Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/5874/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючий-суддя Надопта А.А.,

секретар судового -засідання Онисько С.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Пийтерфолівської сільської ради Берегівського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Пийтерфолівської сільської ради Берегівського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку.

Вимоги позову мотивовано тим, що відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно положень ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. 08.08.2014 року за реєстровим №40 секретарем виконавчого комітету Великопаладської сільської ради на мою користь було посвідчено заповіт гр. ОСОБА_2 . Спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно положень ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Покійному ОСОБА_2 належало право власності на земельну ділянку площею 1,21 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великопаладської сільської ради.

З часу відкриття спадщини весь ризик та тягар утримання цього нерухомого майна несе позивач. Фактично позивач вступила у володіння спадковою нерухомістю.

Набути право власності на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі позивач не може через відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують належність майнових прав покійному спадкодавцю. Така ситуація обумовлена тим, що у документованих матеріалах, що залишилися по смерті ОСОБА_2 оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку віднайдено не було. За вказаних обставин державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу ОСОБА_1 відмовила. У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлена можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи в судове засіданя не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги позову підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Представник відповідача Пийтерфолівської сільської ради, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи в судове засіданя не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що не заперечу проти його задоволення.

Представник Виноградівської державної нотаріальної контори, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи в судове засіданя не з`явилася.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві.

Вирішуючи питання про спірні правовідносини, що склалися між сторонами, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Відповідно до положень ст. ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно положень ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. 08.08.2014 року за реєстровим №40 секретарем виконавчого комітету Великопаладської сільської ради на мою користь було посвідчено заповіт гр. ОСОБА_2 . Спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно положень ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Покійному ОСОБА_2 належало право власності на земельну ділянку площею 1,21 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великопаладської сільської ради.

З часу відкриття спадщини весь ризик та тягар утримання цього нерухомого майна несе позивач. Фактично позивач вступила у володіння спадковою нерухомістю.

Набути право власності на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі позивач не може через відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують належність майнових прав покійному спадкодавцю. Така ситуація обумовлена тим, що у документованих матеріалах, що залишилися по смерті ОСОБА_2 оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку віднайдено не було. За вказаних обставин державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу ОСОБА_1 відмовила. У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлена можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку.

Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Згідно положень ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За запитом позивача в архівних матеріалах Відділу №2 у Берегівському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області вдалося віднайти копію державного акту на право приватної власності на землю серії IV-3K №002716 від 27.06.2003 року, який підтверджує належність на праві власності спадкодавцю земельної ділянки.

Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.І ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що заявлений позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

У порядку спадкування за законом визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку площею 1,21 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великопаладської сільської ради.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийА. А. Надопта