РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/21327/19
Провадження № 22-ц/4815/310/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,
суддів: Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.,
секретар судового засідання Шептицька С.С.,

учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач Військова частина НОМЕР_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 05 жовтня 2020 року (постановлену у складі судді Тимощука О.Я.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності, рішення незаконними, скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності, рішення незаконними, скасування рішення.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 05 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності, рішення незаконними, скасування рішення залишено без розгляду.
Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що судові засідання призначені на 30 квітня 2020 року та 15 червня 2020 року були відкладені за його клопотанням. Наголошує, що про наступні судові засідання суд першої інстанції його не повідомляв.
15 липня 2020 року йому зателефонувала секретар ОСОБА_2 , яка запитала у нього, де він на даний час перебуває, на що ним було повідомлено секретаря, що він перебуває за 150 км у іншій області, у батьків дружини. Його не було повідомлено про призначення судового засідання ні по телефону, ні на електронну адресу, ні через AT «Укрпошта». Зауважує, що аналогічним чином, не було повідомлено про розгляд справи і 05 жовтня 2020 року.
За таких обставин, вважає, що місцевим судом безпідставно залишено позовну заяву без розгляду через повторну неявку його у судове засідання, оскільки про розгляд справи він не повідомлявся.
Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві, відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду без змін.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07 лютого 2020 року відкрито позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності, рішення незаконними, скасування рішення.
З матеріалів справи вбачається, що судові засідання призначені на 30 квітня 2020 року та 15 червня 2020 року були відкладені за клопотанням позивача. У подальшому розгляд справи призначався на 15 липня 2020 року та 05 жовтня 2020 року.
Постановляючи оскаржуване ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судові засідання 15 липня 2020 року на 10 год. 30 хв. та 05 жовтня 2020 року на 11 год. 00 хв. позивач повторно не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
З таким висновком колегія суддів погодитися не може.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Умовою для застосування п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки у судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце розгляду справи та неповідомлення останнім про причинити такої неявки.
Разом з цим, у матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивача про розгляд справи, який призначався на 15 липня 2020 року.
За таких обставин, неявка позивача у судове засідання 05 жовтня 2020 року не може вважатися повторною, а відтак відсутні підстави для застосування положень п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Залишення позовної заяви без розгляду у даному випадку суперечить завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі ст.64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1,2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року №9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Крім цього, у низці рішень Європейського Суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті справи.
У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Таким чином, вказані обставини свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право у суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватися як обмеження особи у доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення судом першої інстанції помилкової ухвали про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, а тому остання підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 367, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 05 жовтня 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.