ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2162/21 Справа № 204/3118/20 Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д. Л. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2020 року у справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кобельницький Сергій Іванович, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору, припинення права власності та скасування записів про державну реєстрацію права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

25 травня 2020 року ДМР звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кобельницький С.І., Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору, припинення права власності та скасування записів про державну реєстрацію права власності.

Позов мотивований тим, що у реєстрі об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра за адресою: АДРЕСА_1 є запис про об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення № II на цокольному поверсі в житловому будинку літ. А-5, яке перебуває на балансі КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпровської міської ради. Підставою виникнення права власності на зазначений об`єкт нерухомості є рішення міської ради від 19.11.2003 № 11/13 «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств «Південне», «Центральний», «Лівобережжя». Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради звернувся до департаменту адміністративних та дозвільних процедур ДМР з питань реєстрації права власності за Дніпровською міською радою на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення ІІ, але отримав відмову в такій реєстрації.

Відповідно до листа департаменту від 11.01.2020 № 4/4-123, рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 27.12.2019 № 50503635 грунтується на наявності реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за зазначеною адресою за іншою особою, відмінною від заявника.

Враховуючи викладене, позивач просив визнати недійсним договір дарування нежитлового приміщення II, загальною площею 157,8 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С. І. 11 вересня 2017 за реєстровим № 263; припинити право власності на нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення II, загальною площею 157,8 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , та скасувати записи про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно за наступними особами: ОСОБА_2 , номер запису про право власності 22162863 від 31.08.2017 року, внесений державним реєстратором Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, а також ОСОБА_1 , номер запису про право власності 22261451 від 11.09.2017 року, внесений державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. (а.с. 2-7).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2020 року у задоволенні позовної заяви ДМР до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кобельницький С.І., Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору, припинення права власності та скасування записів про державну реєстрацію права власності відмовлено (а.с. 149- 153).

Не погодившись з рішенням суду, ДМР звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів (а.с. 157-162).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 197215220 від 22 січня 2020 року вбачається, що 31 серпня 2017 року державним реєстратором Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Моренко К.С. за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення ІІ, загальною площею 157,8 кв.м, в житловому будинку літ. А-5 у цокольному поверсі, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності 22162863 (а.с. 8-10).

Підставою виникнення права власності за ОСОБА_2 на вищевказане нежитлове приміщення зазначено Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації ДП97, видану 05 грудня 2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області.

Копія вищевказаної Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області за № ДП97, міститься в матеріалах справи та у ній зазначено, що замовником є ОСОБА_2 , об`єктом є нежитлове приміщення № ІІ в цокольному поверсі в житловому будинку літ. А-5, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , дата початку будівництва 05 вересня 2007 року, дата закінчення будівництва 10 квітня 2011 року, категорія складності ІІ, загальна площа 157,8 кв.м. (а.с. 11-16).

11 вересня 2017 року між ОСОБА_2 , як дарувальником та ОСОБА_1 , як обдаровуваним було укладено Договір дарування нежитлового приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І., зареєстрований в реєстрі за № 263, згідно якого ОСОБА_2 , безоплатно передала у власність ОСОБА_1 нежитлове приміщення № ІІ, загальною площею 157,8 кв.м, в житловому будинку літ. А-5 у цокольному поверсі, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17-18).

Того ж дня, тобто 11 вересня 2017 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відомості про право власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення № ІІ, загальною площею 157,8 кв.м, в житловому будинку літ. А-5 у цокольному поверсі, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 22261451, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 197215220 від 22 січня 2020 року (а.с. 8-10).

Щодо тверджень позивача про те, що нежитлове приміщення № ІІ, загальною площею 157,8 кв.м, в житловому будинку літ. А-5 у цокольному поверсі, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , належить до комунальної власності, його власником є територіальна громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради на підставі рішення Дніпровської міської ради від 19 листопада 2003 року № 11/13, то такі твердження сторони позивача суд першої інстанції вважає недоведеними належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами з огляду на наступне.

Так, рішенням Дніпропетровської міської ради від 19 листопада 2003 року № 11/13 було прийнято у комунальну власність територіальної громади міста обласні житлово-комунальні підприємства «Південне», «Центральний», «Лівобережжя» з майном, будівлями і спорудами, що перебувають на їх балансі, відповідно до актів приймання-передачі від 18.08.2003, від 10.09.2003 та від 12.09.2003 (а.с. 24).

У Переліку будинків житлового фонду ОЖКП «Південне», що передаються до комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська станом на 01.08.2003 року, зазначено, що, серед іншого, передається майно за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 5 422,90 м2 (а.с. 26).

У Відомостях про будівлю (приміщення), затверджених рішенням виконкому міської ради № 959 від 22.08.2012 року, зазначено, що на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 19 листопада 2003 року № 11/13 та рішення Дніпропетровської міської ради від 02 грудня 2009 року № 52/52 у комунальну власність було прийнято нежитлове приміщення № ІІ на цокольному поверсі житлового будинку літ. А-5 по АДРЕСА_1 , площа будівлі (приміщення) 150,4 кв.м. (а.с. 29). Також, стороною позивача було надано копію Технічного паспорта на нежитлове приміщення № ІІ на цокольному поверсі житлового будинку літ. А-5 по АДРЕСА_1 , де загальна площа вказаного приміщення зазначена - 150,4 кв.м. (а.с. 31-33) та акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, де загальна площа нежитлового приміщення, розташованого на 1-му поверсі 9-ти поверхового житлового будинку АДРЕСА_1 , зазначена - 150,4 кв.м. (а.с. 35-36).

У листі Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради № 4/5-796 від 05 лютого 2020 року зазначено, що у Реєстрі об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра за адресою: АДРЕСА_1 , є запис про об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення № ІІ на цокольному поверсі в житловому будинку літ. А-5, загальною площею 150,4 кв.м. (за інформацією балансоутримувача станом на 01.07.2019 року), яке перебуває на балансі Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради. Підставою виникнення права власності зазначеного об`єкта нерухомості є рішення міської ради від 19.11.2003 року № 11/13 «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств «Південне», «Центральний», «Лівобережжя» (а.с. 23).

При цьому, загальна площа спірного нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 у вказаній справі складає 157,8 кв.м. Саме на об`єкт нерухомого майна з такою загальною площею 157,8 кв.м. було зареєстроване право власності і за відповідачами по справі.

Отже, проаналізувавши наявні у справі докази вбачається, що площа спірного нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 та площа нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , яке за твердженнями позивача перебуває у комунальній власності, є різними, а саме: 157,8 кв.м. та 150,4 кв.м.

Жодних достовірних, достатніх та переконливих доказів того, що нежитлове приміщення ІІ, загальною площею 157,8 кв.м, в житловому будинку літ. А-5 у цокольному поверсі, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та приміщення площею 150,4 кв.м., яке було прийнято у комунальну власність територіальної громади на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 19 листопада 2003 року № 11/13, є одним і тим самим приміщенням, стороною позивача до суду першої інстанції не надано, що в свою чергу позбавляє суд можливості беззаперечно встановити факт тотожності обох приміщень.

Позивач звертався до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з метою проведення державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення № ІІ, розташоване в будинку АДРЕСА_1 , однак рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Одринської О.В. від 27 грудня 2019 року № 50503635 у державній реєстрації права власності було відмовлено та зазначено, що виявлено відкритий розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на нежитлове приміщення в цокольному поверсі за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення 2, в житловому будинку літ. А-5, загальною площею 157,8 кв.м., на вказане нежитлове приміщення зареєстровано право власності за іншими особами, відмінними від заявника (а.с. 21-22).

Окрім того, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 223881068 від 14 вересня 2020 року вбачається, що на теперішній час власником нежитлового приміщення ІІ, загальною площею 157,8 кв.м, в житловому будинку літ. А-5 у цокольному поверсі, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, є ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, серія та номер НОІ 439341, НОІ 439342, реєстровий № 118, виданий 19.05.2020 року, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сидельковська Ю.Ю, номер запису про право власності 36564937 (а.с. 122-123).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та недоведеності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У частині 5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що діяла в редакції станом на дату видачі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, тобто станом на 05 грудня 2011 року, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до I-III категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень визначається як - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що відсутність у реєстрі інформації щодо реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ДП 97 не є доказом того, що така декларація не була зареєстрована в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області. Відсутність такої інформації у реєстрі також не свідчить про недійсність декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Крім того, факт відсутності в реєстрі запису про реєстрації декларації також повинен доводитися відповідними належними та допустимими доказами, а саме витягом з такого реєстру, який в матеріалах справи відсутній.

Більш того, Декларація про готовність об`єкта до експлуатації ДП97, на підставі якої за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на спірне нежитлове приміщення, у встановленому законом порядку недійсною не визнавалась.

За загальним правилом, закріпленим у статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Незаконність набуття ОСОБА_2 права власності на нежитлове приміщення ІІ, загальною площею 157,8 кв.м, в житловому будинку літ. А-5 у цокольному поверсі, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , під час розгляду справи судом першої інстанції не встановлена. Доказів, які б доводили незаконність набуття відповідачем ОСОБА_2 права власності на спірний об`єкт матеріали справи також не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України).

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги про доведеність та обґрунтованість позовних вимог будь-якими належними доказами у справі не підтверджуються.

Доводи апеляційної скарги стосовно неповного зясування обставин справи, незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді