Справа № 442/3004/20 Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.О.
Провадження № 22-ц/811/3412/20 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м.Львів

Справа № 442/3004/20

Провадження № 22ц/811/3412/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м. Дрогобичі 29 вересня 2020 року у складі судді Медведика Л.О.,

у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

21 травня 2020 року позивач звернувся з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач звернулася в банк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 15 червня 2015 року. Вказує, що відповідачу відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт. Зазначає, що ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Стверджує, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі - надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах договору та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавала своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 28 квітня 2020 року має заборгованість перед банком у розмірі 58 552,34 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 38 157,01 грн., заборгованості за простроченими відсотками 14 591,40 грн.; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 2539,53 грн., а також штрафів: 500грн. (фіксована частина) та 2764,40 грн. (процентна складова). Просить позов задовольнити.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 15 червня 2015 року № б/н у розмірі 38 157,01 грн.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржує позивач. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні частини позовних вимог, в цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов банку, в іншій частині рішення залишити без змін. Посилається на доводи позовної заяви. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків. Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що схвалення та виконання договору відповідачем щодо сплати відсотків у встановленому банком розмірі, підтверджується випискою по рахунку, де зазначені відповідні операції, а також операції щодо часткового повернення коштів, тобто виконання договору. Стверджує, що банк надав докази на підтвердження виконання ним умов кредитного договору щодо надання кредитних коштів, зокрема виписку з особового рахунку клієнта банку. Відповідач не довів повернення цих коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Зазначає, що з розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку клієнта банку вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала погашення кредитної заборгованості та відсотків, що свідчить про визнання нею боргу за кредитним договором і обов`язків, які виникли з цього договору, презумпція правомірності якого не спростована. Вважає, що відповідачу відомі і зрозумілі умови договору, а тому твердження щодо незнання тарифів, умов та правил не відповідають поведінці відповідача стосовно користування коштами та послугами банку. Згідно із п.14.3. ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок проведення емісії електронних платіжних засобів та здійснення операцій із їх використанням, у тому числі обмеження щодо порядку емісії та здійснення операцій із їх використанням, визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України. Вказує, що банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов`язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу, ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом; забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі. Вказує, що Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Клієнт отримує доступ до всіх послуг банку. Зазначає, що відповідачем 15 червня 2015 року підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк». Заява разом із Пам`яткою клієнта. Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. Крім того, Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. Умови та Правила надання банківських послуг, є публічно доступними і розміщенні у вільному доступі на інтернет-сайті АТ КБ «ПриватБанк». Укладення договору підтверджено сторонами шляхом прийняттям до виконання його умов. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням та без попереднього повідомлення клієнта. Стверджує, що АТ КБ «ПриватБанк» виконав умови договору та у виписці по рахунку проінформував відповідача про зміну відсотків по кредиту. Відповідач не зверталася до банку із письмовими заявами про розірвання кредитного договору, а продовжувала користуватися кредитними кошами.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Встановлено, що 15 червня 2015 року між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт.

Сторонами підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк».

Судом першої інстанції зазначено, що у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відсутні дані про видачу кредитної картки, її виду, строку дії, кредитного ліміту, окрім, персональних даних відповідача та її підпису. У Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг нема домовленості сторін щодо процентів та штрафних санкцій.

Згідно з розрахунку заборгованості наданого банком, у відповідача станом на 28 квітня 2020 року існує заборгованість у розмірі 58 552,34 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 38 157,01 грн., заборгованості за простроченими відсотками 14 591,40 грн.; заборгованості за відсотках нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 2 539,53 грн., а також штраф - 500,00 грн. (фіксована частина) та 2764,40 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Умови договорів приєднання розробляються банком, повинні бути зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно із ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 551 цього Кодексу предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Встановлено, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/.

Суд прийшов до висновку, що такі Умови та Правила не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору, оскільки неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк». За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З урахуванням цього, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовій формі ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У рішенні суду зазначено, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Суд прийшов до висновку, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» не дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення відповідача про умови кредитування та узгодження з нею саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

У заяві позичальника процентна ставка не зазначена; у вказаній заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Встановлено, що отримані та використані відповідачем кошти не повернуті АТ КБ «ПриватБанк» добровільно.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у стягненні з відповідача в користь позивача заборгованості за простроченими відсотками 14 591,40 грн., штрафу - 500,00 грн. (фіксована частина) та 2 764,40 грн. штрафу (процентна складова) через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу, посилаючись на ст. 625 ЦК України. Вважає, що стягненню з відповідача в користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 38 157,01 грн.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. ст. 1054, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти, визначені у договорі.

Згідно із ч.1 ст.1046 цього Кодексу за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.2 ст. 1046 цього Кодексу).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення, що регулюють договір позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 536, 610, 612, 615, 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватись належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строки, встановлені договором. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Підписавши заяву, фізична особа приєднується до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.

Встановлено, що 15 червня 2015 року відповідач отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Заявою відповідача підтверджується, що вона проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк».

