справа № 208/4260/21
№ провадження 2-о/208/57/21
РІШЕННЯ

Іменем України

13 грудня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л., представника заявника ОСОБА_1 ,

Учасники справи:

Заявник ОСОБА_2 ,

Заінтересована особа ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_2 ,заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,- -

в с т а н о в и в:

І.Стислий виклад позиції заявника та заінтересованої особи.

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У своїй заяві просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 разом зі спадкодавцем її бабусею ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартирі АДРЕСА_1 у період з 14 березня 2007 року по день смерті бабусі ОСОБА_4 .

В заяві посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабуся ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . з 14 березня 2007 року по день смерті бабусі вони проживали разом в квартири АДРЕСА_1 . Також в квартирі був зареєстрований її батько, але він не є спадкоємцем, так як не є її сином. 21 .05.2021 року вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки станом на час смерті її бабусі вона не була зареєстрована за місцем проживанням померлої, та рекомендовано було звернутись до суду про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем.

ІІ. Заяви, клопотання заявника та процесуальні дії суду:

У судовому засіданні представник заявника вимоги підтримав, посилався на обставини зазначені в заяві, просив задовольнити вимоги.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився.

Представником Першої Кам`янської державної нотаріальної контори надана копія спадкової справи.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою заявника ОСОБА_2 , заявник постійно приблизно з 2014 року проживала разом з померлою бабусею, також проживав батько заявника з ними. Інна доглядала за бабусею.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою заявника ОСОБА_2 , коли померла мати заявника ОСОБА_7 , то вона постійно доглядала за бабусею. В квартирі мешкала приблизно з 2006 р по час смерті бабусі, вона часто їх разом бачила.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою заявника ОСОБА_2 , заявник з бабусею разом проживала з 2007 року по день смерті бабусі в 2018 році.

Вислухавши представника заявника, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

08 червня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено дату судового засідання.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року витребувана копія спадкової справи.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст правовідносин з посиланням на докази.

Згідно до матеріалів спадкової справи, заявник ОСОБА_2 є онукою по материнській лінії померлій ОСОБА_4 (а.с.30-32).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла (а.с.4).

Відповідно до акту про фактичне проживання від 23 травня 2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період з 14 березня 2007 по 22 березня 2018 рік постійно проживала без реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 , разом з її бабусею ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Згідно до довідки виданої Головою правління ОСББ «Сировця 5» ОСОБА_5 , ОСОБА_4 була дійсно зареєстрована і мешкала за адресою: АДРЕСА_2 з 29.11.1985 р. по 22.03.2018 р., тобто по день смерті (а.с.8).

Заявник ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , тобто заявник звернувся до нотаріуса зі спливом 6-ти місячного строку з дня смерті спадкодавця. Документи, які б підтверджували фактичне прийняття спадщини спадкоємцем нотаріусу не надані, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії № 928/02-31 від 21.05.2021 р. (а.с.6).

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Відповідно ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування згідно ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або законом.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судом встановлено, що на час смерті ОСОБА_4 заявник ОСОБА_2 проживала разом з нею, тобто мала всі права спадкоємця, а також від встановлення факту залежить реалізація заявником права на отримання спадщини, а встановити цей факт у позасудовому порядку не є можливим.

Враховуючи пояснення свідків та вищевикладене, та перелічені докази дають суду підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 7, 19, 141, 268, 272, 273, 315 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_2 ,заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 разом зі спадкодавцем її бабусею ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартирі АДРЕСА_1 у період з 14 березня 2007 року по день смерті бабусі ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Похваліта С. М.