Провадження № 2-з/742/106/21
Єдиний унікальний № 742/4852/21
УХВАЛА

іменем України

23 грудня 2021 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Шептун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД «БУДМАШ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору територіальна громада м.Прилук Чернігівської області в особі Прилуцької міської ради Чернігівської області про встановлення земельного сервітуту,

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «ЗАВОД «БУДМАШ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору територіальна громада м.Прилук Чернігівської області в особі Прилуцької міської ради Чернігівської області про встановлення земельного сервітуту, який полягає у праві проходу та проїду на велосипеді по земельній ділянці, право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:007:0471, тип власності комунальна, державний акт на право постійного користування на землю серії ЧН №000007, виданий 1993 року ВАТ «БУДМАШ», правонаступником якого є ПрАТ «ЗАВОД «БУДМАШ». Встановити, що земельний сервітут на право проходу та проїзд на велосипеді по земельній ділянці, право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху (внутрішньоквартальний проїзд) має поширюватися на частину земельної ділянки, зазначеної у плані частини земельної ділянки, на яку пропонується поширити право земельного сервітуту.

Крім того, позивачем подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення даного позову шляхом заборони ПрАТ «ЗАВОД «БУДМАШ», найманим ПрАТ «ЗАВОД «БУДМАШ» фізичним та юридичним особам, іншим особам, вчиняти будь-які дії, спрямовані на перешкоджання позивачу ОСОБА_1 , його контрагентам здійснювати цілодобовий прохід і проїзд на транспортних засобах до миттєвої камери (цех №9), що знаходиться у приватній власності, і розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з дороги загального користування по АДРЕСА_1 через частину земельної ділянки з кадастровим номером :02:007:0471, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві комунальної власності, державний акт на право постійного користування на землю серії ЧН №000007, виданного 1993 року ВАТ «БУДМАШ», правонаступником якого є ПрАТ «ЗАВОД «БУДМАШ», по існуючому шляху (внутрішньоквартальний проїзд).

Свою заяву позивач мотивує тим, що ним подано позов до суду про встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду по земельній ділянці, проте, за вказівкою посадових осіб вказаного підприємства, позивача не допускають до користування нерухомим майном миттєвою камерою (цех №9), яке належить йому на праві приватної власності. Вся територія підприємства огороджена бетонним парканом, та в`їзд/захід здійснюється через КПП з воротами, і іншого шляху потрапити до майна позивача як через територію підприємства, не має. Оскільки, позивач обмежений у праві користуванні та розпорядженні належним йому майном, яке знаходиться у миттєвій камері (цех №9), в тому числі і здійснювати підприємницьку діяльність у вказаному цеху, тому позивачем і подано заяву про забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно із ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі забороною вчиняти певні дії.

При цьому у відповідності до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиття заходів забезпечення позову не повинно перешкоджати законній господарській діяльності юридичних осіб або будь-якій іншій діяльності фізичних осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Як роз`яснено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

За таких обставин, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

При цьому суд враховує, що ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним (ст.317 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте, перевіривши матеріали заяви про забезпечення позову, судом встановлено, що позивачем не зазначено будь-яких прийнятних та переконливих обґрунтувань та не надано на їх підтвердження доказів, які б свідчили що захист його прав та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Аналогічний висновок щодо необхідності наведення достатнього обґрунтування для забезпечення позову викладений в постанові ВС №761/39201/18 від 21 серпня 2019 року, який врахований судом при постановленні судового рішення.

При цьому слід зазначити, що виходячи з положень ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Проте, обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом заборони ПрАТ «ЗАВОД «БУДМАШ», найманим ПрАТ «ЗАВОД «БУДМАШ» фізичним та юридичним особам, іншим особам, вчиняти будь-які дії, спрямовані на перешкоджання позивачу ОСОБА_1 , його контрагентам здійснювати цілодобовий прохід і проїзд на транспортних засобах до миттєвої камери (цех №9), що знаходиться у приватній власності, і розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у разі задоволення заяви про забезпечення позову буде зводитися до фактичного вирішення справи по суті та до задоволення позовних вимог.

Оскільки задоволення заяви у такий спосіб є аналогічним виконанню рішення суду у разі його задоволення, а наслідком розгляду справи може бути як відмова у задоволенні позовних вимог, так і їх повне або часткове задоволення, суд вважає за неможливе забезпечити позов шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на перешкоджання позивачу ОСОБА_1 , його контрагентам здійснювати цілодобовий прохід і проїзд на транспортних засобах до миттєвої камери (цех №9), що знаходиться у приватній власності, і розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, враховуючи, що позивач належно не обгрунтував ту обставину, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, забезпечення позову у пропонований позивачем спосіб суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не позбавленні (порушенні) прав інших осіб, а обраний позивачем спосіб забезпечення позову є тотожним до суті заявлених ним позовних вимог, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Разом з тим, суд роз`яснює, що відмова в забезпеченні позову не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.149-153,154, 260,353 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ЗАВОД «БУДМАШ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору територіальна громада м.Прилук Чернігівської області в особі Прилуцької міської ради Чернігівської області про встановлення земельного сервітуту - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА