Справа № 487/5175/20
Провадження № 2/487/551/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Горохівського О.О., Ященко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на спільне сумісне майно подружжя, -

за участю:

позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2006 по 16.05.2008, в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості Ѕ частки автомобіля KIA Sportage, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 121855,50 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначила, що між нею та відповідачем 16.05.2008 зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням суду від 13.09.2017. Проте, до реєстрації шлюбу, починаючи з січня 2006 року, вони перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали спільно однією сім`єю, але без реєстрації шлюбу, проте вважали один одного подружжям, вели спільний побут, мали спільний сімейний бюджет, разом несли спільні витрати на утримання їхньої родини. В цей, у зв`язку з тим, що не мали власного житла, а орендували разом квартиру по АДРЕСА_2 , ними в подальшому було прийняте спільне рішення про придбання власного житла та автомобіля KIA Sportage, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та за спільним рішенням право власності на вказане майно було зареєстровано за відповідачем. 27.07.2007 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є., була придбана квартира АДРЕСА_1 . Вказана квартира була придбана за рахунок кредитних коштів, які були отримані на підставі іпотечного договору від 27.07.2007, укладеного між відповідачем та АКІБ «УкрСиббанк», посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є., за вказаним іпотечним договором вона виступала як поручитель. Квартира була придбана у ново забудованому будинку, тому потребувала проведення ремонтних робіт та облаштування, у зв`язку з чим вона разом із відповідачем за спільні кошти робили ремонт, несли витрати на будівельні матеріали, оплату будівельних робіт та облаштування. На підтвердження безпосереднього внеску у спільний сімейний бюджет та участь у спільних сімейних витратах, посилалась на заняття підприємницькою діяльністю з 01.10.2003 по 04.01.2011 та отримання нею прибутку, згідно листа Миколаївського управління ГУ ДПС у Миколаївській області. Після звершення робіт та до фактичного проживання у квартирі, нами були укладені договори про надання послуг для забезпечення побутових потреб, один із яких, про надання послуг з телекомунікаційної мережі 01.01.2008, укладено особисто нею. Крім того, 17.08.2007 вона була зареєстрована за вказаною адресою. Також факт її проживання у спірній квартирі підтверджується довідкою, актом про фактичне проживання, виданих 31.08.2020 головою ОСББ «Садко Миколаїв» та підтвердженого підписами сусідів. Крім того, факт їх спільного проживання однією сім`єю підтверджується фотознімками за вказаний період та показами свідків. На момент реєстрації шлюбу з відповідачем вона була на 5 місяці вагітності та ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_5 . Крім того, під час спільного подружнього проживання з відповідачем, ними було придбано автомобіль KIA Sportage , 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 за договором споживчого кредиту від 30.01.2007, де вона також виступила поручителем. Вважає, що оскільки право власності на спірне майно квартиру та автомобіль було набуто відповідачем під час шлюбних відносин та ведення спільного господарства, вказане нерухоме та рухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя її та ОСОБА_2 . Виходячи із рівності часток подружжя просила визнати за нею право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 . Враховуючи, що автомобіль є рухомим майном та неподільною річчю, яку не можливо поділити без втрати її цільового призначення, вважала необхідним стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості Ѕ частки автомобіля KIA Sportage, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 121855,50 грн., виходячи із відомостей про вартість аналогічного транспортного засобу з веб-ресурсів Інтернету, яка в середньому становить 243711 грн.

Ухвалою від 16.09.2020 відкрите провадження у справі.

Ухвалою від 05.02.2021 витребувані докази.

Ухвалою від 01.03.2021 закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою від 20.09.2021 поновлено судовий розгляд по справі.

Ухвалою від 29.10.2021 витребувані докази у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Горбурова К.Є.

10.11.2021 до суду надійшли докази від приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Горбурова К.Є., які були витребувані судом.

В судовому засіданні представник позивача та позивачка просили про задоволення позову з підстав, викладених в позові.

Також позивачка зазначила, що була знайома з відповідачем з 1999 року та з того часу між ними почались близькі відношення, відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі. В 2005 році відповідач вирішив розірвати шлюб зі своєю першою дружиною, який було розірвано в суді в літку 2006 року. Проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу вони з відповідачем почали раніше 01.01.2006, ще в 2005 році, але оскільки у неї збереглись спільні з відповідачем фотознімки з січня 2006 року, саме цю дату вказала у позові. Разом вони проводила багато часу, були на святах у родичів та знайомих, разом відпочивали, вона з 2006 року була знайома з батьками відповідача, також проводила з ними відпочинок. Проживали вони разом з відповідачем в орендованій квартирі до липня 2007 року, після чого вирішили купити квартиру АДРЕСА_1 , оскільки багато коштів витрачалось на погашення кредиту, у зв`язку з покупкою квартири, деякий час проживали у батьків ОСОБА_2 , а потім вже разом переїхали у спірну квартиру, де вона була зареєстрована 17.08.2007, за згодою відповідача. Квартира була придбана для проживання їхньої сім`ї, за їхні спільні кошти, вони були приватними підприємцями, дохід у них був майже однаковий, вона займалась перекладами з іноземної мови, працювала фітнес тренером та приймала безпосередню участь у бізнесі ОСОБА_2 , який займався розведенням риби, у нього були ставки. Кошти у них були спільні, був спільний бюджет, вели спільне господарство, вона приймала участь у купівлі квартири, яка була придбана за кредитні кошти за іпотечним договором, разом з ОСОБА_2 погашала кредит в період їхнього шлюбу за спільні кошти подружжя. Приймала участь в ремонті квартири, сплачувала платежі за комунальні послуги, купувала речі для облаштування квартири. Крім того, за споживчим кредитом у січні 2007 року, для потреб сім`ї було придбано автомобіль KIA Sportage , 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вказаний кредит їхніми спільними коштами було погашено за декілька місяців. За вказаними кредитами вона виступала поручителем та несла солідарну відповідальність з відповідачем. Шлюб між ними було зареєстровано 16.05.2008, проживали вони разом до квітня 2017 року, вона вимушена була разом з дитиною піти з квартири, оскільки спільне проживання з відповідачем було неможливе, розірвано шлюб рішенням суду 13.09.2017. В квартиру вона потрапити не може, оскільки відповідач змінив замки в квартиру, де залишались її документи, речі, також квитанції за якими вона погашала кредит. Кредитні кошти з квітня 2017 року вона не сплачувала, оскільки в квартирі не проживає, проте наслідки розподілу квартири їй відомі і вона не заперечує нести обов`язки щодо відшкодування відповідної частки кредитних коштів. Вона довіряла ОСОБА_2 , тому не заперечувала щоб право власності на квартиру та автомобіль було оформлено саме на нього.

В судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, у зв`язку з їх безпідставністю, просили в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача також просила застосувати строк позовної давності.

Відповідач також зазначив, що познайомився з ОСОБА_1 в 2005 році, у них були близькі дружні стосунки, зустрічались періодично, він був одружений та у зв`язку зі своїм бізнесом фактично весь час проживав за межами м. Миколаєва на ставках, де розводив рибу, у Вознесенському та Баштанському районах. У них не було серйозних відношень, у нього в планах не було одружитися на позивачці, щоб вона народила йому дитину та вона про це знала. Дійсно ОСОБА_1 проживала по АДРЕСА_2 , але разом вони там не мешкали, він інколи до неї приїжджав в гості. В грудні 2006 року було розірвано шлюб з його першою дружиною, але він продовжував проживати з дружиною за адресою: АДРЕСА_3 до липня 2008 року, в квартирі були усі його речі. В січні 2007 року в автосалоні він заказ автомобіль KIA Sportage, у нього не вистачало коштів, тому вирішив оформити споживчий кредит, розповів про це позивачу та вона погодилась стати поручителем. Через два місяця він повністю за свої особисті кошти погасив кредит, автомобіль купив для власного користування для роботи, участь у покупки автомобіля ОСОБА_6 не приймала. В липні 2007 року вирішив купити для себе квартиру, взяв кредит в тому же банки, оскільки у нього була хороша кредитна історія, запропонував позивачці бути поручителем, вона погодилась, оскільки будь-яких ризиків для неї не було, у нього були грошові кошти, та він погашав своєчасно кредит. Він міг запропонувати бути поручителем будь кому. ОСОБА_1 будь якої участі у купівлі квартири не приймала, своїми коштами кредит не погашала, участь в оплаті комунальних послуг не брала, робив ремонт та облаштовував квартиру меблями, технікою він за свої особисті кошти. У ОСОБА_1 були постійні проблеми з реєстраціє та житлом, вона попросила зареєструвати її в кв. АДРЕСА_1 , на що він погодився, захотів допомогти їй. Оскільки в кватирі був ремонт, це новобудова, проживати в цей квартирі вони почали разом лише у грудні 2007 року, з того часу у них почались вже серйозні відношення, потім вона завагітніла та 16.05.2008 вони зареєстрували шлюб.

В подальшому відповідач зазначив, що купив спірну квартиру за власні кошти, які сплатив одразу в повному обсязі. Після чого, отримав кредит, оскільки потрібні були гроші для ремонту облаштування квартири та на інші потреби, з метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань, також уклав договір іпотеки, предметом якого стала кв. АДРЕСА_1 . Весь час сплачує кредит за свої особисті кошти, заборгованості не має.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

За правилами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 74 СК України (у редакції Закону України від 27.07.2007 № 524-V) якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

При застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактично шлюбних відносинах, необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склались відносини, що притаманні подружжю (пункт 20 постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

Таким чином, для визнання майна спільною сумісною власністю чоловіка та жінки, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі (далі - фактичне подружжя) за статтею 74 СК достатньо довести факт проживання сторін однією сім`єю без шлюбу та факт придбання спірного майна у цей період.

У разі встановлення цих фактів майно буде вважатись таким, що є об`єктом спільної сумісної власності фактичного подружжя та підлягає поділу між ними за правилами поділу майна осіб, що перебувають у зареєстрованому шлюбі (глава 8 СК).

При цьому презумпція набуття фактичним подружжям майна у спільну сумісну власність застосовується і у випадку, якщо один з фактичного подружжя не мав з поважних причин самостійного заробітку (стаття 60 СК). Але презумпція статусу спільного майна не позбавляє одного з фактичного подружжя (як і тих, хто перебуває у зареєстрованому шлюбі) доводити факт придбання спірного майна за рахунок інших джерел та віднесення його до особистої власності за правилами статті 57 СК.

Таким чином, із системного аналізу указаних норм слідує, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які перебувають у фактичних шлюбних відносинах і не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Верховний Суд України звертає увагу на необхідність врахування цих обставин у постановах від 8 червня 2016 року (справа № 6-2253цс15), від 7 вересня 2016 року (справа № 6-801цс16).

Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними доказами відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування ( ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Суд встановив, що 16.05.2008 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився спільний син ОСОБА_12 . Згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.09.2017 року, шлюб між сторонами розірвано.

Позивач звернулась з даним позовом до суду посилаючись на те, що починаючи з січня 2006 року, вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах та проживали спільно однією сім`єю, але без реєстрації шлюбу, вважали один одного подружжям, вели спільний побут, мали спільний сімейний бюджет, разом несли спільні витрати на утримання їхньої родини, орендували спільно житло та в цей період за спільні кошти для потреб сімї ними було придбано за кредитні кошти автомобіль KIA Sportage, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та квартира АДРЕСА_1 .

30.01.2007 між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №. Крім того, 30.01.2007 між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір поруки, з метою забезпечення договору про надання споживчого кредиту №.

За вказані кредитні кошти було придбано автомобіль KIA Sportage, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 .

Згідно повідомлення АТ «УкрСиббанк» від 12.02.20211 за №25-1-01/12410-БТ, 19.04.2007 надійшла сума коштів достатня для повного погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №.

27.07.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Авіобуд» , в особі директора Андрієць В.І. та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі - продажу трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 , реєстровий №1821, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. Згідно п. 3 договору, ціна квартири становить 126250 грн., грошові кошти в сумі 126250 грн. продавець отримав від покупця повністю до підписання цього договору.

Право власності ОСОБА_2 на вище вказану квартиру зареєстровано в КП ММБТІ 27.07.2007.

27.07.2007 між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» Договір ») було укладено Договір про іпотечний кредит №0, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 126250 грн. з кінцевою датою погашення 27.07.2031, кредит надано для придбання у власність окремої квартири з метою постійного проживання за договором купівлі-продажу від 27.07.2007, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно п. 3.1 вказаного Договору, виконання позичальником зобов`язань за цим Договором (в тому числі і додатковими угодами до нього) забезпечується: іпотекою нерухомого майна житлового призначення, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 та Договором поруки №129430 від 27.07.2007, а саме поруки ОСОБА_1 .

Того ж дня, 27.07.2007, між 2007 між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» Договір ») в забезпечення виконання Договору про іпотечний кредит №0 від 27.07.2007, було укладено іпотечний договір ВЕТ №514997-ВЕТ №515000, відповідно з яким ОСОБА_2 передав в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме: трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 , - на підставі договору купівлі-продажу від 27.07.2007.

В усіх цих договорах зазначено місце проживання та реєстрації позичальника за адресою: АДРЕСА_3 .

До укладення вказаного іпотечного договору ОСОБА_2 27.07.2007 надав нотаріально посвідчену заяву, що на час придбання квартири АДРЕСА_1 , що передається в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» в забезпечення зобов`язань, в шлюбі не перебуває, та не з ким не проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Квартира, що передається в іпотеку банку, не є об`єктом спільної власності та перебуває в його особистій приватній власності і відсутні права третіх осіб на неї.

На підтвердження факту проживання однією сім`єю позивачкою надано Акт від 31.08.2020 та довідка №432 від 31.08.2020 про фактичне проживання особи за місцем реєстрації голови ОСББ «Садко Миколаїв», згідно свідчень сусідів про те, що ОСОБА_1 зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 в період з серпня 2007 року по травень 2018 року.

Суд ставиться критично до вказаного акту та довідки в частині того, що позивач ОСОБА_1 фактично проживала у спірній квартирі з серпня 2007 року, оскільки як зазначала позивач в судовому засіданні та підтвердив відповідач, після купівлі в квартирі проводилися ремонтні роботи та здійснювалось облаштування квартири, тому сторони вселися в спірну квартиру лише у грудні 2007 року.

Крім того, факт реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу, такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.02.2020 у справі № 712/7830/16-ц.

Спільні фотографії сторін, наданих позивачем, не можуть свідчити про факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та не можуть бути визначальними у вирішенні цього питання. Така позиція міститься у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16.

Укладання 01.01.2008 ОСОБА_1 договору №1006 про надання доступу до послуг телекомунікаційної мережі за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_4 , не свідчить, що вказана квартира була придбання за спільні кошти сторін.

Також на підтвердження вказаних обставин судом були допитані свідки позивача.

Так, свідок ОСОБА_7 суду показав, що через свою дружину, яка подруга ОСОБА_1 у 1999 році познайомився з позивачкою, від дружини дізнався приблизно у 2000 році, що позивачка зустрічається з ОСОБА_2 , який був на той час одружений, потім він їх бачив разом на вулиці, декілька разів разом приходили до них додому в гості, десь у 2004-2005 р. Познайомився він з ОСОБА_2 у 2000 році. Також він разом з дружиною приходили в гості на день народження позивачка, де вона разом з відповідачем орендували квартиру по АДРЕСА_5 , бачив одяг ОСОБА_2 в квартирі. Він сприйняв, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживають разом та у них спільний побут, оскільки разом купували якусь техніку, поводили себе як чоловік та дружина, особисто при ньому обговорювали свої плани на відпочинок. На при кінці грудня 2007 року також з дружиною приходили в гості на АДРЕСА_5 , оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 купили квартиру та влаштовували новосілля та святкували день народження позивачки. Йому відомо, що квартира була придбана в кредит ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , також вони розповідали, що разом робили ремонт, облаштовували квартиру, тобто жили як сім`я. Їх родина та родина ОСОБА_2 і ОСОБА_1 спілкувались, їздили разом на весілля подруги в м. Київ, зустрічались в кафе, їхні діти також спілкувались.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що з 1999 року знає ОСОБА_1 разом навчались, дружити почали з 2000 року. З того часу ОСОБА_1 почала зустрічатися з відповідачем, у них були складні відношення, то сварились, то мирились, вона познайомилась з ОСОБА_2 до 2005 року. З 2005 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стали проживати разом, орендували квартиру на перехресті АДРЕСА_6 , вона з чоловіком приходили в гості на день народження позивачка, там був ОСОБА_2 . ОСОБА_6 їй розповідала, що у них плани з відповідачем одружитися, народити дітей, скільки всього разів була в орендованої квартирі, де бачила ОСОБА_2 не пам`ятає. Позивачка була приватним підприємцем, як і відповідач, вона йому допомагала на ставках, у них були спільні інтереси. Вона з чоловіком та позивач з відповідачем інколи приходили один до одного в гості. В 2006 році ОСОБА_2 розірвав шлюб з дружиною, після чого він разом з ОСОБА_1 планували купити квартиру для їхньої сім`ї, в липні 2007 року купили квартиру по АДРЕСА_6 та автомобіль в кредит, позивачка була поручителем, в 2007 році виплати кредит за автомобіль. Разом в квартирі робили ремонт, мешкали під час ремонту на ставках. Також вона з чоловіком приходили в гості до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на АДРЕСА_6 , де вони влаштовували новосілля та святкували день народження позивачки, показували який зробили ремонт, як облаштували квартиру. В травні 2008 року зареєстрували шлюб, чекали на дитину. Їй відомо, що квартира була придбана в кредит ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , також вони розповідали, що разом робили ремонт, облаштовували квартиру. Право власності було оформлено на ОСОБА_13 за які гроші куплена квартира та зроблено ремонт не знає. ОСОБА_6 займалась бізнесом була перекладачем з англійської мови, займалась антикваріатом, допомагала у бізнесі відповідачу.

Свідок ОСОБА_9 показала, що ОСОБА_1 її родичка. ОСОБА_6 у 2003-2004 р. познайомились з ОСОБА_2 , а 2004-2005 р. познайомила її та її чоловіка з відповідачем. З 2004 року вони разом проводили свята та дружили з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , у них були теплі відношення, завжди були двох, разом почали жити з початку 2005 року. 09.05.2005 орендували квартиру по АДРЕСА_7 . Вона інколи до них приходила в гості, бачила, що вони купили пральну машину, бачила речі як чоловічі та жіночі, про плани на майбутнє вона у них не запитувала. Розповідали ОСОБА_2 і ОСОБА_1 також, що купили в кредит автомобіль, яким користувався відповідач, потім купили автомобіль позивачу. ОСОБА_6 допомагала ОСОБА_2 в його бізнесі, перекладала для нього спеціальну літературу, крім того працювала перекладачем. Оскільки потрібне було житло, разом ОСОБА_2 і ОСОБА_1 взяли кредит та купили квартиру по АДРЕСА_7 , вона була в квартирі ІНФОРМАЦІЯ_2 на день народження ОСОБА_14 та бачила, що зробили ремонт. З 2012 року вона майже не спілкується ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .

В той же час судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з 25.08.1995 з ОСОБА_11 , який розірвано рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.10.2006.

Відповідно до статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Тому, позовна вимога щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивача з відповідачем у період із січня 2006 року по 31.10.2006, суперечить вимогам статті 25 СК України, оскільки попередній шлюб відповідача був розірваний лише 30.10.2006.

Отже, суд не приймає до уваги посилання позивача та покази свідків в частині проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період із січня 2006 року по 31.10.2006.

