Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3164/19 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 45 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Бірюченка Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 278/3164/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія "Арсенал Страхування" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Зубчук І.В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 27 січня 2018 року з вини ОСОБА_5 , який був за кермом належного ОСОБА_3 автомобіля Toyota RAV 4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої йому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, забійної рани на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді закритого гвинтоподібного перелому середньо-нижньої третини лівого стегна зі зміщенням та забійної рани на лівому стегні, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.

На момент скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві « Арсенал « Страхування».

ОСОБА_1 вказує, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди йому спричинено матеріальну шкоду у розмірі 59268 грн. 47 коп., яка складається із витрат на лікування та придбання ліків у розмірі 32551 грн. 47 коп., а також вартості пошкодженого одягу, в якому він перебував на момент ДТП, у сумі 26717 грн.

Також позивач зазначає, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень йому встановлена третя група інвалідності, він змушений був тривалий час проходити лікування й не мав можливості працювати.

Таким чином, вважає, що йому має бути відшкодований втрачений заробіток за період з 27 січня 2018 року по 13 лютого 2019 року у розмірі 223380 грн. Вказана сума обчислена з врахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, оскільки його середньомісячний заробіток є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Окрім того, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 йому спричинено моральну шкоду у розмірі 300000 грн.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку 59268 грн. 47 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 223380 грн. втраченого заробітку.

Також просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 300000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Окрім того, ОСОБА_1 просив стягнути з ПрАТ « Страхова компанія «Арсенал Страхування» відшкодування моральної шкоди у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що становить 2716 грн. 60 коп.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на придбання ліків та лікування в розмірі 32551 грн. 47 коп., втрачений заробіток у розмірі 223380 грн., 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також 5000 грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 3059 грн. 31 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до нього в частині відшкодування втраченого заробітку та витрат на лікування, а рішення в частині відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу змінити, зменшивши розмір відшкодування такої шкоди до 12000 грн. та витрат на правничу допомогу - до 1000 грн.

Зокрема, зазначає, що розмір витрат на придбання ліків та лікування позивача не перевищує ліміт відповідальності страховика. Таким чином, такі витрати мають бути відшкодовані ПрАТ « Страхова компанія « Арсенал Страхування».

Також вказує, що при обчисленні розміру втраченого заробітку суд не взяв до уваги відсоток втрати позивачем працездатності.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_6 не зазначив про те, що ОСОБА_2 протягом періоду з 28 лютого 2020 року по липень 2020 року в добровільному порядку відшкодував йому 38000 грн. моральної шкоди. Таким чином, розмір моральної шкоди має бути зменшений до 12000 грн. Відповідно, підлягає зменшенню до 1000 грн. й розмір витрат на правничу допомогу.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник підтримали апеляційну скаргу.

Позивач та його представник не визнали доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27 січня 2018 року, близько 13 год. 45 хв., ОСОБА_5 , керуючи належним ОСОБА_3 автомобілем Toyota RAV 4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку до м. Житомира, на 8 км + 250 м. автодороги « Житомир-Сквира», поблизу с. Станишівка Житомирського району, порушуючи вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, під час руху не дотримався безпечного інтервалу з автомобілем ГАЗ-53, державний номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився на проїзній частині і частково займав правий край правої смуги руху, та зіткнувся із цим автомобілем, який внаслідок удару зрушив з місця і наїхав на потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_1 .

Внаслідок цієї ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, забійної рани на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді закритого гвинтоподібного перелому середньо-нижньої третини лівого стегна зі зміщенням та забійної рани на лівому стегні, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Вказані обставини підтверджуються вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 9 липня 2019 року.

На момент скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві « Арсенал « Страхування» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Внаслідок отриманих під час ДТП травм ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Центральної міської лікарні №1 м. Житомира та у Комунальній установі « Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради.

Виписка з медичної картки містить інформацію про те, що позивачеві призначено оперативне лікування- МОС лівого стегна, аутодермопластика стегна. 25 вересня 2019 року йому проведено оперативне лікування - видалення металоконструкції з лівого стегна.

Внаслідок отриманих травм позивачеві встановлена третя група інвалідності, ступінь втрати ним працездатності становить 30 %, що підтверджується змістом довідки серії 12ААА №096901.

Долучені до позовної заяви чеки та рахунок №18015 від 6 лютого 2018 року свідчать про те, що на придбання ліків, медичних препаратів та набору для блокуючого остеосинтезу перелому ( пластина та гвинти) позивачем витрачені кошти на загальну суму 32551 грн. 47 коп.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За правилами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обов`язок відшкодувати спричинену позивачеві шкоду слід покласти на ОСОБА_2 , оскільки матеріали справи не містять доказів повідомлення страховика про вказану дорожньо-транспортну пригоду, а також звернення до нього із заявою про страхове відшкодування.

Законом України « Про внесення змін до Конституції України від 2 червня 2016 року №1401-VIII до статті 124 Конституції України були внесені зміни та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Тобто, можливість звернення до суду із позовом пов`язується з дотриманням позивачем досудового порядку врегулювання спору, якщо такий порядок визначений законом як обов`язковий.

Так, відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи ( обов`язкове страхування).

До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 3 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Вказаним Законом України чітко регламентовані дії водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, а також особи, яка має право на страхове відшкодування.

Згідно з п.33.1.4 ст.33 цього Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування ( регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ( у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,- МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має право підтвердити це документально.

Пунктом 35.1 статті 35 вказаного Закону також передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику ( у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,-МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім`я, по батькові ( найменування) заявника, його місце проживання ( фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви.

За змістом ст. 36 цього Закону рішення страховика про виплату або про відмову у виплаті страхового відшкодування потерпілій особі приймається на підставі належним чином оформленої заяви цієї особи або її законного представника.

Заперечуючи проти позову, страхова компанія зазначила, що повідомлення про зазначену ДТП, а також заява про виплату страхового відшкодування до страховика не надходили.

Невиконання сторонами вищезазначених вимог Закону свідчить про відсутність у страховика обов`язку здійснити страхове відшкодування потерпілому.

Таким чином, рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача витрат на придбання ліків та лікування у розмірі 32551 грн. 47 коп. слід залишити без змін.

Колегія суддів також вважає вірним висновок суду про необхідність відшкодування позивачеві моральної шкоди у розмірі 50000 грн.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За правилами ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.п.1,2 ч.2 вказаної норми моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Про дотримання судом засад розумності, виваженості та справедливості при визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди також звертає увагу Пленум Верховного Суду України у п.9 постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

При розгляді позовних вимог про відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди, суд першої інстанції в повній мірі врахував характер та обсяг фізичних, душевних, психологічних страждань, яких зазнав позивач внаслідок неправомірних дій останнього. Судом також була врахована та обставина, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивачеві встановлена третя група інвалідності. Після вказаної ДТП він тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні та змушений був проходити додаткові обстеження й отримувати медичну допомогу. ОСОБА_1 протягом значного проміжку часу не мав можливості працювати та в подальшому наказом директора Житомирської дирекції АТ « Укрпошта» був звільнений з 13 лютого 2019 року з посади листоноші на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку із виявленою невідповідністю працівника займаній посаді ( виконуваній роботі) за станом здоров`я.

Доводи апеляційної скарги про те, що у даному випадку на користь позивача слід стягнути різницю між визначеним судом розміром відшкодування моральної шкоди, тобто 50000 грн., та сплаченою в добровільному порядку сумою у розмірі 38000 грн., не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки розмір відшкодування, який належить стягнути на користь позивача, з урахування наслідків ушкодження здоров`я, на переконання суду, обгрунтовано визначений у сумі 50000 грн.

Водночас, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що при вирішенні питання щодо відшкодування позивачеві втраченого заробітку, суд не врахував ступінь втрати ним працездатності.

Так, відповідно до положень ч.1 ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку ( доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку ( доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності- загальної працездатності.

Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток ( дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку ( доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Матеріали справи свідчать, що на момент даної дорожньо-транспортної пригоди позивач працював на посаді листоноші Житомирської дирекції АТ «Укрпошта» та його середньомісячний заробіток був меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Таким чином, при обчисленні розміру втраченого заробітку слід взяти до уваги п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, що становить 18615 грн.

Ступінь втрати позивачем працездатності визначений у розмірі 30 %, тоді його середньомісячний заробіток становитиме 5584 грн. 50 коп. ( 18615 грн. х 30%). Відповідно, середньоденна заробітна плата складає 186 грн. 15 коп. (5584 грн. 50 коп. : 30 дн.).

Таким чином, загальний розмір втраченого заробітку за період з 27 січня 2018 року по 13 лютого 2019 року становить 52122 грн. ( 186 грн. 15 коп. х 280 роб.дн.).

Враховуючи вищезазначене, рішення в частині задоволення позовних вимог про відшкодування втраченого заробітку слід змінити, зменшивши суму, яка підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , із 223380 грн. до 52122 грн.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору підлягає зміні шляхом зменшення суми, яка підлягає стягненню, із 3050 грн. 31 коп. до 1346 грн. 49 коп.

В решті рішення слід залишити без змін.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, понесені ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 3390 грн. 05 коп. слід компенсувати за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2020 року в частині задоволення позовних вимог про відшкодування втраченого заробітку змінити, зменшивши суму, яка підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , із 223380 грн. до 52122 грн..

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору змінити, зменшивши суму, яка підлягає стягненню, із 3050 грн. 31 коп. до 1346 грн. 49 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 3390 грн. 05 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: