Справа №443/1089/21
Провадження №2/443/1168/21
РІШЕННЯ

іменем України

22 грудня 2021 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Михайлюка Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, який знаходиться по АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги на майно є дружина померлого ОСОБА_2 , донька померлого ОСОБА_3 та позивач. Зазначає, що у встановлений законом шестимісячний строк ніхто із спадкоємців першої черги не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак відповідно до ч.3, 4 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки на момент смерті ОСОБА_4 проживали разом із ним. Відповідачі по справі від своїх спадкових прав на спадкове майно відмовляються на користь позивача.

Позивач звернувся до Жидачівської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини на своє ім`я, однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, який знаходиться у АДРЕСА_2 . Відтак, позивач змушений звертатися до суду із вказаним позовом з метою захисту своїх майнових прав.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 19.07.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 29.09.2021 року позовну заяву залишено без руху.

06.10.2021 року позивачем подано заяву на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою від 08.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Крім того, в порядку витребування доказів зобов`язано Жидачівську державну нотаріальну контору в особі завідувача в строк до 20 грудня 2021 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області інформацію про те, чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і якщо так, то надати спадкову справу для огляду в судовому засіданні.

21.12.2021 року завідувачем Жидачівської державної нотаріальної контори Матусеком В.В. листом №443/02-14 від 21.12.2021 року повідомлено, що після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в Жидачівській державній нотаріальній конторі спадкова справа не заводилася.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з мотивів викладених у такій. Просив позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак в підготовочму судовому засіданні 08.12.2021 року позов визнала та подала письмову заяву, згідно якої повідомляє, що як спадкоємець першої черги на спадкове майно ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовляється від належної їй частки у спадковому майні житловому будинку, який розташований по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, однак в підготовочму судовому засіданні 08.12.2021 року позов визнала та подала письмову заяву, згідно якої повідомляє, що як спадкоємець першої черги на спадкове майно ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовляється від належної їй частки у спадковому майні житловому будинку, який розташований по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , виданим Журавнівською селищною радою Жидачівського району Львівської області (а.с.28).

Згідно довідки Журавнівської селищної ради, Жидачівського району, Львівської області №122 від 17.01.2017 року, під №6 вулиця ОСОБА_6 (старі адреси: АДРЕСА_3 рахується житловий будинок разом з надвірними спорудами, які на день смерті, що наступила 26.02.2009 року належали ОСОБА_4 . ОСОБА_4 був постійно зареєстрований і проживав по АДРЕСА_1 до дня смерті і на день смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заповіту від ОСОБА_4 у виконкомі Журавнівської селищної ради не посвідчувався. ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 були постійно зареєстровані і проживали разом із ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 до дня смерті і на день смерті (на день відкриття спадщини) чоловіка та батька (відповідно), там же зареєстровані і проживають до цього часу (а.с.26).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу Серії НОМЕР_2 , 10.01.1981 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12).

Як видно із свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.11).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , Серія НОМЕР_4 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.13).

Відповідно до свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_5 , 25.10.2016 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.14).

Предметом спору у даній справі є житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.21-25), який належав ОСОБА_4 , що підтверджується такими доказами:

:

-рішенням виконавчого комітету Журавнівської селищної ради Жидачівського району №55 від 12.04.1985 року, актом виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель від 05.07.1985 року, пояснювальною запискою до проекту забудови земельної ділянки, відповідно до яких вирішено надати ОСОБА_4 у безстрокове користування земельну ділянку площею 900 кв.м.для будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_4 (а.с.15-16, 18);

-рішенням Журавнівської селищної Жидачівського району Львівської області №146 від 19.11.2009 року, відповідно до якого ОСОБА_1 вирішено дозволити добудувати до житлового будинку коридор розміром 3,10 х 3 м., кухню розміром 4,30 х 3,0 м., ванну розміром 3,60 х 3,0 м. та збудувати гараж розміром 6,0 х 6,0 м. у АДРЕСА_1 (а.с.20);

-довідкою Журавнівської селищної ради, Жидачівського району, Львівської області №122 від 17.01.2017 року (а.с.26).

Відповідно до ч. 4 ст.3 Закону України від 1липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими внесеними змінами та доповненнями).

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи та письмовими доказами, які зазначені вище встановлено, що спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 , дійсно на праві власності належав ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки Журавнівської селищної ради Жидачівського району, Львівської області №123 від 17.01.2017 року, рішенням Журавнівської селищної рад від 22.04.2010 року №391, вулицю 40-річчя Перемоги (продовження вулиці Слобідки) перейменовано на вулицю В`ячеслава Чорновола. Згідно зі списками назв вулиць і нумерації будинків у смт.ЖуравноЖидачівського району, виготовлених Стрийським МБТІ в 2010 році, житловому будинку, що належав ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 присвоєно адресу №6 вулиці В`ячеслава Чорновола у смт.Журавно, Жидачівського району, Львівської області (стара адреса: АДРЕСА_5 ) (а.с.27).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва.

Однак, постановою завідувача Жидачівською ДНК Матусека В.В. №30/02-31 від 20.01.2017 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_2 (а.с.29).

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року№24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до ч. 3 ст.3 Закону України від 1липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Одночасно, згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно роз`яснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо нерухомого майна житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у нього правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Відсутність у позивача правовстановлюючого документу на вказане вище нерухоме майно, що належало померлому ОСОБА_4 (спадкове майно), перешкоджає йому в реалізації спадкових прав, зокрема оформленню спадщини нотаріусом.

Оскільки, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, вимога позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно за законом підлягає до задоволення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29 грудня 2021 року.

Головуючий суддя С.І Сливка