Справа № 624/462/21
№ провадження 2/624/255/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 року Кегичівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Крапівки Т.В., за участю секретаря Замай Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кегичівка, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Мажарка», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Центр надання адміністративних послуг Кегичівської селищної ради Харківської області про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації договору оренди землі

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Мажарка», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Центр надання адміністративних послуг Кегичівської селищної ради Харківської області про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації договору оренди землі, в якому просить зобов`язати ПОСП «Мажарка» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4272 га, що належить їй, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 561487 та знаходиться на території Мажарської сільської ради Кегичівського району Харківської та скасувати запис про державну реєстрацію права оренди згідно договору виданого 23 жовтня 2014 року укладеного між ОСОБА_1 та ПОСП «Мажарка» строком на 10 років та зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач є власником земельної ділянки кадастровий номер :15:002:0168, загальною площею 3,4272 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 561487 та знаходиться на території Мажарської сільської ради Кегичівського району Харківської області. Між позивачем та ПОСП «Мажарка» 25 квітня 2007 року було укладено договір оренди землі на 10 років. Договір зареєстрований у Харківській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» від 26 червня 2009 року за № 73. Позивач надсилала до ПОСП «Мажарка» заяву про припинення дії договору в зв`язку з тим, що не бажає продовжувати його дію. Та після закінчення договору 26 червня 2019 року уклала договір зі СТОВ «НАДІЯ». Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу відомо про реєстрацію договору оренди укладеного 23 жовтня 2014 року між нею та ПОСП «Мажарка» строком на 10 років. Даний договір позивач не підписувала. Згідно з державним реєстром речових прав на нерухоме майно 03 листопада 2014 року зареєстровано право оренди згідно договору оренди землі б/н виданого 23 жовтня 2014 року, індексний номер 16917497 від 03 листопада 2014 року, строк дії оренди 10 років, орендар ПОСП «Мажарка». Відповідно до висновку експертизи від 30 червня 2020 року № 11987 підпис від імені ОСОБА_1 у «договорі оренди землі №» б/н від 23.10.2014 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. У зв`язку з чим зазначений договір є неукладеним, а тому позивач має право заявити вимогу про усунення перешкод у користуванні належним їй майном, зокрема шляхом пред`явлення вимоги про повернення земельної ділянки або скасування запису про державну реєстрацію речового права.

Разом з поданням позовної заяви позивач заявляла клопотання про витребування з канцелярії суду матеріалів справи №624/927/19 для огляду та залучення висновків судово-почеркознавчої експертизи, щодо встановлення факту не підписання ОСОБА_1 договору оренди землі б/н виданого 23 жовтня 2014 року.

