Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Чальцевої Т.В.,

за участю: секретаря судового засідання Бабенко Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волновахи в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2 , зазначивши в обґрунтування своїх позовних вимог наступне.

22.07.2013 року вона та її чоловік ОСОБА_3 домовились з відповідачем про купівлю-продаж належного останній житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за 130 000 гривень. 90 000 гривень домовились передати в той же день, а решту через рік , тобто - 1 серпня 2014 року, після чого укласти письмовий договір купівлі продажу, який посвідчити нотаріально. У той же день у присутності свідка ОСОБА_4 вони передали відповідачу 90 000 гривень, про що остання надала розписку та передали їм ключі від будинку. Вважають, що сторони домовилися про всі суттєві умови договору та відбулося його часткове виконання. Унаслідок непереборної сили - у зв`язку з початком антитерористичної операції, у тому числі на території Волноваського району, вони не змогли вчасно виконати свої зобов`язання щодо сплати решти грошей у сумі 40 000 гривень до 01 серпня 2014 року, тому домовились з відповідачем про розстрочку платежу рівними частками по 2000 гривень щомісячно до 10 числа кожного місяця. Протягом травня-серпня вони сплатили відповідачу ще 8000 гривень. Отже, загальна сума сплаченого авансу складає 98 000 гривень. Оскільки договір купівлі-продажу будинку в установленому законом порядку між сторонами не укладено, передана відповідачу сума є авансом, який підлягає поверненню у повному обсязі, позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом та просить його задовольнити у повному обсязі.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягали, у разі неявки відповідача не заперечували проти винесення заочного рішення.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства; надали на адресу суду відзив на позовну заяву та просили суд застосувати позовну давність та відмовити у позові у повному обсязі.

У відповідності до вимог частини 2статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі..

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності за заповітом від 03.03.2009 року відповідач ОСОБА_2 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15-17).

Згідно розписок від 22.07.2013 року, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_3 90 000 гривень в якості авансового платежу в рахунок продажу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Повний розрахунок згідно розписок ОСОБА_3 зобов`язується провести до 01 серпня 2014 року (а.с. 15-17).

Згідно рішення Волноваського районного суду Донецької області від 15.05.2019р.по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним, у позові було відмовлено у повному обсязі ( а.с. 15-17)

Згідно рішення Волноваського районного суду Донецької області від 22.05.2020р.по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном та виселенні з будинку, позов ОСОБА_2 було задоволено у повному обсязі ( а.с. 10-13)

Судом також встановлено, що договір купівлі-продажу між сторонами укладений не був. Тому позивач просить стягнути з відповідача сплачений за договором аванс.

Вирішуючи позов суд виходить з наступного.

За вимогами діючого цивільно-процесуального законодавства, сплачений аванс підлягає поверненню в разі припинення зобов`язання внаслідок неможливості його виконання з причин, які не залежать від волі сторін.

Разом з тим, представниками відповідача заявлено про застосування позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду за захистом свого права. За правилами ст. ст. 257, 258 ЦК України існує два види позовної давності: загальна і спеціальна. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки. Однак, для окремих видів вимог, таких як стягнення неустойки (штрафу, пені), законом встановлено спеціальну позовну давність в 1 рік.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посилається на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України).

За ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч. 2 цієї статті, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом враховано, що зобов`язанням за розпискою, що укладено між сторонами 22.07.2013 року, є укладення договору купівлі-продажу будинку. Повернення авансу не є зобов`язанням за цим договором, а є наслідком припинення зобов`язання через неможливість його виконання. Отже немає підстав розцінювати відсутність в розписці посилання на конкретний строк повернення авансу як невстановлення строку виконання зобов`язання.

В розписці чітко визначено строк виконання зобов`язання до 01.08.2014 року. Саме після настання цього строку позивач дізнався або повинен був дізнатися, що зобов`язання про укладення договору купівлі-продажу відповідачем не виконано і у позивача настало право вимоги щодо виконання зобов`язань за попереднім договором, в тому числі й право повернення авансу.

Таким чином, перебіг позовної давності в даному випадку розпочався з 01.08.2014 року. Позивач звернувся до суду 18.08.2020 року, тобто з пропуском встановленого законом трирічного строку.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В ч. 5 цієї статті зазначено, що в разі визнання судом поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У відповідності з ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності.

Доказів того, що позовна давність пропущена позивачем з поважних причин, або того, що позовна давність переривалася, позивачем та його представниками не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 11, 251, 252, 256-267, 509, 524, 525, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 27, 57, 59, 60, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Чальцева