Справа № 570/4513/20
Номер провадження 2/570/340/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Беднарчук Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (в порядку спрощеного позовного провадження та в порядку заочного розгляду) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 01.06.2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали у борг у позивачки кошти в сумі 2 270 доларів США та зобов`язувались їх повернути до 01.12.2018 року. Всупереч зазначеному відповідачі своїх зобов`язань не виконали, борг не повернули. За наведених обставин, позивачка просить стягнути з відповідачів наявну заборгованість - 2 270 доларів США, 3 % річних 132 долари США, а також понесені судові витрати.

Позивачка в судове засідання не з`явилась.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась. Згідно поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без її участі. В разі неявки відповідачів не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи на офіційному сайті Судова влада. Така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі, відзив на позов до суду не подав.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з`явилася. Згідно до положень Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачка є належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду даної цивільної справи на офіційному сайті Судова влада. Така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідачка мала можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без її участі, відзив на позов до суду відповідачка не подавала.

Судом враховується практика ЄСПЛ, зокрема позиція, викладена у справі "Пономарьов проти України", в межах якої Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також враховуються висновки у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", де зазначено: заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь сторін у справі не є обов`язковою.

Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи.

Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, 01.06.2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали у борг у позивачки грошові кошти у сумі 2 270 доларів США та зобов`язувались їх повернути до 01.12.2018 року

Суд установив, що наявність між сторонами позикових відносин підтверджується наявною у позивачки розпискою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 01.06.2018 року, які підтверджують як факт отримання боржниками коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти у визначений у розписці термін та у визначеному розмірі.

За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах ВСУ від 18.09.2013 року та 02.07.2014 року.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст.1049 ЦК встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачі зобов`язання належним чином не виконали: вони не повернули заборгованості за борговою розпискою. Через це утворилася заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Аналогічну правову позицію було висловлено в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 373/2054/16-ц від 16 січня 2019 року.

Приймаючи до уваги вищевказане та враховуючи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяте на себе зобов`язання щодо повернення позивачці отриманої позики в розмірі 2270 доларів США на день розгляду справи не виконали, суд вважає, що з відповідачів підлягає стягненню сума боргу за договором позики саме у тій валюті, в якій отримана позика.

Заборгованість ОСОБА_2 та ОСОБА_3 становить 2270 доларів США, що на час постановлення рішення за офіційним курсом гривні щодо долара США, встановленим Національним банком України станом на 04 березня 2021 року складає 63 219 грн. 50 коп., а тому 2270 доларів США еквівалентно 63 219 грн. 50 коп.

Відповідно до ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором, або законом.

Передбачене ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, і Великої Палати Верховного Суду.

Варто зауважити, що суд погоджується з розрахунком 3% річних, наданим позивачкою, який полягає в наступному: за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України та розраховуватись за формулою:

2 270 доларів СШАх3х705 (кількість днів прострочення з 02.12.2018 р. по 05.11.2020 р.):365:100 = 132 долари США.

132 долари СШАза офіційним курсом гривні щодо долара США, встановленим Національним банком України,станом на 04 березня 2021 року становить 3 676 грн. 20 коп.

Щодо судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу позивачкою не надано ні копії договору про надання правової допомоги, ні попереднього розрахунку витрат на надання правової допомоги, ні акту виконаних робіт.

Враховуючи, що позивачка не надала суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог стосовно стягнення понесених судових витрат, зокрема - витрат на правничу допомогу.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України.

З відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати сплата судового збору. Розмір судового збору, що був сплачений, складає 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за борговою розпискою - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , солідарно, на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 2 270 доларів США (що на час постановлення рішення за офіційним курсом гривні щодо долара США, встановленим Національним банком України станом на 04 березня 2021 року еквівалентно 63 219 грн. 50 коп.), 3% річних від простроченої сумив розмірі 132 доларів США (що еквівалентно 3 676 грн. 20 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 420 грн. 40 коп. судових витрат (сплата судового збору).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 420 грн. 40 коп. судових витрат (сплата судового збору).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач має право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП суду невідомий; паспорт НОМЕР_2 , виданий 20.07.1998 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 )

Відповідачка: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП суду невідомий; паспорт НОМЕР_3 , виданий 08.01.1998 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 )

Суддя Красовський О.О.