КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 367/8947/18 Головуючий у І-й інстанції - Залеська А.О.
апеляційне провадження № 22-ц/824/1154/2021 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Гараніної Олени Дмитрівни, діючої в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2020 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , третя особа: Підприємство з іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2018 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Підприємство з іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову позивач зазачав, що 09.06.2017 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Форд Фієста», д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля марки «Міцубісі», д.н.з.НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який в подальшому постановою суду був визнаний винуватим у даному ДТП, де зазнали пошкоджень обидва транспортні засоби. Позивач,на підставі Звіту №0906 від 22.06.2017 р. та Звіту №0906-1 від 30.06.2017р., яким оцінено пошкодження автомобіля «Форд Фієста», д.н.з.НОМЕР_1 , склав страховий акт та розрахунок до нього, визначив страхове відшкодування в розмірі 178 957,48 грн та 11.07.2017 р. виплатив вказану суму власнику пошкодженого транспортного засобу. Оскільки цивільно-правова відповідальність за експлуатацію автомобіля марки «Міцубісі», д.н.з.НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», то остання за зверненням позивача в порядку регресу сплатила в межах страхового ліміту 100000 грн, а решту 78 957,48 грн.позивач просить стягнути в порядку регресу з відповідача ОСОБА_1 .

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2020 року у задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі Гараніна О.Д., діюча в інтересах ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Київського апеляційного суд від 14 грудня 2020 року дану справу призначено в порядку письмового провадження у відповідності до ч.1 ст. 369 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 09.06.2017 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілямарки «Форд Фієста», д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля марки «Міцубісі», д.н.з.НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Ірпінського міського суду Київської області від 09.08.2017 р. по справі № 367/4045/17, 09.06.2017р. о 17:50 год. на перехресті вулиць Університетська та Матросова в м. Ірпінь ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi», д.н.з НОМЕР_2 , при повороті ліворуч не зайняв завчасно відповідне крайнє положення на проїжджій частині, призначеній для руху в цьому напрямку, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Ford», номерний знак НОМЕР_1 , який рухався в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_1 визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу (а.с.5).

Постанова суду набрала законної сили 22.08.2017 року.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 05.12.2014 р. власником автомобіля «FORDFIESTA», 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , являється Підприємство з іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ». (а.с.6,7).

Судом встановлено, що 07.12.2015 р. ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховик) та ПІІ «ВІП-РЕНТ» (страхувальник) уклали Генеральний договір № 28-0199-2700/16-AVIS добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку. Згідно Додатку №1 до цього Генерального договору у списку застрахованих транспортних засобів значиться також й автомобіль «FORD FIESTA», 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 . Строк дії договору до 08.12.2017 р., страхова сума по страхуванню КАСКО - 211 712,36 грн, вигодонабувач - ПІІ «ВІП-Рент» (а.с.8-10).

Судом встановлено, що 13.06.2017 р. ПІІ «ВІП-РЕНТ» звернулось до ПАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Серед іншого, страхувальником було зазначено, що застрахованим транспортним засобом під час події керувала водій ОСОБА_2 . Іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди був автомобіль марки «Mitsubishi Colt», номерний знак НОМЕР_2 (а.с.11).

З матеріалів справи також слідує, що ТОВ «Асистанська компанія Українська служба допомоги (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 202/15 від 16.03.2015 р.) за замовлення ПАТ СК «Українська Страхова Група» з залученням кваліфікованого оцінювача ОСОБА_3 здійснила огляд та оцінку автомобіля «FORDFIESTA», державний номер НОМЕР_1 , а також оцінку вартості працездатних складових цього транспортного засобу після ДТП, про що складено Звіт № 0906 від 22.06.2017 р. та Звіт № 0906-1 від 30.06.2017 р. (а.с.17-58).

Відповідно до вказаного Звіту ринкова вартість автомобіля «FORD FIESTA», держномер НОМЕР_1 на момент пошкодження становила 209 559,00 грн, а вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складала 296 549,54 грн, що перевищує вартість автомобіля. До звіту додано ремонтну калькуляцію, аркуш перевірки даних та наведена формула, за якою визначена вартість відновлюваного ремонту (а.с.28).

У протоколі огляду транспортного засобу від 22.06.2017 р., складеного оцінювачем ОСОБА_3 , міститься опис пошкоджень автомобіля та визначено тип ремонтної операції щодо кожної деталі (а.с.44).

Працездатними та ліквідними прийнято складові, зазначені в Додатку 1 до цього звіту. Решта складових визнано неліквідними або вони потребують додаткового дефектування, перевірки та аналізу для визначення їх технічного стану та ліквідності. В підсумку вартість працездатних складових автомобіля «FORD FIESTA», державний номер НОМЕР_1 , придатних для подальшої експлуатації визначено в сумі 32 754,88 грн (а.с.50-53).

Згідно страхового акту № СТОКА-3803 від 11.07.2017 р. та розрахунку до нього ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі Звіту №0906 та Звіту №0906-1 визначила розмір страхового відшкодування за пошкоджений в ДТП автомобіль «FORD FIESTA», державний номер НОМЕР_1 , в сумі 178 957,48 грн (а.с.14,15).

ПАТ «СК «УСГ» виплатила ПІІ «ВІП-Рент» страхове відшкодування матеріальних збитків в розмірі 178 957,48 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 13106 від 11.07.2017 р. (а.с.16).

Судом встановлено і вказана обставина визнана сторонами, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Міцубісі», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 згідно полісу №АК/5230464 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ліміт страхування - 100 000,00 грн.

За правилом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно роз`яснень, викладених в п. п. 4, 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

За правилом ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з п. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 1191 Цивільного кодексу України та стаття 38 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та Закону України від 9 лютого 2012 року № 4391-VI «Про страхування» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, з другого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (пункт 34). У випадках, коли деліктні правовідносини поєднуються з правовідносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість самого завдавача шкоди. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регресу) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування (пункт 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18)

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Зі справи вбачається, що автомобіль «FORD FIESTA», державний номер НОМЕР_1 ,є фізично знищеним, оскільки витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до дорожньо-транспортної пригоди.

Звітом № 0906 про оцінку автомобіля «FORD FIESTA», державний номер НОМЕР_1 , від 22.06.2017 року визначено, що ринкова вартість вказаного автомобіля на момент пошкодження складала 209 559 грн., вартість працездатних складових автомобіля «FORD FIESTA», державний номер НОМЕР_1 , придатних для подальшої експлуатації, що встановлено у звіті, складає 32 754,88грн., отже позивач мав відшкодувати власнику автомобіля різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Разом з тим, позивачем, в супереч вимогам ст. 30 вказаного Закону як вихідну величину при розрахунку страхового відшкодування помилково було взято вартість транспортного засобу на момент настання страхового випадку (момент ДТП) в сумі 211 712, 36 грн, а не 209 559,36грн, як зазначено у звіті (а.с.28). Отже, з урахуванням вартості працездатних складових вказаного автомобіля, придатних для подальшої його експлуатації, в сумі 32 754,88грн., сума страховго відшкодування за спірним страховим випадком становить 176 804, 48 грн. (209 559,36 - 32 754,88= 176 804, 48 грн.)

Судом встановлено і вказана обставина визнана сторонами, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Міцубісі», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 згідно полісу №АК/5230464 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», яка сплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 100 000,00 грн. За таких обставин, з відповідача на користь позивача належить стягнути в порядку регресу страхове відшкодування в сумі 76 804, 48 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що належний технічний огляд транспортного засобу «FORD FIESTA», держномер НОМЕР_1 оцінювачем не проводився, а тому висновки, викладені у звітах є неспроможними при вирішенні даного спору.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, оскільки він суперечить зібраним по справі доказам.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч.ч.1,2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Частинами 1,3 ЦПК передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимоги ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1,2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України).

Як на підставу своїх вимог щодо визначення вартості майна позивачем був наданий Звіт № 0906-1 від 30.06.2017 р. та № 0906 від 22 червня 2017 року про оцінку автомобіля (а.с.17-58), які судом першої інстанції були визнані неналежними доказами. Разом з тим, на спростування розміру заподіяння шкоди, спричиненої дорожньо-транспрортною пригодою, відповідачем жодних належних та достовірних доказів суду надано не було.

З матеріалів справи слідує, що автомобіль «FORD FIESTA», держномер НОМЕР_1 був оглянутий оцінювачем ОСОБА_3 , доказом чого є протокол огляду даного транспортного засобу.

Відповідно до частини 5 статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання, зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону (стаття 5 цього Закону).

Статтею 7 Закону передбачено, що проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Частиною 1 статті 12 Закону встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до п.п.1.4 Наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України «Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 встановлено, що методика застосовується з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

Пунктом 4.3 Методики передбачено, що за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ.

Звіти № 0906 від 22 червня 2017 року про оцінку автомобіля та №0906-1 від 30 червня 2017 р.складені ТОВ «Асистанська компанія «Українська служба допомоги», оцінювачем ОСОБА_3 . Вказане Товариство є суб`єктом оціночної діяльності (Сертифікат №202/15, виданий Фондом державного майна України 16 березня 2014 року, термін дії 3 роки).

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що розмір шкоди визначений суб`єктом оціночної діяльності у вказаному Звіті оцінки майна, - є доведеним.

Окрім того, з матеріалів справи слідує, що ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2020 року задоволено клопотання представника відповідача та призначено у даній справі судову автотоварознавчу експертизу, виконання якої доручено ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз».

Однак вказана експертиза проведена не була через несплату відповідачем вартості експертизи.

Отже, стороною відповідача не було належним чином спростовано розмір страхового відшкодування, вказаний у Звітах № 0906-1 від 30.06.2017 р. та №0906 від 22.06.2017 р.

З огляду на доведеність обсягу пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, та відсутність доказів на спротосування вартості матеріального збитку, визначеного звітами, складеними особою, що має кваліфікацію оцінювача дорожніх транспортних засобів, володіє спеціальними знаннями, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність заявлених позовних вимог про стягнення суми страхового відшкодування.

Висновки суду про те, що оцінка автомобіля була проведена без участі заінтересованих осіб, що є порушенням прав та інтересів відповідача, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються п.5.2 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», за вимогами якої виклик заінтересованих осіб для проведення огляду транспортного засобу проводиться лише за наявності на те потреби експерта.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову, стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група» страхового відшкодування у розмірі 76804 грн. 58 коп.

У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 1713,90 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що оцінювачем транспортного засобу «FORD FIESTA», державний номер НОМЕР_1 було занижено у Звіті №0906-1 суми вартості працездатних складників автомобіля та не враховано всіх справних деталей, що залишились після пошкодження транспортного засобу, не проведено дефектування вцілілих деталей автомобіля на предмет їх справності в умовах СТО, не заслуговують на увагу, оскільки на підтвердження даних доводів відповідачем будь-яких переконливих доказів суду не надано. При цьому у відповідності до вимог ч.1 ст.106 ЦПК України відповідач мав право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення, проте таким правом не скористався.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Гараніної Олени Дмитрівни, діючої в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», - задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2020 року скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (розрахунковий рахунок № НОМЕР_6 в АБ «Укргазбанк», ) страхове відшкодування у розмірі 76804 грн. 58 коп. та судовий збір у сумі 1713,90 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: