Справа №701/1222/20
Номер провадження2-о/701/3/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого - судді - І. Д. Калієвського

за участю секретаря - Г.І. Байдужої

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересованої особи: Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 26.08.2020 заявнику виповнилось 60 років і він, відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», набув права на отримання пенсії за віком. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років. При зверненні до Маньківського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в серпні 2020 року йому було повідомлено, що оскільки написання його по-батькові в належній заявнику трудовій книжці та в його паспорті та РНОКПП різняться, в нього не можуть взяти заяву про призначення пенсії за віком та на підставі належної йому трудової книжки зарахувати наявний в нього загальний трудовий стаж та порекомендували звернутись до районного суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Так, в належній заявнику трудовій книжці без номера, виданій на ім`я « ОСОБА_1 » 25.10.1977 , його по-батькові написано російською мовою « ОСОБА_2 », в той час як його по-батькові в паспорті громадянина України на арк. 1, виданому 23.02.1996 та в картці платників податків його по-батькові вказано як « ОСОБА_3 », а на арк. 2 російською мовою заявника по-батькові вказано як « ОСОБА_4 », що, на думку представників Пенсійного фонду, не доводить, що вказана трудова книжка дійсно належить йому. Оскільки найдовше на території Маньківського району заявник працював в Уманській автоколоні 2234, потім переїхав на постійне місце поживання в Миколаївську область, та у зв`язку з значним часом, що минув відтоді, заявникові вдалося знайти лише двох свідків, які працювали разом із ним на тому ж підприємстві та в той самий час, що й він, які дійсно можуть підтвердити той факт, що заявник дійсно працював на тому ж підприємстві в той самий час, що й вони, а також той факт, що трудова книжка, видана на ім`я « ОСОБА_1 », дійсно належить заявнику, ОСОБА_1 . В належній заявнику трудовій книжці є запис №6 від 21.04.1981, про прийняття заявника на роботу на посаду водієм третього класу в Уманську автоколону №2234, а також запис №7 від 22.02.1983 про звільнення заявника з автоколони за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Той факт, що заявник дійсно був прийнятий на роботу водієм третього класу 21.04.1981, а 22.02.1983 був звільнений з автоколони за власним бажанням, можуть підтвердити наступні свідки, письмові покази яких, завірені належним чином посадовою особою Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області разом із копіями їх паспортів та трудових книжок заявник долучає до матеріалів заяви. Свідок ОСОБА_5 , яка працювала, згідно даних її трудової книжки НОМЕР_1 від 02.10.1975 в Уманській автоколоні 2234 з 1978 по 10.04.1997 роки включно. Свідок ОСОБА_6 , який працював, згідно даних його трудової книжки НОМЕР_2 від 10.08.1977 в Уманській автоколоні 2234 з 1980 по 1985 роки включно, у зв`язку з чим заявник вимушений звертатись до суду з даною заявою.

Заявник до суду не з`явився, але в своїй заяві просив справу слухати в його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи: Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки визнані поважними невідомі, заяв т клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у відсутність представника не надходило, але його неявка не перешкоджає розгляду справи у його відсутності на підставі зібраних доказів. Згідно письмового відзиву представник заінтересованої особи заперечує проти задоволення заявлених вимог.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

26.08.2020 заявник набув права на отримання пенсії за віком.

Заявник зазначає, що при зверненні до Маньківського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в серпні 2020 року йому було повідомлено, що оскільки написання його по-батькові в належній заявнику трудовій книжці та в його паспорті та РНОКПП різняться, в нього не можуть взяти заяву про призначення пенсії за віком та на підставі належної йому трудової книжки зарахувати наявний в нього загальний трудовий стаж та порекомендували звернутись до районного суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

В трудовій книжці без номера, виданій на ім`я « ОСОБА_1 » 25.10.1977 , його по-батькові написано російською мовою « ОСОБА_2 », в той час як його по-батькові в паспорті громадянина України на арк. 1, виданому 23.02.1996 та в картці платників податків його по-батькові вказано як « ОСОБА_3 », а на арк. 2 російською мовою заявника по-батькові вказано як « ОСОБА_4 »(а.с.5-6).

В даній трудовій книжці міститься запис №6 від 21.04.1981, про прийняття заявника на роботу на посаду водієм третього класу в Уманську автоколону №2234, а також запис №7 від 22.02.1983 про звільнення заявника з автоколони за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Згідно письмової заяви свідка ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_5 , працювала, згідно даних її трудової книжки НОМЕР_1 від 02.10.1975 в Уманській автоколоні 2234 з 1978 по 10.04.1997 роки включно (а.с.7-9).

Згідно письмової заяви свідка ОСОБА_6 , працював, згідно даних його трудової книжки НОМЕР_2 від 10.08.1977 в Уманській автоколоні 2234 з 1980 по 1985 роки включно (а.с.10-12).

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 фактично підтвердили факт того, що заявник разом з ними в період з 21.04.1981 р. по 22.02.1983 р. працював на посаді водія в Уманській автоколоні 2234(а.с.7-9, 10-12)

Представник заінтересованої особи у письмовому відзиві заперечував проти заявлених вимог посилаючись на те, що заявник не надав доказу що виправити дану неточність неможливо в позасудовому порядку.

В свою чергу заявник зазначив у відповіді на відзив, що відповідно до Конституції України йому гарантується право зверненя до суду для захисту його конституційних прав і свобод.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 2 п. 5 ст. 294 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, аналізуючи перевірені докази в їх сукупності, приймаючи до уваги письмові покази свідків, які підтвердили факт роботи заявника в Уманській автоколоні 2234 на посаді водія в період з 21.04.1983 р. по 22.02.1983 включно, тому заявлені вимоги підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 274, 315, 316, 318, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Встановити факт того, що дійсно трудова книжка без номера, видана на ім`я " ОСОБА_1 ", 25.10.1977 належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ІПН: НОМЕР_3 , уродженець, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 ).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя І.Д.Калієвський