Суд не беру до уваги покази свідків зі сторони позивача на підтвердження того, що сторони проживали однією сім`єю, оскільки їх пояснення носять узагальнений характер, стосуються здебільшого констатації факту сумісного проживання сторін та не підтверджують наявності у ОСОБА_1 і ОСОБА_2 усталених відносин, які притаманні подружжю.

При цьому, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження спільного проживання разом з ОСОБА_2 в орендованій квартирі по АДРЕСА_2 до липня 2007 року.

Заперечуючи факт постійного проживання з позивачем до грудня 2007 року, відповідач посилався на те, що на час укладання договір купівлі-продажу, Договору про іпотечний кредит та іпотеки, він вказував своє фактичне місце проживання АДРЕСА_3 , де і фактично проживав станом на 27.07.2007 до переїзду в спірну квартиру у грудні 2007 року.

Вказане також підтверджуються показами свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .

Так, свідок ОСОБА_10 мати відповідача, показала, що вона не одразу дізналась, що син розірвав шлюб з першою дружиною, оскільки після розірвання шлюбу вони продовжували довго проживати разом. Потім син розповів, що зрадив дружині та у нього є жінка ОСОБА_6 , з якою потім її познайомив. Вони разом приїжджали на шашлики на ставки в с. Добрі Кринички, представив ОСОБА_6 як свою знайому. Потім син розповів, що купив для себе квартиру, весь час, коли робив ремонт, син жив у своєї першої дружини ОСОБА_15 , знає, що ОСОБА_6 не допомагала сину ні в купівлі квартири, ні в ремонті, оскільки син продав свій магазин та взяв кредит. Потім син забрав свої речі та переїхав жити на нову квартиру, після ремонту. Позивач та відповідач ніколи у неї проживали, оскільки у них з чоловіком однокімнатна квартира. З ОСОБА_6 син не збирався одружуватися, але коли ОСОБА_6 завагітніла одружився. Почали син та ОСОБА_6 разом проживати як одружилися. Потім позивачка пішла до іншого чоловіка, залишила дитину з відповідачем, через деякий час забрала сина, а знову повернула дитину батьку, тому дитина часто живе у батька або у батьків позивачки. Автомобіль син також купив для себе за свої особисті кошти.

Свідок ОСОБА_11 показала, що вона колишня дружина відповідача. У 2006 році ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про розірвання їхнього шлюбу, оскільки у них зіпсувались відношення, так як у чоловіка з`явилась інша жінка ОСОБА_6 , рішенням суду шлюб було розірвано. Але після розірвання шлюбу вони тривалий час проживали разом, намагались налагодити сімейні відношення, разом ходили в гості, їздили до батьків чоловіка, чоловік пояснював, що у нього немає серйозних відношень з ОСОБА_6 , це продовжувалось приблизно 6 місяців після розірвання шлюбу. ОСОБА_16 довго та часто бував на ставках, де займався бізнесом, але приїжджав до них додому по АДРЕСА_3 , купував продукти, сплачував комунальні послуги, мати ОСОБА_17 приходила до них в гості, проживали вони разом десь до кінця 2007 початку 2008 р, потім ОСОБА_16 зробив в своєї новій квартирі ремонт та з`їхав, речі забирав поступово, деякі речі ще залишились, отже вони проживали до 2008 року однією сім`єю та у них було спільне господарство, оскільки вона не працювала. Знала, що ОСОБА_16 хотів купити для себе для роботи автомобіль джип.

Більш того, відповідач у заяві на ім`я нотаріуса від 27.07.2007 на момент придбання квартири стверджував, що у шлюбі не перебуває та не з ким не проживає однією сімєю без реєстрації шлюбу.

Крім того, сам по собі факт перебування з позивачем у близьких стосунках чоловіка та жінки не заперечував й сам відповідач.

