Єдиний унікальний номер 243/5099/19
Номер провадження 22-ц/804/459/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів Космачевської Т.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання: Гладуха О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року у цивільній справі № 243/5099/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Слов`янської міської ради «Міська лікарня № 1 м. Слов`янська», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (суддя першої інстанції Сидоренко Інна Олександрівна), -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Комунального лікувально-профілактичного закладу «Вузлова лікарня м. Слов`янська», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовної заяви позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що вона з 27 листопада 2003 року до 19 січня 2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , від котрого мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після розірвання шлюбу неповнолітні діти зареєстровані та проживають спільно з позивачем у домоволодінні АДРЕСА_1 та знаходяться на її утриманні.

ОСОБА_3 батько дітей проживає окремо, з іншою сім`єю та в добровільному порядку не надає позивачу будь-яку матеріальну допомогу на утримання дітей.

Донька позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідом дитинства до 18 років, страждає на тяжке хронічне захворювання дитячий аутизм, у зв`язку з чим перебуває на обліку у КЛПУ «Вузлова лікарня станції «Слов`янськ» м. Слов`янська Донецької області. Крім того, ОСОБА_8 у зв`язку із зазначеним діагнозом перебуває на диспансерному обліку в Донецькій обласній психіатричній лікарні м. Слов`янська Донецької області. Згідно з наказом МОЗ України № 482 від 04 грудня 2001 року «Про затвердження порядку видачі медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років» зі змінами, внесеним наказом МОЗ України № 187 від 23 травня 2002 року та наказом МОЗ України № 342 від 11 липня 2005 року, для вирішення питання видачі медичного висновку про дитину з інвалідністю підгрупи (А) необхідна наявність виписки з медичної картки стаціонарного хворого форми 027/о або консультативного висновку спеціаліста форми 0127/о, виданих після стаціонарного або амбулаторного обстеження хворого.

03 жовтня 2013 року лікарсько-консультаційною комісією Донецької обласної психіатричної лікарні м. Слов`янська надано висновок, яким підтверджено діагноз ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: дитячий аутизм (інвалідність з дитинства групи (А) до 18 років) та рекомендовано оформити соціальну допомогу дитині інваліду віком до 18 років, що відповідає розділу 10, п. 3 пп. 3, 5 Переліку медичних показань код: 784.0, захворювання - легка розумова відсталість. Вказаний висновок дійсний до 06 серпня 2025 року згідно протоколу засідання лікарсько-консультативної комісії даної медичної установи № 974/3 від 02 жовтня 2013 року.

Наведений висновок ЛКК направлено в КЛПУ «Вузлову лікарню станції «Слов`янськ» для надання медичного висновку на засіданні ЛКК вказаного медичного закладу. При цьому, медичну документацію, в тому числі історію розвитку дитини на засідання ВКК КЛПУ «Вузлова лікарня станції «Слов`янськ» готувала лікар-педіатр та колишній лікар доньки позивача ОСОБА_2 .

При цьому, при оформленні медичної документації у відношенні її доньки було допущено помилку, а саме в медичному висновку лікарсько-консультативної комісії від 05 грудня 2013 року № 95/1383 не вказано групу (А) інвалідності доньки позивача ОСОБА_5 .

В грудні 2013 року КЛПУ «Вузлової лікарні станції «Слов`янськ» вказаний медичний висновок з допущеною помилкою направлено до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради для призначення державної соціальної допомоги дитині з інвалідністю до 18 років, без зазначення групи (А) інвалідності дитини. На підставі наведеного висновку Управлінням соціального захисту населення Слов`янської міської ради розпочато виплату соціальної державної допомоги на дитину з інвалідністю до 18 років. Однак, внаслідок наявності вищевказаної помилки в медичному висновку позивачу не було призначено надбавку по догляду за дитиною з інвалідністю групи (А) до 18 років.

