Справа №760/3570/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 грудня 2021 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 травня 1998 року.

23 лютого 2007 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 та змінила прізвище на « ОСОБА_3 ».

21 січня 2010 року вона зареєструвала ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2012 року шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано.

Відповідач з моменту розірвання шлюбу переїхав проживати в інше місце. Відповідач квартирою не цікавиться, витрати на комунальні послуги не сплачує. Де він знаходиться на даний час не відомо. Вважає, що відповідач втратив право користування житлом, оскільки не проживає в спірній квартирі без поважних причин та не приймає участі в її утриманні.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 лютого 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

Позивач та її представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

Суд за згодою сторони позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 травня 1998 року (а.с. 8).

23 лютого 2007 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 та змінила прізвище на « ОСОБА_3 » (а.с. 9).

21 січня 2010 року позивач зареєструвала ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 16).

З позову вбачається, що відповідач з моменту розірвання шлюбу переїхав проживати в інше місце. Відповідач квартирою не цікавиться, витрати на комунальні послуги не сплачує. Де він знаходиться на даний час не відомо.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідача у спірній квартирі більше одного року, позивач посилається на письмові докази та покази свідків.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні показала, що вона є сусідкою, проживає в квартирі АДРЕСА_2 . Знає позивача з 2004 року як сусідку. Відповідач не проживає у спірній квартирі більше 5 років. Спорів щодо користування квартирою не було. Вона буває в гостях у позивача приблизно раз на 2 тижні, речей відповідача у квартирі немає.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що вона є сусідкою, проживає в квартирі АДРЕСА_3 . Відповідач не проживає у спірній квартирі більше 5 років, жодного разу його не бачила за цей період. Спорів щодо користування квартирою не було.

У матеріалах справи містяться акти від 19 вересня 2018 року, 28 листопада 2018 року, 11 лютого 2019 року, 13 вересня 2019 року, 14 листопада 2019 року, з яких вбачається, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 не проживає (а.с. 11-15).

Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше одного року без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом підлягає задоволенню.

З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову, стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає 840 гривень 80 копійок судового збору.

Керуючись ст. 405 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 840 гривень 80 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 13 грудня 2021 року.

Суддя: