РІШЕННЯ

Іменем України

21.12.2021 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді - Мартинишин М.О.

з участю секретаря судового засідання Оверко Я.Б.

представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, в інтересах ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю третьої особи: ОСОБА_6 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачі є батьками двох дітей: ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 . 23.07.2021 року ОСОБА_2 звернулася до відділу соціальної роботи Франківського району із повідомленням, що її побив чоловік та вона разом з двома малолітніми дітьми була змушена покинути постійне місце проживання. Під час медичного огляду дітей з`ясувалося, що у малолітньої ОСОБА_5 , ознаки вірусної інфекції та підвищена температура, у ОСОБА_4 , множинні садни тулуба. Розпорядженням голови Франківської районної адміністрації від 23.07.2021 року №340 малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відібрано від батьків та влаштовано у Міську дитячу клінічну лікарню м. Львова за адресою: м.Львів, вул.П. Орлика, 4. Наказом управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 27.07.2021 №240 малолітніх взято на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, а також тимчасово влаштовано в сім`ю ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Спеціалістами відділу «Служба у справах дітей» Франківського району та фахівцями з соціальної роботи Франківського району проводилась відповідна профілактична роботи, а саме неодноразово проводились обстеження за місцем проживання з проведенням відповідних бесід, про необхідність виконання батьківських обов`язків, а саме 27.01.2020 року, 30.01.2020 року, 10.03.2020 року.

Відповідно до інформації сектору ювенальної превенції ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області від 29.07.2021 №14161/40/04/06/21, постановою Франківського районного суду м. Львова від 21.07.2021 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 51 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу. 23.07.2021 на ОСОБА_2 , ОСОБА_3 складено протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, та скеровано у Франківський районний суд для прийняття рішення.

З урахуванням зазначеного, Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування просить відібрати дітей у відповідачів без позбавлення їх батьківських прав.

Ухвалою судді від 28.08.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати за участю учасників справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, аналогічних викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позов заперечили, пояснили, що переймаються та піклуються своїми дітьми, умови проживання у них задовільні. Діти на сьогодніший день з третьої особою. Крім цього, вони будуть влаштовуватись після свят на роботу офіційно. Просили відмовити у задоволенні позову.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце слухання справи.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3-4).

ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.22), ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.21), де і проживали разом з дітьми.

Як вбачається з листа Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області від 29.07.2021 року №14161/40/04/06/21 (а.с.9) відносно ОСОБА_3 складено 23.07.2021 року протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП (Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей), на підставі якого Франківський районний суд м.Львова постановою від 15.09.2021 року у справі №465/5791/21 визнав ОСОБА_3 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відносно ОСОБА_2 також 23.07.2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП, на підставі якого Франківський районний суд м.Львова постановою від 16.09.2021 року у справі №465/5794/21 визнав ОСОБА_2 винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та наклав на неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

Крім того, відносно ОСОБА_2 01.07.2021 року було складено 7 протоколів про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна), на підставі яких Франківський районний суд м.Львова постановою від 21.07.2021 року у справі №465/5068/21 визнав ОСОБА_2 винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та наклав на неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до акта оцінки потреб сім`ї/особи (початок 27.01.2020 року, завершення 27.01.2020 року) та висновку оцінки потреб сім`ї від 27.01.2020 року (а.с.14-16) наявні складні життєві обставини, основними ознаками та чинниками яких є скрутне матеріальне становище, дитина на черзі поступлення в садок. Стан задоволення потреб дітей визначено на пограничному рівні.

Згідно з актом обстеження умов проживання малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 від 23.07.2021 року (а.с.7), постійне місце реєстрації за цією адресою має ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Мати дітей була з численними синцями на обличчі, повідомила, що з дітьми втекла від чоловіка з місця проживання: АДРЕСА_3 , який її бив. ОСОБА_7 був чужою для їхньої сім`ї людиною. На час обстеження малолітні діти були неохайними, одяг брудний.

Відповідно до п.9 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 року №585 невідкладно було проведено оцінку рівня безпеки дітей.

Відповідно до акта проведення оцінки рівня безпеки дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 23.07.2021 року (а.с.10-12), виявлено небезпеку, а саме необхідність вжиття негайних дій у межах сім`ї, у тому числі проведення комплексної оцінки потреб дітей та їх сім`ї. У малолітньої ОСОБА_5 виявлено підвищену температуру, у ОСОБА_4 множинні синці на спині. Діти мають зовнішні ознаки недогляду та занедбаності (низький рівень гігієни).

Комісією у складі керівника відділу «Служба у справах дітей» Франківського району М. Новосельської, інспектора з ювенальної превенції сектору превенції патрульної поліції Франківського відділу поліції А. Захлюпаної та Я. Сигерич, фахівцем із соціальної роботи Франківського району М. Пиндиківської, прийнято рішення влаштувати дітей в Міську дитячу клінічну лікарню м. Львова за адресою: м. Львів, вул. П. Орлика, 4.

Розпорядженням в.о. голови Франківської районної адміністрації І.Савка від 23.07.2021 №340 «Про негайне відібрання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від батьків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та влаштування дітей в Міську дитячу клінічну лікарню м. Львова за адресою: м. Львів, вул. П. Орлика, 4» (а.с.13), вирішено негайно відібрати малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від батьків та влаштовувати у Міську дитячу клінічну лікарню м. Львова, а також повідомити про відібрання дітей керівника Львівської місцевої прокуратури №3.

Наказом управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 27.07.2021 №240 «Про взяття на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування та тимчасове влаштування» (а.с.5), малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 взято на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, а також тимчасово влаштовано в сім`ю ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , поклавши на неї відповідальність за виховання, навчання і розвиток дітей, а також обов`язок піклуватися про їхнє здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створення належних умов для розвитку їх природних здібностей.

Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з частиною другою статті 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року №69-V, предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Згідно із пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України», №39948/06, § 50, від 18 грудня 2008 року).

Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц.

На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, враховуючи наявність переконливих доказів наявності реальної небезпеки для здоров`я дітей, яка не може бути усунута іншими заходами ніж відібрання дітей від батьків, оскільки така міра відповідає найкращим інтересам дітей, суд приходить до висновку, щодо необхідності задоволення позову у повному обсязі, оскільки обставини, на які посилається позивач як на підставу заявленого позову, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи й такі ґрунтуються на вимогах закону.

Зазначене відповідає наведеній практиці Європейського суду з прав людини та Декларації прав дитини, оскільки відібрання дітей у відповідачів є виправданим і пропорційним, та здійснюється для захисту життя та здоров`я дітей, тому що цього потребували їх інтереси, що відповідає цілям, зазначеним у частині другій статті 8 Конвенції про права дитини.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №473/1555/19-ц.

Крім того, слід зазначити, що відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дітей її батьками суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дітей, при цьому суд керується інтересами дитини (частина третя статті 170 СК України).

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

За вимогами ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді з кожного по 454 гривень.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 19, 76, 77, 79, 80, 83, 89, 95, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України -

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Відібрати малолітніх ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 від батьків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , без позбавлення їх батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 454 гривні в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 454 гривні в дохід держави.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Франківська районна адміністрація Львівська міська рада, як органу опіки та піклування, місцезнаходження: м.Львів, вул. Ген. Чупринки, 85.

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Дата складення повного судового рішення - 29.12.2021 року.

Суддя Мартинишин М.О.