Водночас тільки цей факт не може свідчити, що сторони проживали в зазначений період однією сім`єю, а придбане одним із них майно є спільною сумісною власністю сторін, оскільки позивачу необхідно надати докази ведення спільного господарства, наявності у сторін бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

На підтвердження таких фактів позивач посилалась на те, що вона була фізичною особою-підприємцем з 2003 року отримувала достатньо великий прибуток, що підтверджує її участь у придбанні спірної квартири та надала лист Головного управління ДПС у Миколаївській області Миколаївське управління від 31.07.2020 №317/14-29-50-08-02, згідно якого прибуток ОСОБА_1 за 2007 календарний рік склав 20000 грн. та за 2008 календарний рік 37550 грн., а також, що нею 30.01.2007 було укладено договір поруки з метою забезпечення укладеного між ОСОБА_2 та АТ «УкрСиббанк» договору про надання споживчого кредиту №0 за кредитні кошти було придбано автомобіль KIA Sportage, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та 27.07.2007 було укладено договір поруки №129430, з метою забезпечення укладеного між ОСОБА_2 та АТ «УкрСиббанк» Договору про іпотечний кредит № 0 від 27.07.2007 за кредитні кошти було придбано квартиру.

Проте, позивачем не надано жодного належного і допустимого доказу на підтвердження того, що вона приймала участь своїми особистими коштами у придбанні спірного автомобіля та квартири, також не надані документи, що підтверджують придбання будівельних матеріалів, оплату будівельних робіт, придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Відповідач на підтвердження своїх заперечень надав докази, які свідчать про те, що він є фізичною особою-підприємцем, отримував прибуток , згідно звітів суб`єкта малого підприємства за 2006 рік у розмірі 77410 грн., за 2007 рік 82500 грн., за 2008 рік 159940 грн.

Відповідачем надані докази на про проведення в квартирі АДРЕСА_1 ремонтних робіт (договір підряду від 02.08.2007 укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_18 ) вартість яких становить 16000 доларів США (п. 2.1 Договору), товарні чеки на придбання будівельних матеріалів у вказаний період.

Також відповідно до наданих відповідачем до матеріалів справи квитанцій в період 2007-2008 саме ОСОБА_16 ніс витрати на утримання квартири АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідно до виписки за кредитним договором №0 за період з 28.01.2008 по 30.11.2020 платежі на погашення складені від імені платника ОСОБА_2 , що підтверджують факт погашення ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором за свої особисті кошти, посилання ОСОБА_1 на те, що вона за свої особисті кошти також погашала кредит не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

При цьому, з 16.05.2008 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та самі визначали витрати сімейного бюджету, тому у разі якщо позивач витрачала на погашення кредиту свої особисті кошти, вона може ставити питання про їх відшкодування відповідачем, так як правове значення має підтвердження факту внесення спільних коштів сторін при укладенні договору кредиту (станом на 27.07.2007), а не виплата кредиту після реєстрації шлюбу.

Крім того, те, що позивач виступила поручителем за кредитними зобов`язаннями відповідача за договором іпотечного кредиту від 27.07.2007 та договором про надання споживчого кредиту від 30.01.2007, не свідчать про проживання в цей період сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу та не є правовою підставою для визнання майна спільною сумісною власністю, оскільки обов`язки поручителя визначені ст. 554, 555 ЦК України, та враховуючи не настання для поручителя ОСОБА_1 наслідків солідарної відповідальності, оскільки договір про надання споживчого кредиту погашено в повному обсязі 19.04.2008 та відсутності заборгованості позичальника ОСОБА_2 за договором іпотечного кредиту від 27.07.2007, який крім того забезпечений іпотекою.

На підставі викладеного, врахувавши докази, надані сторонами, а також положення СК України, суд приходить до висновку про те, що позивач не надала належних і допустимих доказів на підтвердження факту її проживання однією сім`єю з відповідачем без реєстрації шлюбу, ведення ними спільного господарства, наявності в них спільного бюджету, спільних витрат, на час придбання спірного майна (автомобіля і квартири) та придбання цього майна за спільні кошти. За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені статтею 74 СК України вважати майно (автомобіль і квартиру) таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Представник відповідача заявила про застосування строку позовної давності, проте суд, розглянувся позовні вимоги по суті спору, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, у зв`язку з чим відмовив в задоволенні такого позову саме з цієї підстави.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 263- 265, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та та визнання права власності на спільне сумісне майно подружжя - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_8 , місце реєстрації АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя С.М. Афоніна