№ 263/2662/21
№2-о/263/165/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Астаховій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

02.03.2021 до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області звернулась ОСОБА_1 з заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 .

Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона з 04.02.1995 року перебуває у шлюбі із ОСОБА_2 , від цього шлюбу у них народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони спільно проживають за адресою: АДРЕСА_1 . З вересня 2020 між нею та ОСОБА_2 склались недоброзичливі відносини. Вона кожен раз потерпала і потерпає від домашнього насильства, ОСОБА_2 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, неодноразово висловлювався на її адресу та на адресу їх дочки грубою нецензурної лайкою та погрожував фізичною розправою. Він ніде не працює, комунальні послуги не сплачує, а тільки вживає алкогольні напої, неодноразово викликалися поліція, про що свідчить лист від Маріупольського РУ ГУНП в Донецькій області № 13зі/101/01-2021 від 19.02.2021 відповідно до якого ОСОБА_2 був притягнутий до відповідальності та складені адміністративні протоколи серії ЄО № 40987 від 26.10.2020 та серії ЄО № 5432 від 11.02.2021, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Періодично, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, умисно ОСОБА_2 вчиняв відносно неї словесні образи, висловлюваних на її адресу нецензурною лайкою, приниженням та погрозами, побиттям, що призводить до психологічних страждань, негативних переживань, після яких вона почала побоюватися за своє життя. 26.10.2020 відносно ОСОБА_2 був складений терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 147182, який був винесений строком на 10 діб з 26.10.2020 по 05.11.2020. 16.02.2021 відносно ОСОБА_2 знову був складений терміновий заборонний припис відносно кривдника серії АА № 158914 строком на 10 діб з 16.02.2021 по 26.02.2021. Але ОСОБА_2 продовжує вчиняти домашнє насилля відносно неї та доньки. Домашнє насильство відносно неї має регулярний характер, тому вона вимушена була звернутись до суду із вказаною заявою. На підставі положень Закону України « Про запобігання та протидію домашньому насильству» просила встановити заборону ОСОБА_2 наближатися на відстань менше ніж на 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 в в АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців; заборонити ОСОБА_2 особисто або через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців; заборонити вести листування, телефонні переговори ОСОБА_2 або контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 , через можливі засоби зв`язку особисто та через третіх осіб строком на 6 місяців.

Ухвалою судді Жовтневого райсуду м.Маріуполя Донецької області ОСОБА_4 від 03.03.2021 було відкрито провадження у даній цивільній справі.

Ухвалою судді Жовтневого райсуду м.Маріуполя Донецької області Ікорської Є.С. від 04.03.2021 було задоволено заяву судді про самовідвід.

Справу було розподілено для розгляду судді Томіліну О.М. Ухвалою судді від 05.03.2021 справу було прийнято до свого провадження та призначено судове засідання.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свої вимоги, з підстав, викладених у заяві, пояснила, що її чоловік ОСОБА_2 систематично вживає алкогольні напої, вони проживають в одній квартирі, але в різних кімнатах. Просить суд задовольнити її заяву та винести обмежувальний припис.

Представник заявника ОСОБА_5 заяву ОСОБА_1 підтримала та просила її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог ОСОБА_1 , просив відмовити у задоволенні заяви. Суду пояснив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 , у них є спільна дочка, вони проживають разом. Обвинувачення ОСОБА_1 ґрунтуються на її суб`єктивному ставленні, вважає, що всі її дії спрямовані для того, щоб заволодіти квартирою та, щоб він виїхав з квартири. Алкогольні напої він не вживає, в квартирі він практично не перебуває, оскільки доглядає за родичами. Домашнього насильства відносно ОСОБА_1 та доньки він ніколи не вчиняв, наголошує, що це все наклеп зі сторони заявниці.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 04.02.1995 ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб у Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 102, прізвище ОСОБА_7 після укладання шлюбу ОСОБА_8 . (а.с.5).

Згідно свідоцтва про народження серїї НОМЕР_2 від 13.07.1995 у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно в кв. АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с.13).

Відповідно до договору дарування частини квартири ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 1/3 частини кв. АДРЕСА_2 (а.с.14-16).

26.10.2020 відносно ОСОБА_2 був винесений терміновий заборонний припис строком на 10 діб стосовно кривдника за фактом того, що останній 26.10.2020 о 20-30 год. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_1 , а саме вчинив дії психологічного характеру: висловлювався на її адресу грубою нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою (а.с.9).

Також, 16.02.2021 відносно ОСОБА_2 був винесений терміновий заборонний припис строком на 10 діб стосовно кривдника за фактом того, що останній 11.02.2021 о 20-30 год. за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у нетверезому стані, вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_1 , а саме вчинив дії психологічного характеру: висловлювався на її адресу грубою нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою (а.с.10).

Відповідно до листа начальника Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області № 13зі/101/01-2021 від 19.02.2021 ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності та складені відносно нього адміністративні протоколи серії ЄО № 40987 від 26.10.2020 та серії ЄО № 5432 від 11.02.2021 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, за заявами від 08.12.2020 було прийнято рішення про списання звернень до справи відповідно до ЗУ «Про звернення громадян» (а.с.11).

Згідно заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_3 від 16.02.2021 вони звернулись до Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області із заявою про винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника (а.с.12).

Також, відповідно до постанови Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20.11.2020 ОСОБА_2 було звільнено від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оголошено усне зауваження, а провадження у справі закрито. (а.с.19-20).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон).

Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суд під час вирішення такої заяви має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що вимоги про застосування обмежувального припису мотивовані застосуванням до неї домашнього насильства, що полягає у діях фізичного та психологічного характеру.

Судом встановлено, що учасники справи перебувають у шлюбних відносинах, мають спільну дитину, проживають разом. Як пояснили сторони, на даний час вони перебувають в процесі розлучення.

Відповідно до постанови Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20.11.2020 ОСОБА_2 було звільнено від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оголошено усне зауваження, а провадження у справі закрито.

Вказане підтверджує лише неприязнені стосунки між учасниками, які виникли з приводу поділу майна, розлучення тощо. Існування спору між подружжям щодо розподілу майна не може розцінюватись як насильство в сім`ї.

З вищевказаної постанови суду не вбачається застосування фізичної сили до заявниці, також відсутні відомості щодо нанесення їй тілесних ушкоджень.

Сам факт звернення ОСОБА_1 до органів поліції наприкінці 2020 року через оператора «102», не свідчить про вчинення домашнього насильства заінтересованою особою, оскільки суду не надано інших постанов про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП.

Доказів щодо інших звернень заявниці до правоохоронних органів щодо здійснення ОСОБА_2 фізичного та психологічного насильства щодо ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Оскільки, на порушення вимог ст.81 ЦПК України заявник не надала належних й допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення домашнього насильства щодо неї ОСОБА_2 , а також ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із невчиненням щодо останнього обмежувального припису, то у суду не має підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 247, 350-1, 350-5, 350-6 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.М.Томілін