Представник відповідача подав до суду клопотання про застосування преюдиції та визнання доказів по справі неналежними, про застосування позовної давності до позовних вимог. Клопотання обґрунтував тим, що позивач на підтвердження заявлених нею вимог посилається на почеркознавчу експертизу від 30 червня 2020 року №11987, що проводилась в рамках справи № 624/927/19, де Кегичівський районний суд Харківської області розглядав питання недійсності договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:0168 (відповідно до довідки ГУ Дергеокадастру у Харківській області від 21.08.2019 №29-20-14-6648/0/19-19 змінено на :15:002:0168), загальною площею 3,4272 га від 23 жовтня 2014 року за участю сторін справи, що і в справі яка розглядається. Проте представник відповідача вважає таке посилання позивача неможна вважати ані належним, ані достатнім засобом доказування для з`ясування та встановлення обставин по справі. Окрім того, що позивач не долучив до позову вказаної почеркознавчої експертизи, чим не надав можливості ані суду, ані учасникам справи ознайомитися з її змістом, позивач замовчав той факт, що в судовому рішенні на яке позивач спирається, суд зазначив, що така почеркознавчої експертизи не є ані достатнім, ані належним доказом для визнання договору оренди від 23 жовтня 2014 року недійсним. Так експертиза була проведена лише щодо одного з чотирьох примірників договору, який був наданий ПОСП «Мажарка», експертиза щодо екземпляра договору наданого реєстраційною службою не проводилась. Позивачем не спростовано, що в нього відсутній примірник оспорюваного договору. Примірники договорів надані відповідачем та реєстраційною службою різняться за змістом. З аналізу судового рішення представник відповідача вважає, що суд визнав неналежним та недостатнім доказом висновок почеркознавчої експертизи. Переоцінка судом вказаного доказу, буде нічим іншим як переоцінкою доказів, а відповідно і фактичним переглядом справи на що суд повноважень немає. Встановлена судом недостатність та неналежність висновку експертизи як доказу, має бути застосовано і до справи, яка розглядається в порядку преюдиції. У зв`язку з викладеним представник відповідача просив визнати висновок почеркознавчої експертизи таким, що не може використовуватися для встановлення обставин по справі яка розглядається, визнати посилання позивача на цей висновок неналежним та недостатнім засобом доказування. Щодо застосування строку позовної давності зазначає, що договір оренди землі між позивачем та відповідачем був укладений 23 жовтня 2014 року, а тому представник відповідача вважає дивним, що з моменту укладення договору до моменту звернення до суду з позовом про витребування земельної ділянки, а саме через сім років, позивач не довідалась та не могла довідатися про порушення її майнових прав набагато раніше, тобто в межах загальної позовної давності, відлік якої слід рахувати від дня укладення оспорюваного договору або від першого платежу орендаря на користь позивача. Земельна ділянка орендувалася відповідачем на платній основі, а тому позивач отримуючи систематичні платежі, не могла не знати, що її земельна ділянка орендується. Позивач взагалі не вказала коли саме та яким чином дізналась про порушення свого майнового права. У зв`язку з зазначеним представник відповідача просив застосувати позовну давність до позовних вимог позивача. Клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України вирішено судом в окремій ухвалі.

Представник позивача подала заперечення на клопотання представника відповідача, згідно з якими вважає поданими їх з порушенням строків передбачених ч.2, ч.3 ст. 83 ЦПК України, а тому просила залишити їх без розгляду. Щодо суті заявлених клопотань, то зазначила, що клопотання сторони відповідача про застосування строку позовної давності є безпідставним та необґрунтованим, оскільки позивач дізналась про існування реєстрації договору оренди укладеного 23 жовтня 2014 року ОСОБА_1 з ПОСП «Мажарка» строком на 10 років згідно інформації від 14 червня 2019 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно між позивачем та ПОСП «Мажарка» 25 квітня 2007 року було укладено договір оренди землі на 10 років. Відповідно до інформації ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 21 серпня 2019 року №29-20-14-6648/0/19-19 договір зареєстрований у Харківській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» від 26 червня 2009 року за №73. Позивачем надсилалась до ПОСП «Мажарка» заява про припинення дії договору в зв`язку з тим, що вона не бажає продовжувати його дію. Та після закінчення дії договору 26 червня 2019 року, позивач уклала договір зі СТОВ «Надія». Оскільки позивач договір від 23 жовтня 2014 року не підписувала з ПОСП «Мажарка» та після закінчення договору укладеного з ПОСП «Мажарка» в 2007 році, уклала новий договір зі СТОВ «Надія» при отриманні інформації з державного реєстру прав на нерухоме майно і було встановлено, що в реєстрі зареєстровано договір з ПОСП «Мажарка» строком на 10 років. Відповідно строки позовної давності починають текти з моменту коли особа дізналася про порушене право, відповідно ОСОБА_1 дізналась 14 червня 2019 року. Також послалась на правову позицію ВСУ викладену в постанові від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц щодо незастосування строку позовної давності до негаторних позовів та право власника майна на пред`явлення такого позову протягом усього часу тривання порушення його прав. Щодо клопотання про застосування преюдиції та визнання доказів по справі неналежними, то представник позивача зазначає наступне. Так сторона відповідача посилається на абз.2 п.45 в якому зазначено, що цей договір укладено у чотирьох примірниках, що мають однакову юридичну силу один знаходиться у орендодавця другий у ПОСП Мажарка третій у органі який провів його державну реєстрацію, проте експертиза була проведена лише щодо одного екземпляру договору наданого ПОСП «Мажарка», екземпляр договору наданий органом державної реєстрації не досліджувався та орендодавець не надав свій екземпляр договору. Так відповідач замовчує той факт, що в ході розгляду справи судом не було встановлено скільки екземплярів договору було виготовлено, оскільки в договорі зазначено чотири, але при цьому в договорі зазначено лише три екземпляри договору та в кого вони знаходяться. Представником ПОСП «Мажарка» було зазначено, що екземпляр договору оренди було надано орендодавцю при цьому будь-яких доказів, щодо його вручення орендодавцю надано до суду не було. В ході розгляду справи було заявлено клопотання про витребування від ПОСП «Мажарка» екземпляри договору (як орендаря так і орендодавця) бо екземпляр договору орендодавця тобто ОСОБА_1 у нього відсутній і про існування договору дізналась лише з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію договору оренди, оскільки даний договір ОСОБА_1 не підписувався. Судом було задоволено клопотання та витребувано договори у ПОСП «Мажарки» та державного реєстратора які і були передані на експертизу. Посилання на факт, що позивачем не було заявлено клопотання про дослідження примірника договору наданого державним реєстратором як на неповноту дослідження доказів та недоведеність є необґрунтованими, оскільки клопотання позивача яке було задоволено ухвалою Кегичівського районного суду «призначити судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступне питання: «Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 на договорі оренди землі від 23 жовтня 2014 року, який укладений між ОСОБА_1 та ПОСП «Мажарка» строком на 10 років на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельна ділянка кадастровий номер :15:002:0168, загальною площею 3,4272 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить ОСОБА_1 , відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №561487 та знаходиться на території Мажарської сільської ради Кегичівського району Харківської області, самим ОСОБА_1 або іншою особою?». Відповідно питання, щодо підписання примірника договору орендаря чи державного реєстратора не ставилося, оскільки договір оренди землі між сторонами укладається один - та його підписання підтверджує волевиявлення сторін про його укладення, а вже відповідно для кожної сторони може бути виготовлено ідентичні примірники договору. Тому відповідно експертиза проводилася саме, щодо встановлення факту підписання чи не підписання договору оренди землі укладеного між визначеними сторонами за відповідним номером та датою укладення, а для дослідження експерту надавалися примірники договору, також оригінали документів з підписом та почерком ОСОБА_1 та на розлінованих листках ОСОБА_1 виконувалися зразки підпису та почерку. Вже в ході експертизи експертом було встановлено, що екземпляри договору оренди надані для дослідження відрізняються один від одного за методом складанням, пунктами договору та його умовами, відповідно дані договори різні та регулюють різні правовідносини між сторонами, що є прямим порушенням норм договірних відносин, оскільки в самому договорі зазначено, що договір складений в трьох екземплярах та мають однакову юридичну силу, ч.1 ст.626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Оскільки екземпляри договору різні за змістом та суттю відповідно даний договір вже є неукладеним, оскільки не можливо встановити чи дійсно сторони дійшли згоди щодо його укладення та істотних умов договору та на яких умовах.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 23 червня 2021 року позовна заява була залишена без руху.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 10 серпня 2021 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам надано час для подання заяв по суті. Також задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано з канцелярії суду матеріали справи №624/927/19 для огляду та залучення висновків судово-почеркознавчої експертизи, щодо встановлення факту не підписання ОСОБА_1 договору оренди землі б/н виданого 23.10.2014.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2021 року замінено третю особу Сектор державної реєстрації Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області на третю особу, що не заявляє самостійних вимог Центр надання адміністративних послуг Кегичівської селищної ради Харківської області.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 22 грудня 2021 року клопотання представника відповідача про закриття провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у справі залишено без задоволення.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Лобач Н.І. в судове засідання не з`явились, представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Стаценко Д.Р. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать довідки про доставку СМС - повідомлень про вручення судових повісток, згода на отримання яких висловлена в заяві про ознайомлення з матеріалами справи від 21.09.2021. Крім цього, представник відповідача раніше подав до суду зазначені вище клопотання, в яких фактично висловив свою позицію по справі, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, письмових пояснень не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну діяльну серії ЯА №561487 належить земельна ділянка загальною площею 3,4272 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Мажарської сільської ради Кегичівського району Харківської області, з кадастровим номером :15:002:0168.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 03 листопада 2014 року відбулася реєстрація права оренди вказаної земельної ділянки, на підставі договору оренди земельної ділянки б/н, виданий 23 жовтня 2014 року, орендар ПОСП «Мажарка», орендодавець ОСОБА_1 , строк дії договору 10 років.

