Справа № 136/713/20
провадження № 2/136/188/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2021 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вищевказаним позовом проти ОСОБА_2 (далі - відповідач), з вимогами:

- змінити рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 15.07.2019 у цивільній справі №136/770/19 про стягування з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття;

- стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації згідно закону, у розмірі 1109,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами, на підтвердження яких подано суду відповідні докази.

Від 01.07.2001 до 30.04.2013 сторони перебували у шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Такий шлюб надалі було розірвано рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 30.04.2013 у справі №213/2427/12. Крім того, рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 15.07.2019 у справі №136/770/19 було ухвалено стягування з позивача аліменти на користь відповідача на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У подальшому було відкрито виконавче провадження, однак на той час позивач не мав постійного щомісячного доходу, а тому державним виконавцем було розраховано стягувати з позивача 1/4 розміру середньої заробітної плати для відповідної місцевості. Позивач зазначає, що при ухваленні рішення про стягнення з нього аліментів, він не міг подати свої заперечення щодо свого майнового стану, однак він на той час вже був одружений з іншою жінкою під час шлюбу з якою у них народилося двоє дітей. Згадане рішення він не зміг оскаржити у передбачений законом строк, а тому з квітня 2019 року по березень 2020 ним виплачувалися аліменти на утримання ОСОБА_3 . Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 у теперішньої жінки позивача народився їх спільний син, а тому на його утриманні вже троє неповнолітніх дітей. Разом з тим, на думку позивача, з огляду на чинне законодавство, гарантований розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який він має сплачувати складає 1109,00 грн. Зрештою, погіршення матеріального становища позивача, спричинене перебуванням на його утриманні трьох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, стало підставою для його вимоги про зменшення розміру присуджених йому аліментів шляхом стягнення з нього їх у твердій грошовій сумі з індексацією у розмірі 1109,00 грн, але не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підтвердження вказаних обставин позивачем подано суду: копії рішення суду від 30.04.2013 у справі №213/2427/12; свідоцтва про народження ОСОБА_3 ; рішення суду від 15.07.2019 у справі №136/770/19; постанови про відкриття виконавчого провадження; довідки про нарахування та сплату аліментів за весь період; свідоцтва про шлюб з ОСОБА_4 та свідоцтва про народження трьох дітей; довідки про склад сім`ї позивача.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 07.09.2020 призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Відповідач подала до суду відзив на позов, у якому заперечується проти задоволення позову в повному обсязі, натомість позовні вимоги визнаються частково.

Відповідач обґрунтовує свої заперечення наступними обставинами, на підтвердження яких подано суду відповідні докази.

Згідно позову, вимагається присудити позивачу зменшити розмір для сплати ним аліментів до 1109,00 грн, однак відповідач вважає такий розмір занадто малим, та не зможе задовольнити потреби ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач зазначає, що попри дані державного статистичного спостереження, сума аліментів має складати 2500,00 грн, однак усвідомлюючи таку суму для позивача, як велику, а також стверджуючи, що і на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, одна від іншого шлюбу, зрештою вона просить суд частково відмовити позивачу у його позові та присудити з нього стягнення на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн, з її індексацією, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підтвердження вказаних обставин відповідачем подано суду: копію свідоцтва про народження доньки від іншого шлюбу; судовий наказ від 13.02.2020 у справі №136/95/20; довідку про доходи відповідача за 2-ий та 3-ій квартали 2020 року; витяг з реєстру ПФУ та довідку з районної філії ЦЗ, згідно якої відповідач є безробітною.

Позивач відповіді на відзив не подав.

До судового розгляду спір між сторонами не врегульовано.

Ухвалою суду від 03.12.2020 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, однак остання у своїй заяві просила суд про розгляд справи за її відсутності, позов визнала частково на умовах викладених у її відзиві.

За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно й безпосередньо оцінивши зібрані в справі докази, встановив наступне.

Від 01.07.2001 до 30.04.2013 сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу в строін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7). Такий шлюб надалі було розірвано рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 30.04.2013 у справі №213/2427/12 (а.с. 6 з обох сторін). Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 15.07.2019 у справі №136/770/19 було ухвалено стягування з позивача аліменти на користь відповідача на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8-9). У подальшому було відкрито виконавче провадження, однак на той час позивач не мав постійного щомісячного доходу, а тому державним виконавцем було розраховано стягувати з позивача 1/4 розміру середньої заробітної плати для відповідної місцевості з квітня до вересня 2019 року - по 1683,30 грн; з жовтня до грудня 2019 року - по 1888,70 грн; з січня до квітня 2020 року - по 2346,30 грн (а.с. 10-12). 11.10.2013 між позивачем та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб (а.с. 13). У такому шлюбі народилися ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується їх свідоцтвами про народження (а.с. 14-16). Довідкою про склад сім`ї позивача підтверджується наявність на його спільному з дружиною утриманні трьох неповнолітніх дітей (а.с. 17). Крім того, на думку позивача, з огляду на чинне законодавство, гарантований розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який він має сплачувати складає 1109,00 грн, а погіршення матеріального становища позивача, спричинене перебуванням на його утриманні трьох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, стало підставою для його вимоги про зменшення розміру присуджених йому аліментів шляхом стягнення з нього їх у твердій грошовій сумі з індексацією у розмірі 1109,00 грн, але не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, відповідач у своєму відзиві, заперечує проти задоволення позову в повному обсязі, натомість позовні вимоги нею визнаються частково. Відповідач просить присудити стягнення з позивача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн, з її індексацією, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки вона виховує другу неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка народилася від іншого шлюбу (а.с. 33). Довідкою про доходи відповідача за 2-ий та 3-ій квартали 2020 року підтверджується нарахування їй по 644,74 грн соціальних виплат (а.с. 35), а згідно довідки з районної філії ЦЗ від 23.11.2020 відповідач є безробітною (а.с. 39).

Суд, з огляду на встановлені обставини, вирішуючи питання про зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини, шляхом стягнення їх з позивача у твердій грошовій сумі в заявленому розмірі, виходить із наступних норм права та мотивів їх застосування.

Як визначено в ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

За загальними приписами ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, у відповідності до норм ч. 1-2 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ч. 2 ст.181 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст.181 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, у ч. 1 ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Позивач, як вбачається зі змісту його обґрунтування позовних вимог, наводить суду те, що у зв`язку з утриманням ним трьох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу та погіршення його матеріального становища, такі обставини послугували підставою для його вимоги про зменшення розміру присуджених йому, рішенням суду від 15.07.2019 у справі №136/770/19, аліментів шляхом стягнення з нього їх у твердій грошовій сумі з індексацією у розмірі 1109,00 грн, але не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на вищезазначене, слід зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України та роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Водночас Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Варто зазначити, що позивач все ж таки не надав суду докази про наявність чи відсутність у нього заробітку (доходу), за яким можна визначити його матеріальне становище.

Разом з тим, з огляду на зміст абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України, право вимагати заміни розміру аліментів, шляхом зміни способу їх присудження, залишається за позовом одержувача аліментів, яким у даному процесі є відповідач як матір неповнолітньої дитини, яка будучи позивачем у справі №136/770/19 подавала позов про стягнення аліментів на її користь у вигляді частки від заробітку (доходу), а не в твердій грошовій сумі.

Суд зважає на відзив відповідача, у якому нею частково заперечується проти задоволення позову про зміну розміру аліментів, натомість підтримується стягнення з позивача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн, однак така вимога може бути нею реалізована в іншому судовому процесі та не інакше як за її зверненням, шляхом подання позову до суду згідно норм визначених ЦПК України та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та зазначених норм права, суд дійшов висновку, що вимоги про зміну рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 15.07.2019 у цивільній справі №136/770/19 шляхом зменшення розміру стягуваних аліментів та присудження стягувати їх з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації згідно закону, у розмірі 1109,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, не є обґрунтованою та задоволенню не підлягає.

У цілому, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховує, що згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а тому оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі суд відносить судові витрати понесені позивачем на його рахунок.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 19, 23, 76-80, 141, 258-259, 263-265, 268, 273-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в повному обсязі в позові ОСОБА_1 (місцепроживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) про зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Д.Т. Кривенко