Справа № 944/3109/20 Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А.
Провадження № 22-ц/811/1532/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук

при секретарі: К.О. Ждан

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 01 квітня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - державний виконавець Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Пікула Олег Богданович, ОСОБА_2 на дії державного виконавця щодо розрахунку заборгованості, -

в с т а н о в и в:

09.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати незаконним та скасувати розрахунок заборгованості по аліментах головного державного виконавця Яворівського РВ ДВС ЗМУМЮ (м. Львів) від 02.06.2020 року.

В обґрунтування скарги посилався на те, що в провадженні Яворівського РВ ДВС ЗМУМЮ (м. Львів) перебуває виконавче провадження ВП №17826692 від 05.03.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів. 30.06.2020 року після ознайомлення із матеріалами зазначеного виконавчого провадження йому стало відомо про розрахунок заборгованості по аліментах від 02.06.2020 року, згідно якого борг по сплаті аліментів становить 16330 грн. Вважає даний розрахунок незаконним та таким, що складений з порушенням законодавства, а відтак підлягає скасуванню з огляду на наступне. Головний державний виконавець в оскаржуваному розрахунку встановив, що з серпня 2018 року він зобов`язаний сплачувати не 300 грн відповідно до рішення Яворівського районного суду Львівської області від 02.02.2010 року, а 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до виконавчого листа, виданого Яворівським районним судом Львівської області від 15.06.2011 року, він ( ОСОБА_1 ) зобов`язаний сплачувати ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 300 грн, починаючи з 17.06.2009 року до 14.03.2025 року, жодної іншої заяви від стягувача, іншого рішення суду або виконавчого документу в матеріалах виконавчого провадження немає. Зазначає, що його матеріальне становище не змінилось, офіційно не працює, має лише незначні підробітки, окрім того, на його утриманні перебуває ще одна малолітня дитина 2012 року народження, він проживає з матір`ю 1956 року народження, яка є особою пенсійного віку та потребує фінансової допомоги. В матеріалах виконавчого провадження наявні інші розрахунки заборгованості по аліментах, зокрема від 05.09.2018 року, 07.12.2018 року, 11.12.2018 року, 05.02.2019 року, 06.02.2019 року, 09.09.2019 року та 17.01.2020 року, в яких відсутня інформація про сплату аліментів в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з серпня 2018 року. Більше того, в розрахунках від 06.02.2019 року взагалі немає заборгованості по аліментах. В матеріалах виконавчого провадження відсутні виклики, повідомлення, зобов`язання та інші документи, які свідчили б про наявну заборгованість. Враховуючи наведене, просив скаргу задовольнити.

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо розрахунку заборгованості відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає її незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в судовому засіданні головний державний виконавець Олег Пікула визнав неналежне виконання своїх посадових обов`язків. Зазначає, що судом не враховані розрахунки заборгованості по аліментах, видані Яворівським РВ ДВС ЗМУМЮ (м. Львів) . Зокрема, від 05.09.2018 року, 07.12.2018 року, 11.12.2018 року, 05.02.2019 року, 06.02.2019 року, 09.09.2019 року та 17.01.2020 року, у яких відсутня інформація про сплату аліментів в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з серпня 2018 року. Більше того, в розрахунках від 06.02.2019 року взагалі немає заборгованості по аліментах, а два розрахунки від 09.09.2019 року та 17.01.2020 року підписані тим самим головним державним виконавцем Пікулою О.Б., які суперечать оскаржуваному розрахунку. Дані розрахунки не є скасованими.

Також вказує на відсутність в матеріалах виконавчого провадження викликів, повідомлень, зобов`язань та інших документи, які б свідчили про наявну заборгованість.

Звертає увагу суду на те, що стягувач ОСОБА_2 жодного разу не зверталася до суду чи Яворівського РВ ДВС ЗМУМЮ (м. Львів) щодо зміни чи збільшення розміру аліментів, що в свою чергу спростовує твердження суду першої інстанції про порушення прав стягувача чи дитини.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не з`явилися, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності по наявних матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно зі ст. 55, ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За правилами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Однією із засад здійснення виконавчого провадження є обов`язковість виконання судових рішень.

Згідно ст. 6 Закону У країни «Про виконавче провадження» державний виконавець, зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п. 7 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно з ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

08 липня 2017 року набрав чинності Закон України від 17 травня 2017 року № 2037-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення захисту права дитини на належне утримання», яким ч. 2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Відповідно до Закону України № 2475-УІІІ від 03 липня 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», який набрав чинності 28 серпня 2018 року, ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, відповідно до якого виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.

Отже, починаючи з 28 серпня 2018 року виконавець повинен стягувати з боржника аліменти на утримання дитини у розмірі, не меншому, ніж мінімальний гарантований розмір, передбачений СК України.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становив: з 1 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17, зазначив про те, що законодавством, а саме ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Зазначена правова позиція повністю узгоджується із висновками, Верховного Суду, викладеними в ухвалі від 29 липня 2019 року (цивільна справа № 148/543/19; провадження № 61- 13418ск19), ухвалі від 24 жовтня 2019 року (цивільна справа № 585/1182/19; провадження № 61-16502ск19) та постанові від 15 січня 2020 року (цивільна справа № 583/4243/18; провадження № 61-4362св19).

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Яворівському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавчий лист №2-223/10, виданий Яворівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 300 грн щомісячно, починаючи з 17.06.2009 року і до її повноліття ( НОМЕР_1 ).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 02.06.2020 року з примусового виконання виконавчого листа №2-223/10, виданого 15.02.2010 року Яворівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів становить 16330 грн.

Відмовляючи у задоволення скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження протиправності дій державного виконавця при зміні розміру аліментів та при здійсненні розрахунку заборгованості по аліментах від 02.06.2020 року, оскільки державний виконавець, розраховуючи заборгованість по аліментах, правильно виходив із мінімально граничного розміру аліментів на рівні 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки державний виконавець при зміні розміру аліментів, які підлягають стягненню із ОСОБА_1 , діяв відповідно до вимог закону, а саме ст. 182 СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 28 грудня 2021 року.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 01 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2021 року.

Головуючий: Н. П. Крайник

Судді: О. М. Ванівський

О. Я. Мельничук