Дата документу 16.02.2021
Справа № 334/7820/20
Провадження № 2/334/1394/21
16 лютого 2021 року м. Запоріжжя
Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Філіпової І. М.,
за участю секретаря Єременко А. В.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі, окрім неї, зареєстрований її колишній цивільний чоловік ОСОБА_2 , який виїхав із квартири у квітні 2020 року і більше до неї не повертався. ОСОБА_2 на теперішній час у квартирі не проживає та не несе жодних витрат по догляду та утриманню зазначеної квартири, тому позивачка просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити його у повному обсязі. Вона пояснила, що з 30.03.2018 року за вказаною адресою був зареєстрований відповідач. На теперішній час у родинних та дружніх відносинах з відповідачем вона не перебуває, фактичне місце його перебування їй не відоме. Відповідач за адресою: АДРЕСА_2 не мешкає з квітня 2020 року, речі свої забрав повністю, житлові та інші послуги не сплачує, станом житла не цікавиться та подальше його проживання по вказаній адресі є неможливим. Вона вимушена нести додаткові витрати по утриманню житла у зв`язку з реєстрацією відповідача, тому звернулася до суду з вимогою про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки фактично в ньому не мешкає. Не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
Таким чином, зі згоди позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що є сусідом позивачки, проживає за адресою: АДРЕСА_3 приблизно 3 роки, знайомий з відповідачем. Підтвердив той факт, що відповідач проживав за адресою: АДРЕСА_2 . З квітня 2020 року виїхав з квартири та до теперішнього часу за місцем реєстрації не з`являвся.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що є сусідкою та подругою позивачки, проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Підтвердила факт проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 . З квітня 2020 року виїхав з квартири та до теперішнього часу за місцем реєстрації не з`являвся.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, дослідивши пояснення позивача та покази свідків у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_4 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.09.2006 року та копією договору купівлі-продажу від 05.09.2006 року.
ОСОБА_2 з квітня 2020 року фактично не проживає у вказаній квартирі. В квартирі відсутні особисті речі ОСОБА_2 . Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача та свідків.
Згідно ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ст. 405 ЦК України лише члені сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим, власником.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Як роз`яснено у п. 34 та п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Таким чином, якщо права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав.
На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.10, 81, 259, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оголошення повного тексту рішення 19 лютого 2021 року о 15 год. 00 хв.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: Філіпова І. М.