Справа № 570/3586/19
провадження № 2-во/570/24/21
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 грудня 2021 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

з участю секретаря судового засідання Новоселецької М.В.,

pозглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул. С.Петлюри,10) заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" про виправлення помилки у виконавчому документі,

в с т а н о в и в:

покликаючись на наявність помилки у виконавчому листі від 15 жовтня 2020 року, виданого на виконання рішення по справі № 570/3586/19, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" адвокат Прохода Р.С. у поданій до суду 06 грудня 2021 року заяві просить відповідно до вимог ст.432 ЦПК України її виправити.

Учасників справи належним чином повідомлено про час і місце розгляду заяви, однак до суду вони не з`явились. Беручи до уваги встановлені розумні строки розгляду цивільних справ, суд дійшов висновку про можливість розглянути заяву про видачу про видачу дубліката виконавчого листа за їх відсутності та згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу

Дослідивши надані матеріали справи, вважаючи їх достатніми для прийняття рішення, суд прийшов до таких висновків.

Встановлено, що згідно з рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 15 жовтня 2020 року по цивільній справі № 570/3586/19:

- відмовлено у задоволенні цивільного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості;

- зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину задоволено.

- застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину договору фінансового лізингу №APVO18467 від 22 березня 2018 року шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 50 011 грн. 56 коп.

- зобов`язано ОСОБА_2 повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» транспортний засіб марки BMW, модель 740, 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Рішення у вказаній цивільній справі набрало законної сили 18 березня 2021 року.

20 квітня 2021 року на виконання вказаного рішення Товариству з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" видано виконавчий лист від 15 жовтня 2020 року по справі № 570/3586/19, строк пред`явлення якого до виконання - до 18 березня 2024 року.

Виявивши помилки у виконавчому листі, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" адвокат Прохода Р.С. просить їх виправити.

До вказаних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Згідно з ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом /ст.446 ЦПК України/.

Згідно ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки ч.4 ст.10 ЦПК України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт З мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012), що, на думку суду, є неприпустимим в умовах розвитку демократичного суспільства. Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, на виконанні якого наполягає стягувач, фактично нівелює сутність судового захисту та судового рішення, що є недопустимим в умовах демократичного суспільства.

Європейський суд з прав людини наголосив, що у справах про невиконання судових рішень будь-який засіб юридичного захисту, який дозволяє запобігти порушенню шляхом забезпечення вчасного виконання рішення, є в принципі найціннішим. Тягар виконання такого рішення покладається головним чином на органи влади, яким слід використати всі засоби, передбачені в національній правовій системі, щоб прискорити процес виконання рішення і не допустити таким чином порушення Конвенції. Вказав, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції, також захищає виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які, у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін. Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

За приписами ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. П.1 ч.1 ст.3 Закону встановлено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконавчий документ є документ установленої форми та змісту, на підставі якого компетентний орган здійснює примусове виконання рішення суду чи іншого правозастосовчого акта.

Враховуючи, що рішення суду не виконане, а у виконавчому листі допущені помилки, які унеможливлюють виконання рішення суду, яке набрало законної сили, суд вважає, що є обгрунтовані підстави для виправлення помилки, допущеної при оформленні виконавчого листа від 15 жовтня 2020 року по справі № 570/3586/19, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" 20 квітня 2021 року.

Керуючись ст.432 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

задоволити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" про виправлення помилки у виконавчому документі.

Внести виправлення у виконавчий лист Рівненського районного суду Рівненської області від 15 жовтня 2020 року по справі №570/3586/19, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" 20 квітня 2021 року, такого змісту:

"Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс», , 49094, м.Дніпро, пр-т Праці, буд. 2Т, транспортний засіб марки BMW, модель 740, 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .".

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 /п`ятнадцяти/ днів з дня її підписання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Кушнір Н.В.