю.Ю. Власова