Справа № 131/276/21
Провадження № 2/131/315/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2021 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Балтака Д.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

встановив:

У березні 2021 р. до Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Позов обґрунтований тим, що 06 лютого 2017 р. між сторонами був укладений шлюб, який в подальшому рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 08 лютого 2021 р. розірваний. В період шлюбу та до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, сторонами за спільні кошти придбано земельні ділянки та житловий будинок, при цьому правовстановлюючі документи на зазначене майно видані на ім`я відповідача. Згоди про добровільний поділ майна між сторонами не досягнуто. Відповідач відмовляється поділити спільно набуте майно, тому ОСОБА_1 змушена звертатися з цим позовом до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 07 вересня 2021 р. постановлено прийняти справу до свого провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення.

Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим частиною 3 статті 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Згідно з частин 3-4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні та задоволення позову з таких підстав.

Так, судом встановлено, що 06 лютого 2017 р. між сторонами укладено шлюб, про що складений відповідний актовий запис № 2 та виконавчим комітетом Тягунської сільської ради Іллінецького району Вінницької області видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.02.2017 р. (а.с. 23).

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 08 лютого 2021 р. у цивільній справі № 131/49/21 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 24).

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 16 серпня 2019 р., посвідченого приватним нотаріусом Іллінецького районного нотаріального округу Нікітчук Н.А. відповідач набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-14).

Згідно договору купівлі-продажу земельних ділянок від 16 серпня 2019 р., посвідченого приватним нотаріусом Іллінецького районного нотаріального округу Вінницької області Нікітчук Н.А. відповідач набув право власності на земельні ділянки площею 0,25 га (кадастровий номер :04:002:0267) та площею 0,1171 га (кадастровий номер :04:002:0266), що розташовані по АДРЕСА_1 (а.с. 16-20).

Як вбачається з витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 177821371від 16.08.2019 р., № 177825173 від 16.08.2019 р. та № 177812763 від 16.08.2019 р. право власності на спірне майно зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 (а.с. 21-22, 47).

Згідно звіту про оцінку 1 /2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться по АДРЕСА_1 станом на 03.03.2021 р. становить 24 270,00 грн. (а.с. 35-46).

Згідно звіту про експертну грошову оцінку 1/2 частки земельної ділянки, вартість 1/2 частки земельної ділянки площею 0,1171 га (кадастровий номер :04:002:0266), що розташована по АДРЕСА_1 станом на 03.03.2021 р. становить 5 230,00 грн. (а.с.49-57).

Згідно звіту про експертну грошову оцінку 1 /2 частки земельної ділянки, вартість 1/2 частки земельної ділянки площею 0,2500 га (кадастровий номер :04:002:0267), що розташована по АДРЕСА_1 станом на 03.03.2021р. становить 14 300,00 грн. (а.с.58-64).

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність та допустимість кожного письмового доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За нормами сімейного законодавства, умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя (частина 3 статті 61 та частина 4 статті 65 СК України). Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Відповідно до статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

Пунктом 22 даної постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статті 372 ЦК України, а відповідно до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до частини 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Вирішуючи спір між колишнім подружжям про поділ майна, суд встановлює: 1) обсяг спільного майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства - ним є будинок та комплекс будівель та споруд; 2) з`ясовує джерело та час його придбання, - майно придбане в період наявних офіційно зареєстрованих шлюбних відносин.

За змістом частин 1, 2 статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, частки майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є їх спільною сумісною власністю, є рівними.

У відповідності до пункту 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною 1 статті 63 СК України та частиною 1 статті 65 СК України).

Конструкція статті 60 СК України передбачає застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 р. у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 р. у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 р. у справі № 404/1515/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 р. у справі № 372/504/17.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом статі 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення закону, суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстроване за відповідачем, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому підлягає розподілу між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні по 1/2 частині.

Положеннями частини 1 статті 377 ЦК України та частиною 1 статті 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користування іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Змістом частини 4 статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Вказані норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, враховуючи, що земельні ділянки площею 0,25 га (кадастровий номер :04:002:0267) та площею 0,1171 га (кадастровий номер :04:002:0266), що розташовані по АДРЕСА_1 є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя стороною відповідача не надано, а тому, суд дійшов висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, по 1/2 частині.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя є обґрунтованими, оскільки підтверджуються наявними у матеріалах справи належними та допустимими письмовими доказами, а отже є такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу понесених судових витрат, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачений судовий збір у розмірі 2 724,00 (дві тисячі сімсот двадцять чотири гривні 00 коп.) грн. Згідно частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням подання відповідачем заяви про визнання позову з останнього на користь позивача слід стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при подачі позову до суду, інші 50 відсотків судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 372, 377 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63, 65, 69-72 СК України, ст.ст. 15, 16, 81, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,25 га кадастровий номер :04:002:0267, що розташована по АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1171 га кадастровий номер :04:002:0266, що розташована по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 362,00 (одна тисяча триста шістдесят дві гривні 00 коп.) грн сплачений за подання позовної заяви судовий збір, інші 50 відсотків судового збору повернути позивачу з державного бюджету.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя: