Справа 237/3887/20
Номер провадження 2-о/237/8/21
РІШЕННЯ

Іменем України

03.03.21 року м. Курахове Донецької області

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Сметаняка О.Я.,

за участю:

секретаря судового засідання Мережко М.Є.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Маценко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області) про встановлення факту постійного проживання на території України, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій з урахуванням уточнень просив встановити факт його постійного проживання на території України, станом на 19.08.1991 року.

Заява обґрунтована тим, що він народився в місті Феодосія АРК Крим Україна, з моменту його народження та станом на день звернення із заявою до суду проживає на території України, зокрема у 1991 році отримав паспорт громадянина СРСР, а з 1997 року зареєстрований у селі Дачне Мар`їнського району Донецької області.

З метою отримання паспорту громадянина України ОСОБА_1 , у 2018 році звернувся до Марїнського районного відділу ГУ ДМС України в Донецькій області, проте йому було відмовлено у зв`язку із необхідністю доведення його факту постійного проживання на території України станом на 13.11.1991 року в судовому порядку.

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 16.07.2019 року встановлено факт постійного проживання заявника на території України, станом на 13.11.1991 року, проте, листом ДМС України заявнику відмовлено у видачі паспорту громадянина України у зв`язку із необхідністю встановлення його особи, встановлення факту його постійного проживання у неповнолітньому віці на території України, станом на 24.08.1991 року та встановлення його належності до громадянства України.

Встановлення факту постійного проживання на території України йому необхідно для отримання паспорту громадянина України.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив встановити факт, що він у неповнолітньому віці, станом на 24 серпня 1991 року, постійно проживав на території України (а.с. 2-4, 106).

Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 27.10.2020 року по справі відкрито провадження та справу призначеного до судового розгляду.

Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 08.12.2020 року до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено Головне управління державної міграційної служби в Донецькій області.

Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 09.02.2021 року витребувано актові записи про народження та шлюб заявника ОСОБА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав в повному обсязі, повідомив, що народився в смт. Коктебель АР Крим, у 90-х роках переїхав жити до міста Донецьк. У 1991 року отримав паспорт громадянина СРСР, який не здав. Під час обстрілів у місті Донецьку, 11.06.2014 року будинок в якому зберігались його документи був зруйнований. Після чого, у 2018 році він звернувся до Мар`їнського РВ ГУДМС України в Донецькій області з заявою про видачу паспорту громадянина України, але йому було відмовлено у видачі паспорта у зв`язку необхідністю доведення факту постійного проживання в Україні станом на 13.11.1991 року. Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 16.07.2019 року встановлено факт його постійного проживання на території України станом на 13.11.1991 року, проте, ДМС України йому відмовлено у видачі паспорту громадянина України та рекомендовано в судовому порядку встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та його особу.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи Головного правління Державної міграційної служби України в Донецькій області Маценко Н.О. проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечувала.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази дослідив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 16.07.2019 року та ухвалою про виправлення описки від 16.07.2019 року встановлено факт постійного проживання на території України заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Коктебель, м. Феодосія, Автономної Республіки Крим, Україна, станом на 13.11.1991 року. Вказані рішення суду набули чинності та в апеляційному порядку не переглядались (а.с. 5-6).

З відповіді Державної міграційної служби України заявнику рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення його особи до громадянства України (а.с. 17).

З повторного свідоцтва про народження від 18.12.2018 року серії НОМЕР_1 , витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 02.02.2021 року та 25.02.2021 року слідує, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Коктебель, м. Феодосія, Автономної Республіки Крим, Україна. Його батьками записано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка в подальшому змінювала прізвища у зв`язку із вступом в шлюб (а.с. 8-13, 81, 91-92).

З навчального табелю за 1989-1990 роки виданого спеціальною школою Микитівського району міста Горлівка Донецької області встановлено, що учень 8-б класу ОСОБА_1 , 25.05.1990 року переведений до 9 класу вказаного закладу (а.с. 109-110).

Відповідно до домової книги та адресної довідки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт виданий Київським РВ м. Донецька 19.11.1991 року серії НОМЕР_2 , був зареєстрований по АДРЕСА_1 , (а.с. 14-16, 43).

Екзаменаційною карткою водія від 16.02.1995 року та книжкою водія тролейбуса № 4325 від 16.02.1995 року встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Феодосія, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий ОВС Київського району міста Донецька, пройшов навчання за програмою водія тролейбуса, про що отримав 15.02.1995 року свідоцтво № НОМЕР_3 , а 17.02.1995 року вже отримав посвідчення водія № НОМЕР_4 (а.с 107-108).

З довідки про реєстрацію місця проживання особи виданою Дачненською сільською радою Мар`їнського району Донецької області від 14.09.2019 року та адресної картки вбачається, що заявник ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 14.10.1998 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 22, 41).

З довідки за № 354 від 28.10.2000 року виданої Мар`їнським РВК та відповіді Мар`їнського районного територіального центу комплектування та соціальної підтримки № 313 від 03.03.2021 року вбачається, що заявник ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на військовому обліку з 02.12.2000 року (а.с. 42, 105).

Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 25.02.2021 року встановлено, що заявник ОСОБА_1 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Феодосія Кримської області, Україна, паспорт НОМЕР_5 , виданий ВСС Київського РВК міста Донецька 19.11.1991 року, уклав шлюб із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що виконавчим комітетом Київської районної ради народних депутатів міста Донецька Донецької області 16.05.1992 року складено актовий запис за № 313.

Витягом встановлено, що рішенням № 180 від 13.05.1992 року Київським РВК м. Донецька знижено шлюбний вік ОСОБА_1 на 1 рік та 3 місяці. Зазначений шлюб розірвано 15.08.1995 року за актовим записом № 435 (а.с. 80, 93-95).

Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 25.02.2021 року встановлено, що заявник ОСОБА_1 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Феодосія АРК Крим, Україна, паспорт НОМЕР_5 , виданий ВСС Київського РВК міста Донецька 19.11.1991 року та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уклали шлюб, про що 19.08.1995 року відділом державної реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів міста Донецька складено актовий запис за № 580. Зазначений шлюб розірвано 21.03.1997 року за актовим записом № 106 (а.с. 78, 97-98).

Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 25.02.2021 року встановлено, що заявник ОСОБА_1 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Феодосія АРК Крим, Україна, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 уклали шлюб, про що виконавчим комітетом Дачненської сільської ради Мар`їнського району Донецької області 26.04.1999 року складено актовий запис за № 4. Зазначений шлюб розірвано на підставі рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 11.01.2001 року (а.с. 76, 99-100, 104).

Положеннями ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 264 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. 1, 7 ст. 80, ч. 1 ст. 81, ч. 4 ст. 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 293, частиною 3 ст. 294 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Так, у порядку ч. 2 ст. 315 ЦПК суди встановлюють факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №761/16799/15-ц).

Встановлено, що рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 16.07.2019 року встановлено факт постійного проживання на території України заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Коктебель, м. Феодосія, Автономної Республіки Крим, Україна, станом на 13.11.1991 року. Вказане рішення суду набуло чинності та в апеляційному порядку не переглядалось.

Заявник 19.11.1991 року отримав паспорт громадянина СРСР серії НОМЕР_5 , який був виданий ВСС Київського РВК міста Донецька 19.11.1991 року, що встановлено із актових записів про шлюб заявника та рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 16.07.2019 року.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. N 1085-р (в редакції станом на день звернення до суду) місто Донецьк відноситься до населеного пункту, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Звернувшись до суду із зазначеною заявою, ОСОБА_1 посилався на те, що встановлення зазначеного факту потрібно йому для отримання паспорту та громадянства України, у зв`язку з відмовою ДМС України оформити заявнику паспорт громадянина України.

В той же час з листа ДМС України встановлено, що посадова особа, як на підставу відмови в оформленні паспорта громадянина України посилається на ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27.03.2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство» - (Порядок), яким, зокрема, передбачено наявність рішення суду, що встановлює факт проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року (а.с. 17).

Встановлення факту постійного проживання особи на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 р. N2235-III «Про громадянство України» (далі - Закон N 2235-III) є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону.

Отже, юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 р.) або набрання чинності Законом N 2235-III (13 листопада 1991 р.).

Таким чином, для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до вищенаведених положень ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 р.; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 р. або станом на 13 листопада 1991 р.; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 р. чи 13 листопада 1991 р.; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними врегульовано Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006).

Відповідно до Преамбули вказаного вище Порядку, цей Порядок відповідно до Закону України «Про громадянство України» визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Пунктом 8 вказаного вище Порядку передбачено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: заяву про встановлення належності до громадянства України; копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Так як вже зазначалось вище, матеріалами справи встановлено, що заявник ОСОБА_1 у 1989-1990 року навчався у спеціальній школі Микитівського району міста Горлівки Донецької області та 25.05.1990 року був переведений до 9 класу зазначеної школи, у віці 16 років отримав паспорт зразка СРСР серії НОМЕР_5 , який був виданий ВСС Київського РВК міста Донецька 19.11.1991 року. Проживав у місті Донецьку Донецької області з 1991 року по 1998 рік, а з 14.10.1998 року проживає в АДРЕСА_2 .

В ході судового розгляду встановлено, що заявник ОСОБА_1 громадянства інших країн він не має.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, на які посилається заявник на підтвердження свого постійного проживання на території України, підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку із чим, факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України на момент проголошення незалежності України, у неповнолітньому віці, станом на 24 серпня 1991 року є доведеним.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року необхідно задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263, 265 - 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області) про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , народжений в смт. Коктебель, місто Феодосія Автономна Республіка Крим Україна, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у неповнолітньому віці, постійно проживав на території України на момент проголошення незалежності України, а саме станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби в Донецькій області, , 87515, місто Маріуполь, вул. Митрополистька, 20.

Повне судове рішення складено 04.03.2021 року.

Суддя О.Я. Сметаняк