Ухвала

04 березня 2021 року

м. Київ

справа № 243/404/20

провадження № 61-3029 ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного суду у складі судді Корчистої О. І. від 24 листопада 2020 року про повернення апеляційної скарги у справі за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,

ВСТАНОВИВ :

Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2020 року позов акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 195,12 грн та 2 102,00 грн судового збору.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2020 року залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, не оплативши її судовим збором.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 16 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з підстав несплати судового збору у розмірі 3 153,00 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 24 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2020 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

23 лютого 2021 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Донецького апеляційного суду від 24 листопада 2020 року, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження, встановленого частиноюпершою статті 390 ЦПК України, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної ухвали отримав лише 18 лютого 2021 року.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, заявник у розумний інтервал часу після отримання копії ухвали суду апеляційної інстанції звернувся з касаційною скаргою, вважаємо за можливе його поновити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Ухвалою від 16 вересня 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху у зв`язку із не сплатою судового збору у розмірі 3 153,00 грн, заявника було попереджено, що у разі несплати судового збору, апеляційна скарга вважається неподаною і повертається заявнику. Цю ухвалу ОСОБА_1 отримав 22 вересня 2020 року.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Зі змісту статей 185, 357 ЦПК України вбачається, що у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги, апеляційний суд вірно виходив із того, що у строк, встановлений судом, ОСОБА_1 не усунув недоліки апеляційної скарги щодо оплати її судовим збором.

Доводи касаційної скарги про те, що заявник звертався до суду апеляційної інстанції з клопотанням про звільнення від сплати судового збору є неспроможними, оскільки заявником не надано доказів щодо отримання такого клопотання судом. Разом з тим, Верховний Суд враховує, що повернення апеляційної скарги згідно із положеннями статті 357 ЦПК України не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду разом із клопотанням про звільнення від сплати судового збору, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, тому порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вбачається.

Визнаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 неподаною та повертаючи її заявникові, суд апеляційної інстанції не переглядав заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2020 року, тому доводи касаційної скарги щодо незгоди заявника із рішенням суду першої інстанції не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку щодо незаконності і неправильності судового рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм статей 185, 356, 357 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, то колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга на ухвалу Донецького апеляційного суду від 24 листопада 2020 року є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 390, частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Донецького апеляційного суду від 24 листопада 2020 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 24 листопада 2020 року про повернення апеляційної скаргиу справі за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара