Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

- при секретарі судового засідання Скала В.І.

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Литвин О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІП-МАРКЕТ» про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІП-МАРКЕТ» про стягнення 30 грн., які були сплачені ним за в`їзд на територію ринку.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що ТОВ «ВІПМАРКЕТ» здійснює свою діяльність на комунальній території ринку по АДРЕСА_1 та стягує плату із відвідувачів ринку за надання послуги «в`їзд на ринок». Згідно публічної кадастрової карти вказана земельна ділянка перебуває у комунальній власності та на праві постійного користування належить КП «Підприємство матеріально- технічного забезпечення» Тернопільської міської ради. Між Тернопільською міською радою та ТОВ «ВІП-МАРКЕТ» укладено договір №1048 від 08 листопада 2017 року про встановлення земельного сервітуту пл. 850 кв.м. по вул. М. Шептицького.

Згідно плану розташування земельної ділянки, що надається в сервітутне користування для проходу та проїзду, в`їзд на ринок по АДРЕСА_1 та його територія є комунальною власністю та належить Тернопільській міській раді.

Згідно відповіді Тернопільської міської ради, останньою не встановлювалась плата за в`їзд на територію ринку. Проте, ТОВ «ВІП-МАРКЕТ» стягує плату за в`їзд на територію ринку на підставі внутрішнього наказу по підприємству.

16 липня 2021 року ТОВ «ВІП-МАРКЕТ» стягнув з нього плату у сумі 30грн. за надання послуги «в`їзд на ринок». Адміністрація ринку вказує на те, що вказана територія є приватною власністю та у разі несплати коштів застосує пристрій обмеження руху для блокування виїзду. Згідно інформації відділу технічного нагляду Тернопільської міської ради, вказаний шлагбаум знаходиться за межами червоних ліній вулиці і відділом технічного нагляду не погоджувався.

Посилаючись на наведене та те, що стягнення вказаних коштів є незаконним та безпідставним, порушує його права як споживача, просив задовольнити позов.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 липня 2021 року відкрито провадження у даній справи та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача заперечила щодо задоволення позову. Пояснила, що ТОВ «ВІП-МАРКЕТ» здійснює свою господарську діяльність на земельній ділянці, що перебуває у комунальній власності по АДРЕСА_1 , згідно укладеного договору про встановлення земельного сервітуту. Товариство вносить плату за земельний сервітут та здійснює відрахування усіх платежів, зборів та податків. Директор ТОВ «ВІП-МАРКЕТ» є постійним діючим одноосібним виконавчим органом Товариства, до компетенції якого належить прийняття рішень щодо всіх питань діяльності товариства. З метою належного господарювання, Товариство здійснює впорядкування вказаної території, здійснює нагляд за порядком, організовує розміщення транспортних засобів з метою налагодження потоку автомобілів на території ринку, таким чином забезпечує безпеку споживачів як пішоходів. Згідно наказу директора Товариства здійснюється отримання плати за в`їзд на територію ринкового комплексу по АДРЕСА_1 у розмірі 30грн. При проїзді на територію ринкового комплексу, працівниками Товариства споживачам доводиться до відома інформація щодо вартості оплати та пропонується альтернатива можливість паркування транспортних засобів за межами ринкового комплексу на паркомісцях, які обслуговує оператор з паркування.

З врахуванням наведеного, вважає, що між Товариством та споживача має місце укладення договору про надання послуг, згідно умов якого споживач оплачує виконавцеві надані послуги, що не суперечить законодавству. Посилаючись на наведене, просила відмовити у позові.

Судом встановлено, що згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка кадастровий номер :12:001:0023 пл. 0,8, для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури по АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності та на праві постійного користування належить КП «Підприємство матеріально- технічного забезпечення» Тернопільської міської ради.

Рішенням Тернопільської міської ради від 28 липня 217 року за № 7/16/117 вирішено надати дозвіл ТОВ «ВІП-МАРКЕТ» на укладення договору земельного сервітуту терміном на 5 років для проходу та проїзду автотранспорту по вул.М.Шептицького в м.Тернополі.

19 жовтня 2017 року між Тернопільською міською радою та ТОВ «ВІП-МАРКЕТ» укладено договір про встановлення земельного сервітуту, згідно умов якого на земельній ділянці по вул.М.Шептицького в м.Тернополі, пл. 0,0850га встановлюється платний земельний сервітут в інтересах Товариства для проходу та проїду автотранспорту. Договір укладено на 5 років з 28 липня 2017 року по 28 липня 2022 року.

Додатками до даного договору є розрахунок плати за користуванням сервітутом, рішення міської ради, план-схема розташування земельної ділянки, план розташування земельної ділянки, кадастровий план розташування земельної ділянки, витяг з технічної документації про нормативну-грошову оцінку земельної ділянки.

Згідно плану та кадастрового плану розташування земельної ділянки, що надається в сервітутне користування для проходу та проїзду, в`їзд на ринок по АДРЕСА_1 та його територія є комунальною власністю та належить Тернопільській міській раді.

Згідно відповіді Тернопільської міської ради за № 8438-Ф від 26.04.2021 року, останньою не встановлювалась плата на в`їзд на територію ринку по вул. М. Шептицького.

Наказом директора ТОВ «ВІП-МАРКЕТ» за №40-А від 01 травня 2020 року встановлено плату за в`їзд транспортних засобів на територію ринкового комплексу у розмірі 30грн. Для інвалідів, учасників ООС (АТО), ліквідаторів Чорнобильської аварії, вартість проїзду транспортних засобів становить 50%.

Згідно оригіналу фіскального чеку від 16 липня 2021 року, долученого позивачем до матеріалів справи, ТОВ «ВІП-МАРКЕТ» 16 липня 2021 року стягнуто з позивача плату у розмірі 30 грн. за послуги ринку.

Як вбачається із листа УПП в Тернопільській області від 05 липня 2021 року за № ч-414/41/33/01-2021, Тернопільській міській раді надіслано лист з проханням вжити заходів по демонтажу обмежувача руху (шлагбаума) на в`їзд на овочевий ринок по вул.М. Шептицького,26Б в м.Тернополі.

У судовому засіданні представник відповідача визнала той факт, що вказана плата стягується Товариством за в`їзд на територію ринку по вул. М.Шептицького,26Б в м.Тернополі.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами частинами першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях( ч. 6 ст. 81 ЦПК).

Згідно з вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

В силу вимог ч. 1 ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 3 см. 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 99 Земельного кодексу, власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення земельних сервітутів , у тому числі: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.

Положеннями ч.ч. 1,2 ст. 100 Земельного кодексу встановлено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (землекористувачем) земельної ділянки.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 101 Земельного кодексу земельний сервітут не може бути предметом купівлі-продажу, застави та не може передаватися будь-яким способом особою, в інтересах якої цей сервітут встановлено, іншим фізичним та юридичним особам.

Встановлено, що ТОВ «ВІП-МАРКЕТ» є юридичною особою, здійснює свою діяльність на підставі статуту, видом діяльності товариства є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний), діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, надання інших допоміжних комерційних послуг, неспеціалізована оптова торгівля, роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами, діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.

19 жовтня 2017 року між Тернопільською міською радою та ТОВ «ВІП-МАРКЕТ» укладено договір про встановлення земельного сервітуту, згідно умов якого на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , пл. 0,0850га., яка перебуває у комунальній власності, встановлено платний земельний сервітут в інтересах Товариства для проходу та проїзду автотранспорту.

Згідно плану розташування земельної ділянки, що надається в сервітутне користування для проходу та проїзду, в`їзд на ринок по АДРЕСА_1 є комунальною власністю та належить Тернопільській міській раді.

Відповідачем не надано жодних належних та достатніх доказів на підтвердження факту правомірності стягнення плати у розмірі 30грн. за в`їзд транспортних засобів на територію ринкового комплексу.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження здійснення діяльності із наданням послуг парковки для автомобілів, що останній є власником земельної ділянки чи здійснює інші види діяльності із наданням даних послуг.

Водночас, власник земельної ділянки Тернопільська рада будь-яких плат за в`їзд на територію ринку по АДРЕСА_1 не встановлювала.

В силу вимог ч. 1 ст. 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення шляхом стягнення з ТОВ «ВІП-МАРКЕТ» на користь ОСОБА_1 30 (тридцять) грн. сплачених в якості плати за в`їзд на територію.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

У зв`язку із задоволення позову, з відповідача на користь державного бюджет слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 81, 141, 158, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІП-МАРКЕТ» про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІП-МАРКЕТ» на користь ОСОБА_1 30 (тридцять) грн. сплачених в якості плати за в`їзд на територію.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІП-МАРКЕТ» на користь державного бюджету судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання- АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІП-МАРКЕТ», місцезнаходження - вул. Митрополита Шептицького,26Б м.Тернопіль, .

Головуюча: І.М. Черніцька