Справа № 191/1190/21
Провадження № 2/191/402/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Костеленко Я.Ю.

за участю секретаря Куцевол Ю.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права приватної власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права приватної власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати її чоловіка - ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений будинок належить померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Синельниківською державною нотаріальною конторою 14.04.1988 року за реєстром № 684, зареєстрованого Синельниківським МБТІ 16 травня 1988 року в реєстровій книзі № 5 за реєстром № 763. Заповіту ОСОБА_5 не залишила. Спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом є син спадкодавця - ОСОБА_6 . Як їй відомо, спадщину після смерті матері, ОСОБА_6 прийняв, як це передбачено ст.549 ЦК України 1963 року, чинного на той час, а саме у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а також фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, забравши собі такі особисті речі померлої матері, як посуд, килим, альбоми з фотокартками тощо, та зробив косметичний ремонт в будинку. Тобто спадщину після смерті матері ОСОБА_6 прийняв, але спадкових прав не оформив. ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказаний житловий будинок. Заповіту чоловік не залишив. Спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом є вона, як жінка спадкодавця, та діти спадкодавця-син ОСОБА_3 і донька ОСОБА_4 .

Вона спадщину після смерті чоловіка прийняла, як це передбачено ст.ст.1268 і 126 ЦК України, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкритті спадщини, і у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. А їх діти, які є відповідачами у справі, відмовилися від прийняття спадщини на її користь, як це передбачено ст. 1274 ЦК України.

Вона звернулася до державного нотаріуса Четвертої запорізької державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений вище житловий будинок. Але нотаріус відмовив їй у його видачі, оскільки з поданих нею документів неможливо встановити факт родинних відносин, а саме, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 є рідним сином померлої ОСОБА_5 .

Її чоловік ОСОБА_6 за життя, а саме у 1993 році, звертався до відділу РАГСу виконкому Жовтневої районної ради м. Запоріжжя з приводу внесення змін та виправлень в актовому записі про народження своєї матері, але йому було відмовлено. Вона також не може надати суду документи, які підтверджують родинний зв`язок між її чоловіком та його матір`ю, і втрачені всі можливості отримати такі документи поза межами суду. Тому факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_6 є сином ОСОБА_5 буду підтверджувати в судовому засіданні за допомогою показань свідків.

Просить встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право приватної власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , на А1-1 житловий будинок, а 2-1 прибудова, Б сарай, В сарай, П погріб, Д вбиральня, № 1-2 огорожа, № 3 бруківка,№ 4 колодязь, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Також додала, що прізвища у її померлого чоловіка та його матері різні, тому що після смерті його батька ОСОБА_7 мати вдруге вийшла заміж. Свідоцтво про одруження батьків померлого чоловіка відсутнє.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідачі до початку судового засідання надали заяви, якими просять розглядати справу за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що знав ОСОБА_9 , яка жила через три хати від нього , називали її баба ОСОБА_10 . В неї був син ОСОБА_11 , а позивач це жінка ОСОБА_12 . З позивачем перебуває у дружніх відносинах та є її сусідом.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що знала ОСОБА_9 з 1979 року. Їй не подобалось ім`я ОСОБА_14 , тому всі звали її ОСОБА_15 . В неї був син ОСОБА_6 , який теж проживав до одруження разом з нею в селі.

Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного.

Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17 січня 2019 року ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 17 листопада 1992 року ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Факт перебування ОСОБА_12 , 1944 року народження, з ОСОБА_16 , 1949 року народження, у шлюбних відносинах з 14 вересня 1968 року підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 14 вересня 1968 року.

Посвідкою про народження від 1944 року підтверджується факт того, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та його батьками є ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 квітня 1987 року, зареєстрованого в реєстрі за № 684, ОСОБА_5 (російською мовою) є власником жилого будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому чоловіку ОСОБА_19 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 серпня 2019 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М., ОСОБА_1 належить 1/5 частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка належала померлому чоловіку ОСОБА_6 .

22 жовтня 2019 року ОСОБА_4 відмовлено у видачі витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища та зазначено, що Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області розглянуто документи, подані для видачі витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища бабусі ОСОБА_20 . Перевіркою відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян значиться актовий запис про шлюб її бабусі № 30, складений 22.12.1966 виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області на ОСОБА_19 та ОСОБА_21 . В актовому записі про другий шлюб зазначено, що сімейний стан ОСОБА_22 - удова, свідоцтво про смерть попереднього чоловіка НОМЕР_4 , видане 14.07.1951 виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області. У Державному реєстрі актів цивільного стану громадян значиться актовий запис про смерть її дідуся № 11, складений 02.07.1951 виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області на ОСОБА_17 . На їх запит Синельниківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області повідомив, що по виконавчому комітету Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області актовий запис про перший шлюб її бабусі та дідуся - ОСОБА_17 та ОСОБА_23 - відсутній. Перевірка проведена за період з 1943 року по 1947 рік по первинним актовим записам про шлюб, та з 1946 року по теперішній час по поновленим актовим записам (до 1946 року відсутній на зберіганні). Книги державної реєстрації актів цивільного стану про шлюб за 1943-1945 роки збереглися частково. Ступінь родинного зв`язку з її бабусею не підтверджується у зв`язку з розбіжностями в її документах, а саме: в актовому записі про народження її батька ОСОБА_12 , значиться мати - ОСОБА_18 , а в повторному шлюбі та в смерті - ОСОБА_5 .

Відповідно до інформації КП «Синельниківське СМБІ» від 27 грудня 2019 року № 164 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Синельниківською держнотконторою 14 квітня 1988 року за реєстром 684, запис зроблено в книзі № 5 за реєстром №763, який складається з: -А1-1 житловий будинок, а 2-1 прибудова, Б сарай, В сарай, П погріб, Д вбиральня, № 1-2 огорожа, № 3 бруківка, № 4 колодязь.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 грудня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 , який прийняв спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 , але не оформив своїх спадкових прав, на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що з поданих документів неможливо встановити факт родинних відносин, а саме, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 є рідним сином померлою ОСОБА_9 .

10 березня 1993 року до Другої синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_9 звернувся ОСОБА_6 . Однак, відповіддю від 10 березня 1993 року № 36 повідомлено, що свідоцтво про право на спадщину на майно померлої ОСОБА_9 не може бути видано ОСОБА_6 оскільки родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем документально не підтверджені.

З урахуванням досліджених судом доказів та показів свідків суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК (435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP (1540-06) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (435-15) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу Української PCP часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу Української PCP місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно ст. 548 Цивільного кодексу Української PCP для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української PCP спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 у визначеному законом порядку прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5 але спадкових прав не оформив.

Позивач, в свою чергу, прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_12 шляхом звернення до нотаріуса протягом шестимісячного строку із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Таким чином, з`ясувавши всі обставини справи, суд вважає наявність підстав, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, встановленими та приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право приватної власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з : А-1 житловий будинок, а2- прибудова, Б-сарай, В-сарай, П- погріб, Д вбиральня, №1-2 - огорожа, №3- бруківка, №4- колодязь.

На рішення протягом 30 (тридцяти) днів з дня його повного складення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 24 грудня 2021 року.

Суддя Я. Ю. Костеленко