З досліджених матеріалів витребуваної судом за клопотанням позивача цивільної справи №624/927/19 за позовом ОСОБА_1 до ПОСП «Мажарка» про визнання договору оренду землі недійсним, копії яких долучені до матеріалів справи, що розглядається, встановлено наступне.

Відповідно до довідки ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 21 серпня 2019 року №29-20-14-6648/0/19-19 кадастровий номер земельної ділянки змінено, відповідно до Атласу індексних карт Кегичівського району Харківської області.

25 квітня 2007 року між сторонами по справі було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки, строком на 10 років, державна реєстрація договору була проведена 26 червня 2009 року.

Згідно копії цього договору ОСОБА_1 передала в оренду ПОСП «Мажарка» належну їй земельну ділянку загальною площею 3,4272 га (п.1, п.2 договору). Договір укладено на десять років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. (п.8 договору).

10 липня 2018 року ОСОБА_1 підписала лист-попередження ПОСП «Мажарка» про небажання продовжувати термін дії договору від 25 квітня 2007 року, який спливає 27 червня 2019 року так як має намір самостійно обробляти земельну ділянку. Це попередження ПОСП «Мажарка» отримало 20 липня 2018 року. Аналогічний лист було продубльовано позивачем 04 березня 2019 року, відповідач його отримав 04 березня 2019 року. Також позивач на адресу ПОСП «Мажарка» надсилала заяву про повернення їй земельної ділянки та акт прийому-передачі земельної ділянки, заява отримана адресатом 01 квітня 2019 року. Крім того позивач розміщувала в місцевій районній газеті «Наш край» повідомлення ПОСП «Мажарка» про закінчення договору оренди земельної ділянки та просила повернути її 19 травня 2019 року.

Також в матеріалах справи міститься копія договору оренди землі від 27 червня 2019 року укладеного між ОСОБА_1 та СТОВ «Надія», щодо зазначеної земельної ділянки.

Згідно копії договору оренди землі № б/н від 23 жовтня 2014 року ОСОБА_1 передала ПОСП «Мажарка» належну їй спірну земельну ділянку в оренду строком на 10 років.

Згідно оригіналу висновку експертизи від 30 червня 2020 року №11987 призначеної ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області в справі №624/927/19 від 24 січня 2020 року, підпис від імені ОСОБА_1 у «договорі оренди землі №» б/н від 23 жовтня 2014 року (земельна ділянка загальною площею 3,4272 га на суму 77740,68 грн, кадастровий номер :15:002:0168, згідно з яким орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, розташований у графі «Орендодавець Гр ОСОБА_1 », - виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Відповідно до рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2020 року ухваленого у справі №624/927/19 ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до ПОСП «Мажарка» про визнання договору оренди земельної ділянки укладеного між сторона 23 жовтня 2014 року недійсним у зв`язку з його не підписанням орендодавцем. Підставою для відмови позову стало обрання позивачем неефективного способу захисту, яким має бути заявлення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні належним позивачу майно, шляхом повернення такого майна. З тексту рішення також вбачається, що суд звертає увагу на те, що відповідно до оспорюваного договору, а саме абз.2 п.45 зазначено, що цей договір укладено у чотирьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один знаходиться у ОСОБА_1 , другий у ПОСП «Мажарка», третій у органі, який провів його державну реєстрацію. Проте експертиза була проведена лише, щодо одного договору, що наданий ПОСП «Мажарка». Також екземпляр договору був наданий реєстраційною службою, проте ніяких клопотань від сторони позивача, щодо проведення судово-почеркознавчої експертизи чи інше не надійшло та копія його договору до суду не надана. Стороною позивача не спростовані доводи, про те, що в нього відсутній примірник оспорюваного договору. Суд звертає увагу на те, що надані до суду два договори оренди земельної ділянки від відповідача та реєстраційної служби, різняться за змістом. Судово-почеркознавча експертиза проведена лише, щодо примірника договору, який надав відповідач. У зв`язку з цим суд позбавлений можливості, у повній мірі з`ясувати усі обставини справи, а саме те, що всі примірники договору оренди позивачем підписані не були, оскільки ті два договори, що надані суду різняться за змістом, третього взагалі не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з ч. 1, п. п. 1, 4 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України).

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і в статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з абз. 1 ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

З огляду на положення ч. 1 ст. 627 ЦК України, ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) договір оренди землі укладається в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

У разі оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору у мотивувальній частині судового рішення. У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення такої ділянки. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Зазначені правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі №145/2047/16-ц, від 28 листопада 2018 року в справі №504/2864/13-ц, від 4 липня 2018 року в справі №653/1096/16-ц, від 12 червня 2019 року в справі №487/10128/14-ц, від 11 вересня 2019 року в справі №487/10132/14-ц.

В судовому засіданні було встановлено, що згідно з висновком почеркознавчої експертизи від 30 червня 2020 року №11987 проведеної у справі №624/927/19, підпис від імені ОСОБА_1 у «договорі оренди землі №» б/н від 23 жовтня 2014 року (земельна ділянка загальною площею 3,4272 га на суму 77740,68 грн, кадастровий номер :15:002:0168, згідно з яким орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, розташований у графі «Орендодавець Гр ОСОБА_1 », - виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Судом встановлено, що висновок судово-почеркознавчої експертизи № 11987 Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.Засл. проф. М.С. Бокаріуса від 30 червня 2020 року стосується предмета доказування, відповідає положенням ст. 102 ЦПК України і підготовлений в рамках іншої цивільної справи.

Таким чином, судом встановлено, що підпис у договорі оренди земельної ділянки б/н від 23 жовтня 2014 року позивачу не належать.

Щодо клопотання представника відповідача про застосування преюдиції та визнання доказів по справі, а саме висновку зазначеної експертизи неналежним та недостатнім засобом доказування для з`ясування та встановлення обставин по справі, оскільки суд в своєму рішенні сам про це зазначив.

Так судом встановлено, що згідно тексту рішення суду ухваленого у справі №624/927/19 суд встановив, що експертиза була проведена за текстом договору наданого відповідачем, примірник договору наданий з реєстраційної служби відрізняється за змістом та не досліджувався експертом, примірник позивача не надавався.

Судом взято до уваги доводи представника позивача, з якими суд, дослідивши матеріали справи погоджується. Так не ідентичність наданих на експертизу договорів було встановлено в ході експертизи. Експертом було встановлено, що екземпляри договору оренди надані для дослідження відрізняються один від одного за змістом, відповідно дані договори різні та регулюють різні правовідносини між сторонами, що є прямим порушенням норм договірних відносин, оскільки в самому договорі зазначено, що договір складений в трьох екземплярах та мають однакову юридичну силу. Оскільки екземпляри договору різні за змістом, та суттю відповідно даний договір вже є неукладеним, оскільки не можливо встановити чи дійсно сторони дійшли згоди щодо його укладення та істотних умов договору та на яких умовах.

Щодо відсутності примірника договору позивача суд зазначає, що позивач обґрунтовує позовні вимоги своїм незнанням взагалі про існування спірного договору та його підписання. За таких обстави позивач не міг і отримати свій примірник договору та відповідно надати його до суду. Представник відповідача у справі №624/927/19 у своїй заяві від 12 червня 2020 року зазначив, що на момент укладення договору оренди землі відповідачем не вівся облік видачі оригіналів договорів орендодавцям. Позивач не може ніяким чином довести, що не отримував примірник договору оренди землі. Зазначене міг спростувати за наявності відповідних доказів лише відповідач.

За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність позивачем не підписання договору оренди землі б/н від 23 жовтня 2014 року (земельна ділянка загальною площею 3,4272 га на суму 77740,68 грн, кадастровий номер :15:002:0168 та відповідно його неукладення, що має наслідком повернення земельної ділянки його власнику.

Згідно із частиною другою статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно із ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Враховуючи, що відповідач володіє спірною земельною ділянкою за відсутності вчиненого правочину, тому позивач має право витребувати спірну земельну ділянку у ПОСП «Мажарка».

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 у справі №145/2047/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-727цс19).

Суд, зазначає, що відмова у задоволенні позову через обрання неефективного (неналежного) способу захисту не позбавляє позивача права заявити негаторний позов про повернення земельної ділянки.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.