Внаслідок підписання заяви банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати положення Умов та Правил, Тарифів банку.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Відповідач користувалася наданими їй коштами, що стверджується наданим розрахунком заборгованості та випискою з особового рахунку відповідача, але кошти банку не повернула в повному обсязі та допустила заборгованість.

Частиною другою ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно з ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до розділу 1 загальних положень Умов та Правил, які розміщені на офіційному сайті позивача, ПАТ «ПриватБанк» публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила, які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Клієнт отримує доступ до всіх послуг банку без обмежень.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту .

Згідно з ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до положень ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до статті 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Ураховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то відсутність підпису відповідача в Умовах та Правилах надання банківських послуг, при наявності письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та погоджується з Умовами та Правилами, Тарифами, що заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг; не є підставою вважати, що при укладенні договору не дотримана його форма, передбачена законом.

Шляхом підписання заяви і довідки відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Правилами, Тарифами і довідкою є договором про надання банківських послуг.

З виписки особового рахунку відповідача про рух коштів вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, вона користувалася коштами.

Постановою Верховного Суду від 11 вересня 2019 року передбачено, що відповідно до ст. ст. 57 60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, наявності доказів, що їх підтверджують).

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів, враховуючи що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів.

Кредитний договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Тому вказані обставини свідчать про її згоду з умовами цього договору.

Заперечень щодо Умов та Правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, відповідачем не надано.

Позивач надав докази на підтвердження виконання ним умов кредитного договору щодо надання кредитних коштів, зокрема виписку з особового рахунку клієнта банку, яка відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України № 254 від 18 червня 2003 року,чинного на час виникнення спірних правовідносин, та Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України № 75 від 4 липня 2018 року, чинного на даний час, має статус первинного документа.

Виписка з рахунку має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 578/5 від 12 квітня 2012 року, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання операцій та є підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Наявною в матеріалах справи випискою з рахунку, що є належним доказом у справі, у якій відображені всі операції, зокрема, про надходження на картковий рахунок коштів і їх використання, стверджується схвалення та виконання договору відповідачем.

З урахуванням відображених у вказаній виписці з карткового рахунку відомостей у сукупності з іншими доказами, зокрема, довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, належить зробити висновок, що відповідачу початково встановлено кредитний ліміт в розмірі 5 000 грн., розмір якого збільшувався 28 квітня, 28 липня, 18 листопада 2017 року, 10 і 18 січня 2018 року відповідно до 5 500 грн., 15 000 грн., 20 000 грн., 25 000 грн. і 30 000 грн. Відповідач у 2014-2017 роках отримала чотири картки з терміном дії останньої до квітня 2021 року, що стверджується відповідною довідкою. З виписки по рахунку вбачається, що відповідач отримувала готівку у банкоматі, поповнювала рахунок в терміналі, сплачувала за товари в закладах торгівлі, сплачувала за комунальні послуги, отримувала перекази на картку та перераховувала кошти на інші рахунки, здійснювала перекази на свою «Скарбничку», здійснювала поповнення коштів для мобільного зв`язку, здійснювала операції через «Приват 24»; повертала кошти через поповнення карткового рахунку в терміналах, на її картковий рахунок переховувалися кошти з інших рахунків інших осіб.

З розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку клієнта банку вбачається, що ОСОБА_1 отримувала кошти банку, здійснювала погашення кредитної заборгованості та відсотків, що свідчить про визнання нею боргу за кредитним договором і обов`язку повернення такого.

Колегія суддів прийшла до висновку, що відповідач схвалила правочин між сторонами, що полягає у прийманні нею кредитних коштів та здійснення їх повернення із сплатою відсотків за користування такими коштами.

З урахуванням позицій Верховного Суду, висловлених 11 вересня 2019 року (справа № 153/1334/16), 29 липня 2020 року (справа № 753/10779/16-ц, провадження № 61-39196св18), 16 вересня 2020 року (справа № 200/5647/18, провадження №61-9618св19), 20 жовтня 2020 року (справа № 456/3643/17, провадження № 61-9882 св 20), виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності; колегія суддів приходить до висновку про підставність позову в частині вимог про стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості по процентах за користування кредитом. На ці обставини суд першої інстанції не звернув уваги.

Колегія суддів, з урахуванням встановленого, вважає, що апеляційну скаргу банку належить задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 14 591, 40 грн.

Колегія суддів погоджується з мотивами суду першої інстанції щодо відмови у стягненні відсотків, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України та штрафів.

В частині стягнення заборгованості по кредиту рішення не оскаржене і не переглядається.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 1 523, 53 грн. судового збору сплачених при подачі позову та апеляційної скарги, пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись: ст. ст. 141, 367, п. 1, п. 2 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 вересня 2020 року скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками.

Позов у цій частині задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, Код , рах. № НОМЕР_2 , МФО №3052990) заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 14 591, 40 грн. (чотирнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто одну грн. 01 коп.) та судовий збір в розмірі 1 523, 53 грн. (одну тисячу п`ятсот двадцять три грн. 53 коп.).

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 4 березня 2021 року.

Головуючий

Судді