КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/176/21
Провадження №2-з/319/5/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року смт Більмак

Суддя Куйбишевського районного суду Запорізької області Валігурський Г.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, який він має намір подати до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича про визнання незаконним рішення державного реєстратора, скасування рішення про державну реєстрацію прав, припинення права власності АТ «Альфа-Банк» та визнання за позивачем права власності на нежиле приміщення, загальною площею 313,7 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви зазначено, що заявникові на праві приватної власності вказане належало нежиле. Між ним та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», а згодом АТ «Альфа-Банк», 20.12.2007 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 45 д. З метою забезпечення виконання позичальником грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором 20.12.2007 між АКБ СР «Укрсоцбанк» та заявником укладався договір іпотеки № 278, предметом якого було визначено нежиле приміщення, загальною площею 313,7 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що власником зазначеного нерухомого майна на даний час є АТ «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», а підставою виникнення права власності є іпотечний договір № 278 від 20.12.2007 року. Заявник зазначає, що має намір звернутися до суду з позовом про оскарження рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, припинення права власності банку та визнання за собою права власності на вказане нежиле приміщення.

Заявник вважає, що подання ним позову може слугувати тому, що АТ «Альфа-Банк» може здійснити відчуження спірного майна, а тому в разі задоволення позову це унеможливить виконання в майбутньому рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву, дослідивши надані заявником докази, суд дійшов висновку , що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

На підставі договору від 30.11.2007 заявникові на праві приватної власності належало нежиле приміщення, загальною площею 313,7 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №171025354 від 20.06.2019 року Акціонерному товариству «Укрсоцбанк» на праві приватної власності належить на підставі іпотечного договору № 278, зареєстрованого 20.12.2007 Куйбишевською державною нотаріальною конторою Запорізької області, нежиле приміщення загальною площею 313,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Предметом позову з яким ОСОБА_1 має намір звернутися до суду останній зазначає оскарження рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та припинення права власності АТ «Альфа-Банк» на нежиле приміщення загальною площею 313,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнання права власності на вказане майно за собою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно роз`яснень, наданих у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен урахувати обґрунтованість заявленого клопотання, наявність між сторонами спірних правовідносин, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Вказані обставини мають доводитись заявником виходячи з принципу змагальності, визначеного у ст. 12 та у відповідності до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Посилаючись на те, що між сторонами існують спірні правовідносини, що виникли з укладених між сторонами договору кредиту та договору іпотеки, заявником не додано до справи доказів цих обставин, зокрема і копій договорів стороною у яких, як зазначає заявник, він є.

Таким чином заявником не доведено, що спірне майно вибуло з його власності та перейшло у власність АТ «Альфа-Банк» у спірних правовідносинах, що виникли саме між ОСОБА_1 та банком з договорів кредиту та іпотеки.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 30.10.2018 у справі № 319/615/18 про відмову в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до Особа_4, що роздруковане з Єдиного Державного реєстру судових рішень, також не свідчить про наявність між сторонами спірних кредитних чи іпотечних правовідносин, оскільки з нього не вбачається що ця справа стосувалась саме ОСОБА_1 .

Отже з поданої заяви та доданих до неї документів неможливо встановити, що між сторонами дійсно виник спір до вирішення якого існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тому суд позбавлений можливості встановити чи відповідає характеру спірних правовідносин та чи є співмірним обраний позивачем спосіб забезпечення позову, який він просить застосувати.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258-260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через через Куйбишевський районний суд Запорізької області.

Суддя Г.Ю. Валігурський