26.02.2021 Єдиний унікальний номер 205/9158/20
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/9158/2020
Номер провадження: 2/205/945/2021
26 лютого 2021 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дніпровський електровозобудівний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітну за весь час затримки розрахунку, -
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Дніпровський електровозобудівний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітну за весь час затримки розрахунку.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона, ОСОБА_1 , до 06 жовтня 2020 року знаходилась у трудових відносинах з Державним підприємством «Дніпровський електровозобудівний завод» (далі Відповідач). Під час знаходження в трудових відносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована позивачу, але не виплачена заробітна плата у розмірі 52 456 (п`ятдесят дві тисячі чотириста п`ятдесят шість) грн. 68 коп.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушена звернутися до суду та просити суд стягнути з Державного підприємства «Дніпровський електровозобудівний завод» на її, ОСОБА_1 , користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 52 456 (п`ятдесят дві тисячі чотириста п`ятдесят шість) грн. 68 коп., компенсацію за 24 дні невикористаної відпустки у розмірі 2 152 (дві тисячі сто п`ятдесят дві) грн. 80 коп. та середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати за період з 06.10.2020 по день розгляду справи.
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подав.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач в судове засідання не з`явилася, натомість її представник адвокат Сорока Т.В. надала суду заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України.
Представник відповідача Державного підприємства «Дніпровський електровозобудівний завод» у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ними причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про задоволення позову з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що згідно наказу № 117 від 06.10.2020 року ОСОБА_1 , 06.10.2020 року було звільнено з посади інженера з підготовки виробництва 1 категорії ВДБ Державного підприємства «Дніпровський Електровозобудівний завод», на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату, про що у трудовій книжці позивача 06.10.2020 року було зроблено відповідний запис (а.с. 7).
Згідно довідки ДП «Дніпровський електровозобудівний завод» про заборгованість з виплати заробітної плати № 611 від 12.10.2020 року такий роботодавець перед позивачем станом на день звільнення останнього має заборгованість з виплати заробітної плати у загальному розмірі 52 456 (п`ятдесят дві тисячі чотириста п`ятдесят шість) грн. 68 коп. (а.с. 10).
У наказі № 117 про припинення трудового договору від 06.10.2020 року зазначено, що компенсаційні виплати за невикористану відпустку за період з 19.01.2020 року по 06.10.2020 року необхідно провести з розрахунку 24 календарних дні (а.с. 12).
Оскільки, станом на день звернення до суду, відповідач у добровільному порядку вказану заборгованість по заробітній платі не погасив, між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Згідно положень статті 115 КЗпП України та статті 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про відпустки» та ст. 75 КЗпП України щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.
Із наданих суду доказів вбачається, що відповідач не провів розрахунок з позивачем в строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, та фактично повний розрахунок з позивачем відповідач не провів й досі.
Тому, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним стягнути з Державного підприємства «Дніпровський електровозобудівний завод» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 52 456 (п`ятдесят дві тисячі чотириста п`ятдесят шість) грн. 68 коп., та компенсацію за 24 дні невикористаної відпустки у розмірі 2 152 (дві тисячі сто п`ятдесят дві) грн. 80 коп.
Також відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Із матеріалів справи вбачається, що остаточний розрахунок при звільненні з ОСОБА_1 проведений не був, у зв`язку з чим, затримка розрахунку при звільненні становила 100 робочих дні.
В абзаці 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, закріплено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Відповідно до п. 6 ч. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24 грудня 1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
У зв`язку з наведеним, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільнення становить 5 155 (п`ять тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн. (51 грн. 55 коп. х 100 робочих днів).
Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду даної цивільної справи по суті, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, необхідно стягнути з Державного підприємства «Дніпровський електровозобудівний завод»на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, а тому судові витрати у вигляді судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 840 грн. 80 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 47, 75, 94, 115, 116, 117, 233КЗпП України, Законом України «Про оплату праці»,Законом України «Про відпустки», ст.ст. 2, 4, 81, 82, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 280, 430 ЦПК України, суд, -
1. Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дніпровський електровозобудівний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітну за весь час затримки розрахунку, задовольнити.
3. Рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.