Провадження № 2/760/649/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Кушнір С.І.

за участю секретаря - Федоренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом приватного Акціонерного товариства «Страхова компанія «МЕГА-ПОЛІС» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 15.06.2020 р. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача в порядку суброгації 7180,20 грн. сплаченого страхового відшкодування, 1100 грн. витрат пов`язаних із проведенням експертизи та 2102 грн. судового збору.

Посилається в позові на те, що 02.03.2018 р. був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 14669-10 з ОСОБА_2 . Відповідно до умов договору нею був застрахований транспортний засіб - автомобіль «Fiat Cinquecento», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить страхувальнику на праві власності.

До товариства надійшло повідомлення від страхувальника про настання страхового випадку, який настав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 03.10.2018 р. на вулиці Липківського у м. Києві.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.03.2019 р. винною у дорожньо-транспортній пригоді була визнана відповідач.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту та розміру матеріального збитку, завданого власнику застрахованого транспортного засобу «Fiat Cinquecento», д.н.з. НОМЕР_1 , було проведено експертне дослідження, за результатами якого 16.10.2018 р. складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку № С18-343, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 7912,06 грн.

Виходячи із Рахунку-фактури № 67 від 10.10.2018 р., на підставі страхового акту № 7144/14669-10 від 19.10.2018 р. платіжними дорученнями від 16.10.2018 р. № 4916 та від 23.10.2018 р. № 4973 здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 7180,20 грн.

Фактичне здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу «Fiat Cinquecento», д.н.з. НОМЕР_1 підтверджується нарядом-замовленням (актом виконаних робіт) № 139 від 12.10.2018 р.

Таким чином, до ПрАТ «СК «МЕГА-ПОІС» у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Крім того, позивачем були понесені витрати, пов`язані з проведенням автотоварознавчої експертизи для визначення розміру збитків, завданого транспортному засобу «Fiat Cinquecento», д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі 1100 грн., що підтверджується рахунком від 19.10.2018 р. № С18-343 та платіжним дорученням від 23.10.2018 р. № 807.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 16.06.2020 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 03.08.2020 р. відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «МЕГА-ПОЛІС» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду (Вх. №98317 від 28.05.2021 р.) надав клопотання, відповідно до якого просить розглядати справу за відсутності представника позивача. Не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника страхової компанії та винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив.

Станом на день ухвалення рішення у справі відповідач своїм правом не скористався, відзив на позову заяву не подав.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує представник позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, в тому числі, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно ст. 4 Закону України «Про страхування» страхування транспортного засобу належить до майнового страхування.

За змістом п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Судом встановлено, що 02.03.2018 р. між позивачем та ОСОБА_2 , власником транспортного засобу - автомобіля «Fiat Cinquecento», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності, був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 14669-10.

03.10.2018 р. по вулиці Липківського в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода, в якій сталося зіткнення транспортних засобів: автомобілів «Fiat Cinquecento», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить страхувальнику, та «Mitsubishi Pajero Sport», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.03.2019 р. винним у дорожньо-транспортній пригоді був визнаний відповідач, а провадження у справі за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Таким чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає.

Як зазначено вище, відносини позивача з застрахованою ним особою виникли на підставі договору майнового страхування.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким же чином врегульовано дане питання і в статті 27 Закону України «Про страхування».

Згідно з пунктом 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування.

У порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику.

Відповідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку № С18-343, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Fiat Cinquecento», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 7912,06 грн. За проведення автотоварознавчого дослідження, позивачем сплачено1100 грн.

Страховим актом № 7144/14669-10 від 19.10.2018 розмір страхового відшкодування визначено в сумі 7180,20 грн.

Платіжними дорученнями від 16.10.2018 р. № 4916 та від 23.10.2018 р. № 4973 позивачем було виплачено страхувальнику відповідно 7180,20 грн.

Відповідно до листа МТСБУ від 07.05.2021 року, станом на 03.10.2018 договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо забезпечення автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport», д.н.з. НОМЕР_2 не укладався.

Враховуючи викладене вище, виплату позивачем страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП за умовами укладеного з ним договору добровільного страхування, яка мала місце з вини відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду.

Виходячи з цього суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2102, 00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 15,16, 979, 980, 993 ЦК України, Законом України «Про страхування», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 133, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280 -284 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «МЕГА-ПОЛІС» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «МЕГА-ПОЛІС» (03049 м. Київ вул. Богданівська, 24, оф.23, ) 7180 (сім тисяч сто вісімдесят) грн. 20 коп. страхового відшкодування, 1100 (одну тисячу сто) грн. вартість автотоварознавчого дослідження та 2102 (дві тисячі сто дві) грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: С.І. Кушнір