УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

23 грудня 2021 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Леньо С. І., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 21 грудня 2021 року через систему «Електронний суд» звернувся до суду з заявою, відповідно до якої просить: встановити факт, що вимушене переселення ОСОБА_1 , у березні 2014 року з тимчасово окупованої території Донецької області України відбулось внаслідок терористичного акту, вчиненого Російською Федерацією; встановити факт, що ОСОБА_1 заподіяна майнова шкода терористичним актом, вчиненим Російською Федерацією у формі застосування зброї на тимчасово окупованій території Донецької області України з березня 2014 року; встановити факт, що ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода терористичним актом, вчиненим Російською Федерацією у формі застосування зброї на тимчасово окупованій території Донецької області України з березня 2014 року.

Матеріали вказаної заяви надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 21 грудня 2021 року та єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою для розгляду такої було визначено суддю Леньо С.І.

Оглянувши матеріали заяви, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження /загального або спрощеного; 3) окремого провадження.

Так згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 293 ЦПК України визначено перелік справ, які розглядаються судом в порядку окремого провадження, зокрема відповідно до п. 5 ч. 2 даної статті такими є справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. При цьому ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, однак даний перелік не є вичерпним, адже відповідно до ч. 2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Так відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Водночас згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 , останній поряд з встановленням факту, що його вимушене переселення з тимчасово окупованої території Донецької області України відбулось внаслідок терористичного акту, вчиненого Російською Федерацією, просить також встановити розмір майнової та моральної шкоди, заподіяної йому терористичним актом, вчиненим Російською Федерацією у формі застосування зброї на тимчасово окупованій території Донецької області України з березня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому згідно з п. 9 ч. 2 даної статті відшкодування моральної (немайнової) шкоди є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.

Зокрема ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Також частиною 3 ст. 386 ЦК України зазначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Крім цього, згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що встановлення розміру майнової та моральної шкоди здійснюється судом в порядку позовного провадження, адже визначення розміру таких призведе до виникнення у особи, діями якої таку шкоду було завдано, обов`язку відшкодувати завдану шкоду, тобто у даному випадку наявний спір про право.

Окрім того, як зазначає Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналізуючи дані положення Верховний Суд зазначив, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, а також вказав, що у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З наведеного вбачається, що оскільки у даному випадку встановлення факту, що вимушене переселення заявника з тимчасово окупованої території Донецької області України відбулось внаслідок терористичного акту, вчиненого Російською Федерацією, тісно пов`язане з подальшим вирішенням спору про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої таким терористичним актом заявнику, а тому дана вимога також не підлягає розгляду в окремому провадженні.

Відтак враховуючи наведене вище, зокрема положення ч. 4 ст. 315 ЦПК України та те, що зі змісту поданої заяви вбачається спір про право, а в порядку окремого провадження здійснюється розгляд виключно безспірних проваджень, приходжу до висновку, що у відкритті провадження за даною заявою слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 19, 187, 293, 294, 315, 260, 261, 353-355 ЦПК України, ст.ст. 16, 22, 386, 1166, 1167 ЦК України, -

у х в а л и в:

відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Львівського апеляційного суду.

Суддя: Леньо С. І.