Номер провадження: 22-ц/813/2646/21
Номер справи місцевого суду: 501/5295/15-ц
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О.М., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 08.09.2020 року по цивільній справі за поданням Головного державного виконавця Овідіопольського районного відділу виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, яке не зареєстроване в установленому законом порядку, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Головний державний виконавець Овідіопольського районного відділу виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернувся до суду поданням про звернення стягнення на незареєстроване в установленому порядку майно боржника, згідно якого просив суд: звернути стягнення на нерухоме майно боржника, яке не зареєстроване в установленому законом порядку, на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 травня 2018 року у справі №501/5295/15-ц.

Подання мотивоване тим, що на примусовому виконані в Овідіопольському районному відділі виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавчий лист по справі №501/5295/15, виданий Іллічівським міським судом Одеської області 16.04.2018 року про стягнення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 603 000,00 грн. та судових витрат по справі в сумі 11 203,60 грн., а всього 614 203,60 грн.

Боржником рішення суду не виконується, декларація про доходи та майно боржника останнім не надана.

Здійсненою перевіркою майнового стану боржника установлено, що рахунків у банківських установах боржника не має, транспортні засоби на його ім`я не зареєстровано, об`єктів нерухомого майна на його ім`я не зареєстровано, доходів на території України не отримує.

Державний виконавець вказує, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 08.02.2018 року, яке набуло чинності 15.04.2018 року визнано недійсним договір купівлі-продажу від 04.04.2012 року, посвідчений нотаріусом Овідіопольського нотаріального округу Нерук О.М. в частині визначення покупцем квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та визнано покупцем вказаної квартири ОСОБА_2 з припиненням права власності на вказану квартиру ОСОБА_3 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 08.09.2020 року відмовлено у задоволенні подання головного державного виконавця Овідіопольського районного відділу виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, яке не зареєстроване в установленому законом порядку на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 травня 2018 року у справі №501/5295/15-ц.

Ухвала суду вмотивована тим, що головним державним виконавцем не доведено обставин, що підтверджують передбачені Законом підстави, які б свідчили про необхідність звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , тому з метою уникнення обмеження конституційних прав громадянина на житло, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про звернення стягнення на нерухоме майна боржника, яке не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду 14.10.2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу відповідно до вимог якої просить суд скасувати ухвалу Іллічівського міського суду від 08.09.2020 року та постановити нове рішення про задоволення подання державного виконавця.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення подання державного виконавця з наступних підстав.

ОСОБА_4 вважає, що оскільки матеріалами справи підтверджується належність квартири АДРЕСА_1 на праві власності боржнику ОСОБА_2 , а при розгляді подання державного виконавця належність вказаного майна божнику не спростовано, то у суду не було підстав для відмови у задоволенні подання державного виконавця про звернення стягнення на вказане майно.

Більше того, апелянт зазначає, що висновки суду за обставинами, які не підлягають дослідженню судом та не мають істотного значення по справ, зроблені з порушенням процесуального та матеріального права.

Апелянт вважає, що якщо суд вважав недостатньою надану державним виконавцем інформацію та документи, то зобов`язаний був на виконання ч. 5 ст. 12 ЦПК роз`яснити заявнику його процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.

ОСОБА_4 зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо відсутності відомостей щодо фактичного місця проживання боржника, та чи є квартира боржника фактичним місцем його проживання, чи є вказане нерухоме майно єдиним житлом боржника, обізнаність боржника про наявність у нього невиконаних зобов`язань, не відповідають матеріалам цивільної справи № 501/52958/15-ц та прийнятому по справі рішенню від 08.02.2018 року, яким вказані обставини встановлені.

Апелянт зазначає, що хоча й не брав участі у розгляді подання державного виконавця, однак є учасником справи, ухвалою суду порушуються його права та інтереси, оскільки він позбавлений можливості виконання судового рішення на його користь шляхом звернення стягнення на єдине належне боржнику майно.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

30.01.2020 року до суду першої інстанції ОСОБА_2 через представника адвоката Ботвінцева Анатолія Миколайовича подано заяву про перегляд заочного рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08.02.2018 року та заяву про поновлення строку на подання зазначеної заяви (т.3 а.с. 168-177).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 01 жовтня 2020 року було прийнято заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08.02.2018 року та призначено до розгляду на 13 жовтня 2020 року о 13:30 год.

14 жовтня 2020 року до суду першої інстанції надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 подана через представника адвоката Котика Максима Федоровича на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 08 вересня 2020 року.

19 жовтня 2020 року супровідним листом Іллічівським міським судом Одеської області було надіслано справу № 501/5295/15-ц до Одеського апеляційного суду для здійснення розгляду вищевказаної апеляційної скарги.

Справу отримано головуючим суддею Одеського апеляційного суду Князюком О.В. 22.10.2021 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року вказану апеляційну скаргу було залишено без руху, повідомлено апелянта про необхідність виправити недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду. Роз`яснено апелянту, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, суддею буде прийняте процесуальне рішення передбачене ст. 357 ЦПК України.

26 листопада 2020 року ОСОБА_1 було подано заяву, якою усунуто недоліки зазначені у вище вказаній ухвалі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.12.2020 року провадження у справі за ОСОБА_1 поданою через представника - адвоката Котика Максима Федоровича на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 08.09.2020 року по цивільній справі за поданням Головного державного виконавця Овідіопольського районного відділу виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, яке не зареєстроване в установленому законом порядку було відкрито, справу призначено до розгляду на 29 квітня 2021 року на 10:30 год.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.04.2021 року було постановлено зняти з апеляційного розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 поданою через представника - адвоката Котика Максима Федоровича на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 08.09.2020 року по цивільній справі за поданням Головного державного виконавця Овідіопольського районного відділу виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, яке не зареєстроване в установленому законом порядку. Після вирішення питання стосовно заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08.02.2018 року, цивільну справу негайно повернуто до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 20 липня 2021 року поновлено ОСОБА_2 процесуальний строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08.02.2018 року. Заяву представнику ОСОБА_2 - залишено без задоволення.

Справа надійшла головуючому 05.08.2021 року.

Згідно довідки №232д від 05.08.2021 року головуючий суддя Князюк О.В. перебував на лікарняному з 05.08.2021 року до 11.08.2021 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.08.2021 року цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою через представника - адвоката Котика Максима Федоровича на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 08.09.2020 року по цивільній справі за поданням Головного державного виконавця Овідіопольського районного відділу виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, яке не зареєстроване в установленому законом порядку - прийнято до провадження.

Призначено розгляд справи в судовому засіданні в приміщенні Одеського апеляційного суду на „23 грудня 2021 р. на 10 год. 00 хв.

22 грудня 2021 року представником ОСОБА_2 адвокатом Ботвінцвим Анатолієм Миколайовичем була подано заява про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з діагностовано хворобою COVID 19.

Частинами першою - третьою статті 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

14.02.2019 року Велика Палата Верховного Суду, переглядаючи справу № 9901/43/19, зазначила, що саме електронний цифровий підпис є головним реквізитом такої форми подання електронного документу. Відсутність такого реквізиту в електронному документі виключає підстави вважати його оригінальним.

Матеріалами справи, зокрема відомостями заяви про відкладення розгляду справи, не підтверджується наявність електронного цифрового підпису у вказаній заяві про відкладення розгляду справи. Крім того відміткою на вказаній заяві про відкладення розгляду справи підтверджується відсутність електронного цифрового підпису зазначеного електронного документу.

Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань до суду не надали.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила справу розглянути за вищевказаною явкою сторін.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Так судом встановлено, що на примусовому виконані в Овідіопольському районному відділі виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавчий лист по справі №501/5295/15, виданий Іллічівським міським судом Одеської області 16.04.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 603 000,00 грн. та судових витрат по справі в сумі 11 203,60 грн., а всього 614 203,60 грн., що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.136 т.3) та виконавчого листа (а.с.139 т.3).

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 08.02.2018 року, яке набуло чинності 15.04.2018 року визнано недійсним договір купівлі-продажу від 04.04.2012 року, посвідчений нотаріусом Овідіопольського нотаріального округу Нерук О.М. в частині визначення покупцем квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та визнано покупцем вказаної квартири ОСОБА_2 з припиненням права власності на вказану квартиру ОСОБА_3 (а.с.28-35 т.3)

Ухвалою Іллічівського міського суду від 04.04.2018 року роз`яснено, що визнання недійсним договору купівлі-продажу від 04.04.2012 року в частині визначення покупцем квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та визнання покупцем вказаної квартири ОСОБА_2 за рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 08.02.2018 року по справі №501/5295/15-ц є визнанням права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , що складається з двох кімнат загальною площею 41,7 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м. (а.с.66-67 т.3).

Право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру на підставі згаданого рішення суду в установленому законом порядку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідною інформацією (а.с.136-137 т.3).

Мотивувальна частина

застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання Головного державного виконавця Овідіопольського районного відділу виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, яке не зареєстроване в установленому законом порядку суд першої інстанції дійшов висновку про те, що головним державним виконавцем не доведено обставин, що підтверджують передбачені Законом підстави, які б свідчили про необхідність звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , тому з метою уникнення обмеження конституційних прав громадянина на житло.

З такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Частиною 10 статті 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 10 Закону України "Про виконавче провадження "заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження (ст. 48 ч.ч.5,6, 52 ч.ч.5,6 Закону).

Згідно пункту 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Порядок звернення стягнення на нерухоме майно боржника державним виконавцем визначено розділом VII «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Закону України «Про виконавче провадження».

Так відповідно до статей 48, 50, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» в разі відсутності в боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Зокрема, відповідно до статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Так судом встановлено, що на примусовому виконані в Овідіопольському районному відділі виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавчий лист по справі №501/5295/15, виданий Іллічівським міським судом Одеської області 16.04.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 603 000,00 грн. та судових витрат по справі в сумі 11 203,60 грн., а всього 614 203,60 грн., що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.136 т.3) та виконавчого листа (а.с.139 т.3).

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 08.02.2018 року, яке набуло чинності 15.04.2018 року визнано недійсним договір купівлі-продажу від 04.04.2012 року, посвідчений нотаріусом Овідіопольського нотаріального округу Нерук О.М. в частині визначення покупцем квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та визнано покупцем вказаної квартири ОСОБА_2 з припиненням права власності на вказану квартиру ОСОБА_3 (а.с.28-35 т.3)

Ухвалою Іллічівського міського суду від 04.04.2018 року роз`яснено, що визнання недійсним договору купівлі-продажу від 04.04.2012 року в частині визначення покупцем квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та визнання покупцем вказаної квартири ОСОБА_2 за рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 08.02.2018 року по справі №501/5295/15-ц є визнанням права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , що складається з двох кімнат загальною площею 41,7 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м. (а.с.66-67 т.3).

Право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру на підставі згаданого рішення суду в установленому законом порядку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідною інформацією (а.с.136-137 т.3).

Разом з тим, у поданні відсутні відомості щодо фактичного місця проживання боржника, державним виконавцем не з`ясовано, чи є квартира боржника фактичним місцем його проживання, чи є вказане нерухоме майно єдиним житлом боржника.

Згідно ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Крім того, до подання не надано докази про те, що боржник ОСОБА_2 обізнаний про наявність його боргових зобов`язань за рішенням суду, чи направлялась боржнику постанова про відкриття виконавчого провадження у встановленому законом порядку.

Також, до подання не надано докази, що здійсненою перевіркою майнового стану боржника установлено, що рахунків у банківських установах боржника не має, транспортні засоби на його ім`я не зареєстровано, об`єктів нерухомого майна на його ім`я не зареєстровано, доходів на території України боржник не отримує, тощо.

З огляду на встановлене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що головним державним виконавцем не доведено обставин, що підтверджують передбачені Законом підстави, які б свідчили про необхідність звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , тому з метою уникнення обмеження конституційних прав громадянина на житло, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про звернення стягнення на нерухоме майна боржника, яке не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини 4 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Статтею 316 ЦК України закріплено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Частина 4 ст.334ЦК України передбачає, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право власності.

Досліджуючи обставини справи та наведені правові норми у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні подання державного виконавця, оскільки надання дозволу судом на звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що складається з двох кімнат загальною площею 41,7 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м. боржником в установленому законом порядку не зареєстровано суперечить вимогам ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», яким встановлена черговість звернення стягнення на майно. Зокрема зазначено, що в останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Оскільки приватним виконавцем не надано належних та допустимих доказів про вжиття виконавцем заходів щодо розшуку боржника, не вчинені в повному обсязі виконавчі дії спрямовані на виявлення коштів, рухомого майна, а тому суд вірно відмовив у задоволенні подання приватного виконавця.

Викладені в апеляційній скарзі доводи, є непереконливими, такими що не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 08.09.2020 року слід залишити без змін.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 367,368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 08.09.2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Повний текст судового рішення складено 28 грудня 2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: С.О. Погорєлова

О.М. Таварткіладзе