ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року

м.Суми

Справа №591/2826/20

Номер провадження 22-ц/816/368/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

у присутності :

представника Північно -Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Суми) - Ричкаля Сергія Павловича ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2020 року, ухвалене у складі судді Сидоренко А.П. у м. Суми, повний текст якої складений 31 грудня 2020 року,

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову в.о. заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Рудь М. про передачу матеріалів виконавчого провадження з Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) до відділу примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального правління Міністерства юстиції (м. Суми),

в с т а н о в и в :

19 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, у якій просив скасувати постанову в.о. заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Рудь М. від 04 травня 2020 року про передачу матеріалів виконавчого провадження №59452787 з примусового виконання виконавчого листа № 591/8999/13-ц виданого 06.08.2014 р. Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 31804,57 дол. США та 2542,13 грн судового збору з Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) до відділу примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Свої вимоги мотивував тим, що вказана постанова про передачу матеріалів виконавчого провадження прийнято за відсутності законних підстав, у зв`язку з цим вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки фактичною підставою для передачі виконавчого провадження № 59452787 в постанові від 04 травня 2020 року зазначено лише наступне: «Вказане виконавче провадження тривалий час перебуває на примусовому виконанні та потребує значної кількості виконавчих дій, значних за об`ємом та складністю.» На цей час виконавче провадження зупинено у зв`язку з оскарженням боржником ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 11 травня 2018 року про заміну кредитора, справа перебуває на розгляді у Верховному суді. Тому є очевидним, що підстави для передачі виконавчого провадження № 59452787 з примусового виконання виконавчого листа № 591/8999/13-ц виданого 06 серпня 2014 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 31804,57 дол. США та 2542,13 грн судового збору до відділу примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), відсутні, постанова від 04 травня 2020 року є незаконною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2020 року скаргу задоволено.

Визнано неправомірною постанову в.о. заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Рудь М. від 04 травня 2020 року про передачу матеріалів виконавчого провадження №59452787 з примусового виконання виконавчого листа №591/8999/13-ц виданого 06 серпня 2014 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 31804,57 дол. США та 2542,13 грн судового збору з Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) до відділу примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що відповідно до ст. 448 ЦПК України скарга на дії ДВС розглядається судом, який розглянув справу, як суд першої інстанції. Розгляд справи по суті здійснювався суддею Клімашевською І.В., а скаргу, в порушення норм процесуального права, розглянуто іншим суддею Сидоренко А.П. Крім того, за положеннями статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право на звернення до суду із скаргою лише в разі порушення їх прав чи свобод, а боржником не доведено про порушення його прав оскарженою постановою від 04 травня 2020 року. Вказує, що скасування даної постанови порушує конституційну гарантію обов`язковості судового рішення, що набрало законної сили, та його виконання. Зазначає, що ч. 3 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена можливість передачі виконавчого провадження від одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, а відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, а саме п. 4 розділу І, у відділах примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь можуть перебувати виконавчі провадження з виконання рішень сума зобов`язання яких становить від п`яти до п`ятдесяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті. Також, право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома виконавчими службами належить стягувачу, а у даній справі стягувач ОСОБА_2 не висловлював заперечення з приводу передачі виконавчого провадження.

Відзиву на апеляційну скаргу учасниками справи не направлено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги , перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 травня 2018 року, залишеною без змін постановою Сумського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року, замінено стягувача ПАТ «Брокбізнесбанк» у виконавчому провадженні з виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми у справі № 591/8999/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 31804,57 доларів США та 2542,13 грн в рахунок відшкодування судового збору - на стягувача ОСОБА_2 (а.с. 124).

17 вересня 2019 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 11 травня 2018 року та постанову Сумського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року.

Постановою старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Трегубова О.В. від 08 липня 2019 року відкрито виконавче провадження за заявою стягувача ОСОБА_3 з примусового виконання виконавчого листа № 591/8999/13-ц, виданого 06 серпня 2014 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 31804,57 дол. США та 2545, 13 грн в рахунок відшкодування судового збору (а.с. 127).

Відділом ДВС було вчинено ряд виконавчих дій з примусового виконання рішення суду (а.с. 129-142).

Постановою старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Трегубова О.В. від 17 лютого 2020 року зупинено вказане виконавче провадження у зв`язку з зупиненням Верховним Судом дії ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 11 травня 2018 року (а.с. 143).

04 травня 2020 року в.о. заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Рудь М. прийнято постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження, відповідно до якої вирішено передати виконавче провадження АСВП № 59452787 з примусового виконання виконавчого листа №591/8999/13-ц виданого 06.08.2014 Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з « ОСОБА_1 » на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 31804,57 дол. США та 2542,13 грн судового збору з Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) до відділу примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіональне Міністерства юстиції (м. Суми) ( а.с. 15).

В мотивувальній частині вказаної постанови зазначено, що підставою для прийняття такої постанови є те, що вказане виконавче провадження тривалий час перебуває на примусовому виконанні та потребує проведення значної кількості виконавчих дій, значних за об`ємом та складністю.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

У відповідності до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державний виконавець та посадові особи відділу ДВС є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладається на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч..ч. 3, 4 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби, утворення виконавчої групи, якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного органу державної виконавчої служби до іншого.

Передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Згідно п. 7 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі - Інструкція), передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень, відділів державної виконавчої служби та виконавчих груп, утворених при цих органах, - за рішенням начальника управління забезпечення примусового виконання рішень щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні у відділах державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 6 розділу V Інструкції виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі: якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби; відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби; утворення виконавчої групи при кількох органах державної виконавчої служби; якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби; ліквідації або реорганізації органу державної виконавчої служби; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Таким чином, вказаними нормами передбачена можливість передачі виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі існування виключних випадків, зокрема, у разі наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Згідно п. 7 розділу І Інструкції постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову.

З установлених у справі обставин вбачається, що підставою для передачі виконавчого провадження № 59452787 із Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) до відділу примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіональне Міністерства юстиції (м. Суми) є тривале перебування виконавчого провадження на примусовому виконанні та потреба в значній кількості дій, значних за об`ємом та складністю.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо порушення законодавчих вимог при прийнятті оскаржуваної постанови, у зв`язку із необґрунтованою кваліфікацією як таких, що ускладнюють виконання рішення, обставин наведених в постанові від 04 травня 2020 року про передачу матеріалів виконавчого провадження, оскільки такі обставини є абстрактними та не містять конкретних причин, що ускладнюють виконання рішення суду Зарічним відділом державної виконавчої служби міста Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

За таких обставин боржником ОСОБА_1 доведено про порушення його прав, як сторони виконавчого провадження, оскаржуваною постановою, і заперечення в апеляційній скарзі не доводять протилежного.

Доводи апеляційної скарги з приводу розгляд скарги іншим суддею не заслуговують на увагу, оскільки в частині 1 статті 448 ЦПК України мова йде не про конкретний склад суду, а про суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів наданої судом першої інстанції без посилення на обставини, які не були враховані при вирішенні справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області залишити без задоволення, ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 10 березня 2021 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А.Левченко