Розглядаючи вимогу позивача про скасування запису про державну реєстрацію права оренди згідно договору від 23 жовтня 2014 року, суд виходить з такого.

Державна реєстрація речових прав та їх обтяжень здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 3 ст. 10 вказаного Закону реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно; відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заява подана неналежною особою або подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.

Таким чином, до кола повноважень реєстратора входить перевірка повноважень особи заявника, дослідження документів на предмет їх відповідності вимогам законодавства, визначення факту виникнення в заявника речового права на нерухоме майно або ж його обтяження.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Встановивши, що рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, щодо реєстрації права оренди земельної ділянки за ПОСП «Мажарка» прийнято на підставі договору оренди землі від 23 жовтня 2014 року, який визнається судом неукладеним, то запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права оренди згідно з цим договором підлягає скасуванню.

Розглядаючи заявлене представником відповідача клопотання про застосування строку позовної давності суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Згідно зі статтею 12, частиною першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом було встановлено, що позивач про існування оспореного договору не знала, дізналась про нього з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14 червня 2019 року, яку отримала у зв`язку з наміром укладення договору оренди зі СТОВ «Надія». Доводи представника відповідача, що позивач отримувала орендну плату, а тому не могла не знати про існування договірних правовідносин, суд вважає безпідставними, оскільки позивач мала отримувати орендну платню до 27 червня 2019 року за договором оренди від 25 квітня 2007 року, який позивач вважала діючим.

Таким чином, враховуючи, що жодних доказів обізнаності позивача про спірний договір оренди до 14 червня 2019 року суду не надані та відповідачем не спростовані, то підстави для застосування позовної давності відсутні. Позивач звернулась до суду з позовом в межах загальної позовної давності, яка встановлена тривалістю у три роки.

Крім того, згідно позиції Верховного Суду, позови про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння можуть бути пред`явлені протягом періоду порушення права власності, яке визначається триваючим. У спорах про захист речових прав власника нерухомого майна строки позовної давності не застосовуються.

Відповідна позиція Верховного Суду відображена у постановах від 04 липня 2018 року в справі № 653/1096/16-ц.

Щодо позиції представника позивача про пропуск представником відповідача строку на подання клопотань та залишення їх без розгляду, суд зазначає, що згідно з ордером на надання правничої (правової) допомоги договір між відповідачем та адвокатом укладений 13 вересня 2021, 21 вересня 2021 представник відповідача ознайомився з матеріалами справи та до початку наступного судового засідання у справі подав клопотання, а тому суд вважає, що причини пропуску строку на подання клопотання є поважними.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Позивачем не заявлено про розподіл судових витрат, тому суд при ухваленні рішення не вирішує це питання.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 12, 76, 78, 81, 95, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Мажарка», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Центр надання адміністративних послуг Кегичівської селищної ради Харківської області про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації договору оренди землі задовольнити.

Зобов`язати ПОСП «Мажарка» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4272 га, що належить їй, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 561487 та знаходиться на території Мажарської сільської ради Кегичівського району Харківської.

Скасувати запис про державну реєстрацію права оренди згідно договору виданого 23.10.2014 укладеного між ОСОБА_1 та ПОСП «Мажарка» строком на 10 років та зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Харківського апеляційного суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлений 28 грудня 2021 року.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Миколаївка, Зачепилівського району, Харківської області, паспорт серпії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає: 64040, Харківська область, Кегичівський район, с. Мажарка.

Представник позивача: Лобач Наталія Іванівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1127 від 23.12.2011, ордер серія ПТ №129888, місцезнаходження: вул. Соборна, 56, м. Красноград, Харківська область, 63304.

Відповідач: Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Мажарка», місце знаходження: с. Мажарка, Кегичівський район, Харківська область, , 64040, код ОКПО 31929749.

Представник відповідача: Стаценко Джамал Русланович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №1677 від 28.03.2017, ордер серії АХ №1061681, місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Центр надання адміністративних послуг Кегичівської селищної ради Харківської області, місце знаходження: смт. Кегичівка, Харківська область, вул. Волошина, буд. 30, 64003.

Суддя Т.В. Крапівка