Про те, що надбавка по догляду за дитиною з інвалідністю групи (А) їй не виплачується, позивач дізналась лише в кінці літа 2018 року, порівнявши розмір державної допомоги на дитину з інвалідністю, яку вона отримує, та розміром державної допомоги на дитину з інвалідністю, яку отримують інші особи з урахуванням вищевказаної надбавки по догляду за дитиною з інвалідністю групи (А). Після цього, вона одразу звернулась до головного лікаря КЛПУ «Вузлової лікарні станції «Слов`янськ», начальника Відділу охорони здоров`я Слов`янської міської ради, а також начальника Департаменту охорони здоров`я Донецької обласної Державної адміністрації з відповідною скаргою на протиправні дії лікаря-педіатра ОСОБА_2 , які полягали в недбалому відношенні до своїх службових обов`язків, внаслідок яких з 24 грудня 2013 року позивач не отримувала вищевказану надбавку по догляду за дитиною - інвалідом. В подальшому нею отримано відповідь з Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради, згідно з якою медичний висновок із зазначенням групи інвалідності (А) щодо ОСОБА_5 на момент надання відповіді, тобто станом на 24 вересня 2018 року не надходив, у зв`язку з чим вищевказана надбавка по догляду за дитиною з інвалідністю не призначалась.

На підставі наказу відділу охорони здоров`я Слов`янської міської ради від 13 вересня 2018 року № 278 у зв`язку зі звернення позивача, проведено службову перевірку, в ході якої встановлено, що при видачі вищевказаного висновку ЛКК зазначеною вище медичною установою, внаслідок недбалого ставлення лікаря ОСОБА_2 допущено помилку. Наказом головного лікаря КЛПУ «Вузлової лікарні станції Слов`янськ» від 29 серпня 2018 року № 99 голові ЛКК даного медичного закладу ОСОБА_9 за недбалий підхід до заповнення медичної документації оголошено догану, а з лікарем-педіатром ОСОБА_2 проведено роз`яснювальну роботу з приводу недбалої підготовки медичної документації. Лише 03 жовтня 2018 року відповідачем направлено медичний висновок з виправленням раніше допущеної помилки, із зазначенням групи інвалідності (А) до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради та лише 18 жовтня 2018 року позивачу призначено надбавку по догляду за дитиною з інвалідністю групи (А). Крім того, на підставі наказу відділу охорони здоров`я Слов`янської міської ради Донецької області від 13 вересня 2018 року проведено службове розслідування, в ході якого підтверджено факт недбалого ставлення до виконання своїх обов`язків співробітниками КЛПУ «Вузлова лікарня станції Слов`янськ», внаслідок якого допущено зазначену вище помилку у медичній документації.

Зважаючи на неправомірні дії співробітників зазначеної медичного закладу висновок ЛКК із зазначенням групи інвалідності (А) ОСОБА_5 від 05 грудня 2013 року надійшло до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради лише 03 жовтня 2018 року, а відповідна надбавка по догляду за дитиною з інвалідністю групи (А) призначена 18 жовтня 2018 року.

Вважає, що з відповідача на її користь судом повинно бути стягнуто матеріальну шкоду в розмірі відповідної сумі надбавки на догляд за дитиною інвалідом дитинства до 18 років групи А, яка не була виплачена їй за період часу з грудня 2013 року до 18 жовтня 2018 року в наслідок вищевказаних неправомірних дій працівників відповідачів.

Також позивач вважає, що в результаті вищевказаних неправомірних дій працівників відповідача їй була спричинена і моральна шкода у розмірі 100000,00 грн., що випливає з наступного: вищевказані неправомірні дії працівників відповідача спричинили її сильні переживання і душевні страждання, сильний стрес, у зв`язку з чим стан її здоров`я значно погіршився. У неї з`явилися головні болі, дратівливість, запальність, безсоння, які раніше не були їй властиві. Протягом тривалого періоду часу вона була позбавлена можливості належним чином матеріально забезпечувати свою дочку ОСОБА_10 , утримувати її навіть з урахуванням того мінімуму грошових коштів, які передбачені і надаються державою. Вона не мала можливості купувати дочки продукти харчування, одяг, предмети побуту належної якості.

Після того, як їй стало відомо про порушення її прав, був значно порушений її нормальний спосіб життя. Більшу частину свого часу їй тепер доводиться витрачати на рішення даної проблеми: їй доводиться звертатися до медичних установ, державних органів охорони здоров`я, в юридичну консультацію за правовою допомогою, в Управління соціального захисту населення. Даний час вона могла б направити на більш ретельний догляд за своїми чотирма малолітніми дітьми.

У січні 2020 року ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги.

ОСОБА_1 просила суд першої інстанції стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у сумі 44262,54 грн., моральну шкоду у сумі 100000,00 грн., а також її витрати по даній справі у розмірі, який зазначений в опису її витрат.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального лікувально-профілактичного закладу «Вузлова лікарня м. Слов`янська», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, замінено первісного відповідача Комунальний лікувально-профілактичний заклад «Вузлова лікарня м. Слов`янська», на належного відповідача Комунальне некомерційне підприємство Слов`янської міської ради «Міська лікарня № 1 м. Слов`янська», оскільки згідно з Витягом з реєстру юридичних осіб, юридична особа Комунальний лікувально-профілактичний заклад «Вузлова лікарня м. Слов`янська» 20.01.2020 року припинила свою діяльність та правонаступником її стало Комунальне некомерційне підприємство Слов`янської міської ради «Міська лікарня № 1 м. Слов`янська» (том № 1, а.с. 140).

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Слов`янської міської ради «Міська лікарня № 1 м. Слов`янська», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодилася позивач - ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами цивільної справи надійшла до Донецького апеляційного суду.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що дане рішення суду вважає неправильним, незаконним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав: вважає, що судом першої інстанції при постановленні даного рішення були порушені ст. 12, 13, 163 ЦПК України; були порушені вимоги закону про необхідність об`єктивного, всебічного та повного обстеження всіх обставин справи, а також належної об`єктивної оцінки всіх доказів, наданих сторонами суду.

ОСОБА_1 просить Донецький апеляційний суд рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року скасувати та постановити нове рішення, яким її позовні вимоги до Комунального некомерційного підприємства Слов`янської міської ради «Міська лікарня № 1 м. Слов`янська» про відшкодування шкоди задовольнити, стягнувши з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 44262,54 грн. та моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн., а також понесені нею по даній справі витрати, згідно опису її витрат, які містяться в матеріалах справи.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 28 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та встановлено відповідачу та третій особі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Копії ухвали про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (том № 2, а.с. 6, 7), копія апеляційної скарги третьою особою отримана (том № 2, а.с. 7). Відзив на апеляційну скаргу від відповідача та третьої особи до Донецького апеляційного суду не надійшов.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 26 січня 2021 року справу було призначено до розгляду.

В судове засідання Донецького апеляційного суду 09.03.2021 року третя особа - ОСОБА_2 не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ( том № 2, а.с. 42).

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , пояснення представника відповідача - Комунального некомерційного підприємства Слов`янської міської ради «Міська лікарня № 1 м. Слов`янська», обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд першої прийшов до висновку про те, що відсутні винні дії з боку відповідача, оскільки ситуація, що розглядається обумовлена відсутністю закінченого процесу законотворчості та нормативною невизначеністю порядку, умов та критеріїв визначення та надання відповідної під категорії I групи інвалідності дитині-інваліду до 18 років.

З вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частиною 1 статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є : батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_1 (том № 1, а.с. 7).

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , 2007 року народження є дитиною інвалідом до 18 років (том № 1, а.с. 14).

Пунктом 7 Порядку видачі медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України 04.12.2001 року № 482, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 січня 2002 року за № 11/6299 із змінами, передбаченими наказом Міністерства охорони здоров`я України № 187 від 23.05.2002 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 2002 року за № 478/6766 та наказом Міністерства охорони здоров`я України № 342 від 11.07.2005 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 липня 2005 року за № 787/11067 передбачено, що визнання дитини віком до 18 років інвалідом та оформлення медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років здійснюється лікарсько-консультативною комісією дитячого лікувально-профілактичного закладу за місцем проживання дитини після особистого огляду її та за наявності виписки з медичної карти стаціонарного хворого (ф.027/о) або консультативного висновку спеціаліста (ф.028/о), виданих після стаціонарного або амбулаторного обстеження дитини в дитячій обласній, багатопрофільній міській лікарнях, спеціалізованих лікарнях, диспансерах, де діти перебувають на диспансерному обліку та спеціалізованому лікуванні, Українській дитячій спеціалізованій лікарні «ОХМАТДИТ», Українському центрі медичної реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи або клініках науково-дослідних установ Міністерства охорони здоров`я, Академії медичних наук України та оформлених у зазначеному порядку.

Як вбачається із висновку протоколу засідання № 974/3 ВКК від 23 жовтня 2013 року Обласної психіатричної лікарні м. Слов`янська, рекомендовано оформлення соціальної допомоги дитині-інваліду ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці до 18 років підгрупи А (том № 1, а.с. 15).

При заповненні корінця медичного висновку № 95/1383 від 05.12.2013 року відносно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 лікуючим лікарем ОСОБА_2 не вказана підгрупа А I групи (том № 1, а.с. 16).

Відповідно до пункту 2 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо надання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та інвалідам», у Законі України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» у статті 3 частину першу викладено у такій редакції: інвалідам з дитинства I групи встановлюється надбавка на догляд за ними в розмірі: інвалідам з дитинства, віднесеним до підгрупи А I групи, - 75 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Цей Закон набирає чинності з 1 січня 2012 року.

Пунктом 3.1 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України 05.09.2011 року № 561, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за № 1295/20033 передбачений перелік захворювань, при яких встановлюється група інвалідності IА.

Як вбачається із відповіді Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради від 20.12.2019 року № П-1581-2, 1- 6.2, призначення та виплата державної соціальної допомоги дітям з інвалідністю здійснюється на підставі Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» № 2109-III від 16.11.2000 року, із змінами та регламентується Порядком надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони здоров`я України № 226/293/169 від 30.04.2002 року із змінами.

Згідно статті 3 вказаного Закону, розмір надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю, віднесеної до підгрупи А віком від 6 до 18 років встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років.

На підставі медичного висновку № 95/1383 від 05.12.2013 року про дитину з інвалідністю віком до 18 років, віднесеного до підгрупи А, на ОСОБА_5 , який надійшов до Управління 03.10.2018 року, згідно заяви від 18.10.2018 року ОСОБА_1 призначено надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю, віднесеної до підгрупи А, з 18 жовтня 2018 року.

У разі, якщо б медичний висновок № 95/1383 від 05.12.2013 року про дитину з інвалідністю віком до 18 років, віднесеного до підгрупи А на ОСОБА_5 , надійшов до Управління у грудні 2013 року, то ОСОБА_1 було б призначено надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю, віднесеної до підгрупи А з 24 грудня 2013 року (з дати звернення).

Сума різниці між надбавкою на догляд за дитиною з інвалідністю, віднесеної до підгрупи А віком від 6 до 18 років за період з 24.12.2013 року по 17.10.2018 року складає 44262,54 грн. (том № 1, а.с. 120).

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність закінченого процесу законотворчості та нормативну невизначеність порядку, умов та критеріїв визначення та надання відповідної під категорії I групи інвалідності дитині-інваліду до 18 років і вважає за необхідне стягнути з відповідача заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 44262,54 грн.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то апеляційний суд вважає, що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Як вбачається із пункту 2 частини 2 вказаної вище статті, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно з частиною 4 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до частини 5 вказаної вище статті, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001 року, № 1 від 27.02.2009 року) передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як вбачається із пункту 7 вказаної вище Постанови, за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.

Відповідно до Етичного кодексу лікаря України, прийнятого і підписаного Всеукраїнським з`їздом лікарських організацій та X з`їздом Всеукраїнського лікарського товариства від 27 вересня 2009 року, життя та здоров`я людини головні та фундаментальні цінності. Діяльність лікаря спрямована на їх збереження від моменту зачаття та вимагає від нього гуманного ставлення до людини, поваги до її особистості, співчуття та співучасті, доброзичливості, благодійності та милосердя, терплячості, взаємодовіри, порядності та справедливості. Лікар повинен пам`ятати, що головний суддя на його професійному шляху це, насамперед, совість.

Пунктом 2.5 розділу 2 вказаного вище Етичного кодексу передбачено, що лікар ні в якому разі не повинен втрачати професійної незалежності. При прийнятті лікарем фахових рішень мотиви матеріальної та особистої вигоди, кар`єри, задоволення власних амбіцій не повинні переважати.

Як вбачається із статті 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (дата ратифікації: 17.07.97 р., дата набуття чинності: 11.09.97 р.) (із змінами і доповненнями), жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Згідно зі статтею 18 вказаної вище Конвенції, обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно листа Відділу охорони здоров`я Слов`янської міської ради від 25.09.2018 року № П-08-12/191 на ім`я ОСОБА_1 , на підставі наказу відділу охорони здоров`я від 13.09.2018 року № 278 «Про розгляд звернення ОСОБА_1 » проведена службова перевірка, в ході якої з`ясовано, що при оформленні висновка ЛКК від 05.12.2013 року № 95/1383 ДЗ «Вузлова лікарня станції «Слов`янськ» за рекомендацією ЛКК КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська» виникла помилка через велику завантаженість в роботі медичного персоналу, а саме не вказано підгрупа А.

Голові ЛКК ОСОБА_9 за неуважний підхід до оформлення медичної документації наказом головного лікаря КЛПЗ «Вузлова лікарня м. Слов`янська» від 29.08.2018 року № 99 оголошена догана.

Лікар педіатр ОСОБА_2 , яка надавала історію розвитку дитини на розгляд лікарсько-консультативної комісії, на теперішній час працює в іншому лікувальному закладі (КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Слов`янська»). Комісією відділу охорони здоров`я з нею проведено роз`яснювальну роботу щодо неуважного виконання роботи з підготовки медичної документації.

28.08.2018 року головним лікарем КЛПЗ «Вузлова лікарня м. Слов`янська» направлено листа до Управління соціального захисту населення з проханням у сприянні в перегляді справи ОСОБА_5 та виплати компенсації грошової допомоги по підгрупі «А» за період з 05.12.2013 року по теперішній час (том № 1, а.с. 33).

Враховуючи, що з того моменту, коли позивачці стало відомо про порушення її права на отримання надбавки в 2018 році їй довелося звертатися до різних організацій за захистом своїх прав, а саме: до Слов`янського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області, Слов`янської місцевої прокуратури, Відділу охорони здоров`я Слов`янської міської ради, Департаменту охорони здоров`я Донецької обласної Державної адміністрації, Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради, для надання правової допомоги до адвоката, все це потребувало як часу, так і здоров`я позивачки, оскільки на її утриманні і вихованні знаходяться четверо малолітніх дітей, за котрими потрібен постійний догляд, апеляційний суд вважає, що неправомірними діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду, але вважає суму моральної шкоди, яка вказана в позовній заяві завищеною і вважає можливим виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме справедливості і розумності стягнути з відповідача на користь позивача заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000 грн. 00 коп.

В іншій частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Як вбачається із підпункту 2 частини 2 вказаної вище статті, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В матеріалах справи мається ордер серії АА № 066276 адвоката Чередниченка Юрія Валентиновича на надання допомоги ОСОБА_1 в Слов`янському міськрайонному суді, витяг з Договору про надання правової допомоги від 02.05.2019 року, опис робіт (наданих послуг), квитанція № 16 від 02.05.2019 року про сплату гонорару в розмірі 5000 грн. , які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (том № 1, а.с. 42- 45).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті. інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 6 вказаної вище статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційний суд вважає, що пропорційно задоволених позовних вимог, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1231,64 грн.

Керуючись ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2020 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Слов`янської міської ради «Міська лікарня № 1 м. Слов`янська», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 44262 (сорок чотири тисячі двісті шістдесят дві) грн. 54 коп., моральну шкоду в розмірі 5000 ( п`ять тисяч) грн. 00 коп., а всього 49262 (сорок дев`ять тисяч двісті шістдесят дві) грн. 54 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Слов`янської міської ради «Міська лікарня № 1 м. Слов`янська», , на користь держави судовий збір в розмірі 1231 (одна тисяча двісті тридцять одна) грн. 64 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 10 березня 2021 року

Суддя: О.Д.Канурна