Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Логойди І.В.,

за участі секретаря судового засідання Лупак В.І.,

розглянувши у порядку окремого провадження цивільну справу №308/15099/21 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Виконавчий комітет Ужгородської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення родинний зв`язок

за участю:

заявника не з`явився

заінтересованої особи не з`явився

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, заінтересована особа Виконавчий комітет Ужгородської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення родинний зв`язок ОСОБА_1 із своїм дідом ОСОБА_2 , 1910 року народження, та прадідом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які в період 1917-1921 років проживали в селі Гремяче Навлінського району Брянської області, яка в той час входила до складу Української Народної Республіки.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що є громадянином Російської Федерації. Метою звернення до суду стала необхідність встановлення родинних зав`язків між заявником та його батьками з метою підтвердження проживання рідних на території українських земель та отримання громадянства України. Мати заявника - ОСОБА_4 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в Магнітогорську, дід заявника - ОСОБА_2 (батько матері) народився в 1910 році в Навлінському районі Брянської (Російської імперії). У період з 1908 по 1928 рік його батько (прадід заявника) ОСОБА_3 служив священиком у храмі ОСОБА_5 . Ці ж дані містяться в інформаційній довідці про репресоване духовенство (новомученків) Брянської єпархії, розміщеної на сайті даної єпархії http://repres.bryansk-eaarhia.ru/person/150S/page-136/. Враховуючи характер сім`ї прадіда (священнослужитель, який постійно служив в одному храмі, а не був заробітчанином, який постійно змушений мігрувати), а також складний історичний період (революція в Російській імперії, складності організації життя в УНР 1917-1921 р, р.) та вік діда (в період з 1916 по 1922 рік йому було 6-12 років) стає зрозумілим, що він не міг на тривалий термін покинути село і батьків та проживав разом із ними постійно. Найбільш відомий населений пункт на даній території-це село Брасово (Брасів), позначене на картах УНР як важливий залізничний центр на лінії Брянськ-Львів. Навлінський район був утворений в 1929 році на територіальній основі Брасовської волості Севського повіту з одночасним включенням до його складу території Глодневського району Центрально-Чорноземної області. Терміни "Севський повіт «і тотожний йому» Севська округа" зустрічаються в історичній літературі з 2 чверті XVIІ століття. Із введенням поділу Росії на губернії, в 1708 році ОСОБА_6 повіт увійшов до Київської губернії (з 1719 - у склад її Севської провінції); з 1727 року в складі той же провінції був переданий до Белгородської губернії. У 1778 році ОСОБА_6 повіт увійшов до складу новоствореного Орловського намісництва, яке з 1796 року стало іменуватися Орловською губернією. Під час Другої світової війни був центром Локотського самоврядування, одного з центрів антирадянського опору. Брасово - це історичне село у складі Брасовського району Брянської області. За 2 км на захід від села- однойменна залізнична станція. У 1929-1937 роках Брасовський район входив до складу Західної області, в 1937-1944 роках в Орловську область, з 1944 року в Брянську область. ОСОБА_7 (Браслов) - це територія колишньої Російської імперії. Багато українських діячів на початку XX ст. любили включати територію до складу українських етнографічних земель (що нерідко знаходило прояв на різних картах того часу). Отже, саме ця територій (включаючи і сучасний Навлинський район Брянської області) входила до складу УНР. Із вищезазначених даних та документів, а також із історичних подій початку XX століття - заявнику необхідно встановити факт родинних зв`язків, що має юридичне значення: постійне проживання діда ОСОБА_2 в період 1916-1922 роках в цьому селі разом із своїми батьками (прадідом та прабабою заявника). В період з 1917 по 1921 рік село Гремяче Навлінського району (сучасної Брянської області РФ) входило у склад Брасовського району Брянської області і саме ця територія входила до складу УНР, що підтверджується інформаційною довідкою, поданою нам проф. О.І.Шаблієм з Львівського Національного університету.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.12.2021 заява прийнята до розгляду. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.12.2021 розгляд справи відкладено.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд такої без його участі, заявлені вимоги підтримує.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду письмові пояснення, згідно з якими вважає, що заінтересованою особою у даній справі повинно бути Головне управління Державної міграційної служби у Закарпатській області.

Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши викладені в відзиві пояснення заінтересованої особи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Процесуальні питання розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення регламентуються главою 6 розділу IV ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 та п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Із матеріалів справи судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином Російської Федерації, що підтверджується паспортом громадянина Російської Федерації за № НОМЕР_1 , виданого 24.10.2017 Міністерства іноземних справ Росії 48201. До матеріалів справи додано також довідку платника податків ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з присвоєнням реєстраційний номер облікової картки платника в Державному реєстрі з 10.10.2018р.

До матеріалів справи додано також копію паспорта ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , № НОМЕР_2 , виданого 26.05.1977.

Згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками є: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (додано повторне свідоцтво про народження, видане 26.10.2016 року, актовий запич №1080, про що видано свідоцтво НОМЕР_3 .

Згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_11 , про що додано повторного свідоцтва від 22.06.2019 року, дата запису акту про народження 08.10.1953 №1925, що підтверджується копіє повторного свідоцтва НОМЕР_4 .

Заявник та його мати змінили своє прізвище, що підтверджується свідоцтвом про зміну імені. Так, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження м. Магнітогорськ Челябінської області Росії, змінив ім`я на ОСОБА_1 , про що 22.09.2006 року складено запис про зміну імені №55 Оріхово-Зуєвським міським відділом ЗАГС Головного Управління ЗАГС Московської області, серія і номер свідоцтва НОМЕР_5 . Мати ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження м. Магнітогорськ, Челябінської області, Росії, змінила ім`я на ОСОБА_4 , про що 02.02.2005 року складено запис про зміну імені №2 відділом ЗАГС міста Оріхово-Зуєво Головного Управління ЗАГС Московської області, серія і номер свідоцтва НОМЕР_6 .

Згідно зі свідоцтвом про шлюб ОСОБА_2 , 1910 року народження (місце народження Орловська область, Навлінський) уклав шлюб з ОСОБА_11 , 1912 року народження, 11.02.1953 року, про що зроблено запис №806 від 11.10.1953 року, серія і номер свідоцтва - НОМЕР_7 .

До матеріалів справи додано також відповідь на запит секретаря Брянської єпархії протоієрея Павла Управління по Орловській області ФСБ Російської Федерації від 30.04.2021 №10/1649, згідно з яким, зокрема, зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув із с. Золотарьова Мцензького уїзду Орловської губернії в жовтні 1908 року, тобто с. Гремяче Навлінського району. З 1932 року знаходиться в с. Речиця Ревенського с/с Карачевського р-она З/обл.

Згідно з доданого до матеріалів справи листа професора Львівського національного університету ім. І.Франка від 21.10.2020, у період існування УНР (1918-1921 р.р) територія навколо м. Брасово і саме це місто Брянської губернії Російської Федерації номінально належали до складу УНР. Це пов`язано з тим, що на ній проживала велика кількість українців. У період громадянської війни ця територія була окупована Російською Совєтською Соціалістичною Республікою і залишається у її складі до нашого часу.

Будь-яких інших документів в підтвердження вказаних в заяві відомостей суду не надано, та як повідомив заявник, не може бути надано, оскільки такі не збереглись в Україні, однак, особа бажає набути громадянство України.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Із указаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» право на набуття громадянства України за територіальним походженням має особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

При цьому слід також враховувати Указ Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок).

Так, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Виходячи з поданих документів заявник бажає довести, що один з його батьків, а також дід народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки.

Поряд з цим, заявник не подав суду документів про звернення до відповідних органів у визначеному законодавством України порядку з заявою про набуття громадянства України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначають Конституція України, Закон України «Про громадянство України».

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначає Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006 (далі - Порядок).

Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до ІНФОРМАЦІЯ_5 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про правонаступництво України» державний кордон Союзу PCP, що відмежовує територію України від інших держав, та кордон між Українською PCP і Білоруською PCP, РРФСР, Республікою Молдова за станом на 16 липня 1990 року є державним кордоном України.

Пунктом 1 Порядку передбачено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку. У випадках, передбачених законодавством України, за подання заяви та інших документів з питань громадянства сплачується державне мито або консульський збір, документ про сплату якого подається разом із заявами та іншими документами з питань громадянства.

Згідно з пунктом 2 Порядку заяви з питань громадянства оформлюються: про встановлення та оформлення належності до громадянства України особою, яка проживає на території України,- на ім`я начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління Міністерства внутрішніх справ України в області, місті Севастополі за місцем проживання особи; про оформлення набуття громадянства України особою, яка проживає на території України, - на ім`я начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління Міністерства внутрішніх справ України в області, місті Севастополі за місцем проживання особи; про встановлення та оформлення належності до громадянства України особою, яка постійно проживає за кордоном, - на ім`я керівника дипломатичного представництва чи консульської установи України за місцем постійного проживання особи; про перевірку належності до громадянства України особою, яка перебуває за кордоном,- на ім`я керівника дипломатичного представництва чи консульської установи України за місцем перебування особи; про оформлення набуття громадянства України особою, яка постійно проживає за кордоном, - на ім`я керівника дипломатичного представництва чи консульської установи України за місцем постійного проживання особи.

Відповідно до пункту 4 Порядку заяви та інші документи з питань громадянства подаються: особою, яка проживає в Україні, - до районного, районного у місті, міського управління або відділу Міністерства внутрішніх справ України за місцем проживання особи; особою, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, - до районного, районного у місті, міського управління або відділу Міністерства внутрішніх справ України за місцем реєстрації особи; особою, яка постійно проживає за кордоном, - до дипломатичного представництва чи консульської установи України за місцем постійного проживання особи.

Таким чином, Порядком передбачено, що заяви та інші документи з питань громадянства подаються до органу за місцем постійного проживання особи. На території України - це територіальні органи Державної міграційної служби України, а за кордоном - консульські установи України, підпорядковані Міністерству закордонних справ України.

Заявник є громадянином Російської Федерації, платно користується кімнатою № НОМЕР_8 в гуртожитку, що належить ПЗВО Карпатський університет імені Августина Волошина на праві приватної власності за адресою: АДРЕСА_1 , проте не подав суду доказів звернення до відповідних органів у визначеному законодавством України порядку з заявою про набуття громадянства України. Окрім того, заявником не було залучено в якості заінтересованої особи територіальний орган Державної міграційної служби України.

Враховуючи вищевикладене суд не вбачає підстав для задоволення заяви щодо доведеності проживання на території України одного з його батьків, а також діда, що народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, згідно зі ст.8 Закону України «Про громадянство України».

На підставі викладеного та керуючись статті 8, 24 Закону України «Про громадянство України», ст. ст.12,18,81,263,264,265,259,268,315, ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Виконавчий комітет Ужгородської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення родинного зв`язку відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Заінтересована особа: виконавчий комітет Ужгородської міської ради, , м. Ужгород, пл.. Поштова, 3.

Повний текст рішення виготовлено 29.12.2021.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Закарпатської області І.В. Логойда