Ухвала

03 березня 2021 року

м. Київ

справа № 524/6250/19

провадження № 61-1996ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Литвиненко І. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області

від 30 вересня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду

від 18 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» про визнання недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» (далі - ТОВ «СС ЛОУН») про визнання недійсним кредитного договору.

Позов мотивовано тим, що у червні 2019 року їй почали надходити дзвінки від працівників ТОВ «СС Лоун», якими її було повідомлено про те, що між нею та ТОВ «СС Лоун» було укладено договір про надання коштів у позику у тому числі на умовах фінансового кредиту № 551049-А. Копію договору вона не отримала. Вважає, що кредитний договір не був підписаний сторонами, між сторонами не досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов, зокрема договір не містить строку його дії, строку внесення фінансового активу, способу надання кредиту, вартість кредиту. Пункт 4.6 (нарахування процентів за користування кредитом) та пункт 5.4 (нарахування пені) кредитного договору є несправедливими, оскільки встановлюють вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (пункт 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Також позивач зазначила, що відповідачем не було надано доказів, які б підтверджували підписання договору за допомогою одноразового електронного ідентифікатора, як і не доведено додержання процедури укладення договору, передбаченої ЗУ «Про електронну комерцію», в частині надсилання пропозиції укласти договір, одержання її позивачем, надсилання позивачем акцепту, використання саме позивачем одноразового ідентифікатора. Вважає, що наданий відповідачем «Витяг з реєстру виданих кредитів від 23 жовтня 2019 року» не є належним доказом факту перерахування коштів. З текстом правил позивач не була ознайомлена. Звертала увагу на те, що на додаткових угодах її підпис відсутній.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила визнати пункти 4.6 та 5.4 договору № 551049-А недійсними та визнати договір № 551049-А між

ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 недійсним в цілому.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 18 січня 2021 року, позов

ОСОБА_1 до ТОВ «СС ЛОУН» про визнання недійсним кредитного договору залишено без задоволення.

У лютому 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку

ОСОБА_1 подала касаційну на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 вересня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 18 січня 2021 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на те, що суди в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду та відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункти 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 вересня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 18 січня 2021 року подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 вересня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 18 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» про визнання недійсним кредитного договору,

Витребувати із Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області цивільну справу № 524/6250/19.

Надіслати іншим учасникам справи копії касаційних скарг та доданих

до них документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційні скарги, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України,

у строк до 31 березня 2021 року. До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: О. С. Ткачук

А. А. Калараш

І. В. Литвиненко