Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2021 Справа №607/17002/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Стус К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Державної екологічної інспекції у Тернопільській області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач Державна екологічна інспекція у Тернопільській областізвернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу у розмірі 883,84 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує на наступні обставини.

11 квітня 2019 року державним інспектором з охорони навколишнього природнього середовища Тернопільської області Сагаш Д.З., було виявлено факт самовільного користування надрами, а саме: в недіючому кар`єрі, біля с. Возилів, Бучацького району, Тернопільської області, на землях природного-заповітного фонду території регіонального ландшафтного парку «Дністровський каньйон», в складі чотирьох чоловік було здійснено видобування каменю, чим порушено ч. 3 ст. 7 та ч. 4 ст. 9-1 ЗУ «Про природно-заповідний фонд» та ст. 16, 19 ЗУ «Про надра». На даних правопорушників складено протоколи про адміністративне правопорушення, в тому числі на відповідача. 22 травня 2019 року Бучацьким районним судом Тернопільської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. Згідно проведеного позивачем розрахунку, сума шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу становить 883,84 грн. З врахуванням наведеного, просить задовольнити позовні вимоги.

У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відзив на позов не подавав.

На підставі вимог ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини.

11.04.2019 року держінспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Сагашем Д.З. складено протокол про адміністративне правопорушення №002636, згідно якого ОСОБА_1 11.04.2019 року о 15 год. 00 хв. в недіючому кар`єрі, біля с. Возилів, Бучацького району, Тернопільської області, на землях природного-заповітного фонду території регіонального ландшафтного парку «Дністровський каньйон», було здійснено видобування каменю, чим порушено ч. 3 ст. 7 та ч. 4 ст. 9-1 ЗУ «Про природно-заповідний фонд» та ст. 16, 19 ЗУ «Про надра».

22 травня 2019 року Бучацьким районним судом Тернопільської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Згідно наданого Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області розрахунку збитків від порушення законодавства про використання та охорону надр при самовільному користуванні надрами жителем АДРЕСА_1 ОСОБА_1 розмір відшкодування збитків становить 883,84 грн.

Позивачем 17 грудня 2019 року направлено вимогу №1-1-21-4606 відповідачу про добровільне перерахування суми завданої шкоди у розмірі 883,84 грн.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовуванні в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Статтею 66 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачає Використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. Законодавством України громадянам гарантується право загального використання природних ресурсів для задоволення життєво необхідних потреб (естетичних, оздоровчих, рекреаційних, матеріальних тощо) безоплатно, без закріплення цих ресурсів за окремими особами і надання відповідних дозволів, за винятком обмежень, передбачених законодавством України. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Положеннями ч. 1 ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: а) раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; б) здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; в) здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; г) застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров`я населення; д) збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні; е) здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; є) здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про надра» надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Згідно ч. 4 ст. 9-1 Закону України «Про природно-заповідний фонд» спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення здійснюється на підставі дозволів, що видаються органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Як слідує із ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 вказаного Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Згідно п. 7 постанови пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 11 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та п.7 ч. 3 ст. 29, п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2021 рік у частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів у 2021 році належать: 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя 70 відсотків.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить висновку, що відповідач своїми діями, завдав шкоду, яку добровільно не відшкодував, тому позов слід задовольнити, стягнути з відповідача шкоду у розмірі 883,84 грн., заподіяну внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2270 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, ст. 1166 ЦК України, Конституцією України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Законом України «Про надра», Законом України «Про природно-заповідний фонд», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Державної екологічної інспекції у Тернопільській області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 883 (Вісімсот вісімдесят три) грн. 84 коп. шкоди, завданої внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства з наступним розподілом коштів: 30% в дохід спеціального фонду Державного бюджету України, 50% в дохід спеціального фонду місцевого бюджету Золотопотіцької сільської ТГ, 20% в дохід спеціального фонду місцевого бюджету Тернопільської обласної ради, на наступні реквізити: UA0019659, код бюджету 24062100, ГУК у Тернопільській області, ТГ смт. Золотий потік, код отримувача , казначейство України.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Державної екологічної інспекції у Тернопільській області2 270, 00 грн. сплаченого позивачем судового збору.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Державна екологічна інспекція у Тернопільській області, місцезнаходження: вул. Шашкевича, 3, м. Тернопіль, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич