Провадження № 2/219/3539/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Погрібної Н.М., за участю секретаря Захарчук М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , який в подальшому уточнила та в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду та стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі ј частини з його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначила, що згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26.11.2008 р. з відповідача на її користь стягнути аліменти на утримання дочки у розмірі 350 грн. щомісячно, розмір аліментів було збільшено до 642 грн. згідно рішення суду від 02.02.2016 р. Вважає, що оскільки розмір стягнутих аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому розмір аліментів визначений рішенням суду не відповідає законодавству. Також зазначила, що станом на теперішній час порушується баланс інтересів сторін, в пріоритеті знаходяться інтереси дитини. Позивач самостійно не має можливості матеріально забезпечити дитину всім необхідним та достатнім для її гармонійного розвитку на 642 грн., проте як дорожчають продукти харчування, одяг, взуття, комунальні послуги. Відповідач фізично здоровий, працює слюсарем та станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів в м. Бахмут по вул. Незалежності, інших дітей не має, на утриманні нікого не має. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні і вихованні, тому вважає, що має право на зміну стягнутих аліментів.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23.11.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що він має мінливий заробіток, оскілки офіційно не працює.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на утриманні позивача. Сторони проживають окремо.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 лютого 2016 року збільшено розмір, стягнутих за рішенням Артемівського міськраойнного суду Донецької області від 26.11.2008 р. аліментів, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 350 грн. до 642 грн. щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили.

Згідно з вимогами статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3, роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, а також визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який з 1 грудня - 2 618 гривень.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

На підставі положень ст. 81 ЦПК України та правових норм СК України на позивача покладається обов`язок доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або зазначити інші випадки, що виникли після винесення судового рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 ст.78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). Доказами для підтвердження позовних вимог про зменшення розміру аліментів на утримання дитини можуть бути довідки про доходи батька, кредитні договори, рішення суду та будь-які інші документи, щодо підтвердження зміни матеріального становища, тобто його погіршення.

Законом України від 03.07.2018р. №2475-VIII частину першу статті 71 ЗУ "Про виконавче провадження" доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру передбаченого Сімейним кодексом України.

Тобто, законодавством передбачено механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі, не нижче мінімально гарантованого, передбаченого СК України, при наявності постановленого раніше судового рішення про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18).

Таким чином, у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального гарантованого розміру аліментів є підставою для самостійного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням такого збільшення з моменту набрання чинності нової редакції статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Як на підставу для зміни способу стягнутих аліментів позивач посилається на та, що розмір стягнутих аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, звертаючись до суду з даним позовом, позивач не надала суду доказів покращення майнового стану відповідача по справі, або погіршення її майнового становища, а також доказів понесення нею додаткових витрат на утримання дитини, у зв`язку зі зростанням цін на продукти, одяг, що могло б слугувати підставою для зміни способу стягнутих аліментів, що у свою чергу допускає збільшення розміру призначених судом аліментів на утримання неповнолітніх дітей. До позовної заяви, крім копії рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 лютого 2016 року, яким було присуджено стягнення аліментів у її користь, та копій свідоцтва про народження дитини та довідки про склад сім`ї, жодних інших доказів на обґрунтування позову суду позивачем не подано. Тобто обставин, які були б підставою для зміни способу стягнутих позивачем не доведено.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 180, 183, 192 СК України, ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , іпн НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , про зміну способу стягнутих аліментів, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Артемівський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подано апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.М. Погрібна 28.12.2021