Справа № 572/1294/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі :

головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - ВОЗНЮК М.В.

за участю :

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу №572/12947/21 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 - про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком АДРЕСА_1 , усунувши таким чином перешкоди в користуванні позивачем вказаним приміщенням. Крім цього, позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві зазначено, що сторони по справі перебували в шлюбі, зареєстрованому 23 грудня 2011 року виконавчим комітетом Ремчицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, актовий запис №26. Від шлюбу сторони по справі мають троє дітей : ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач зазначає, що шлюб між сторонами розірвано заочним рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 18 жовтня 2018 року, в зв`язку із чим позивачем повторно зареєстровано шлюб із ОСОБА_10 , що мало місце 11 грудня 2020 року.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , право на який він набув на підставі договору дарування від 29 вересня 2016 року серії НВХ №951031. У вказаному будинку є зареєстрованим позивач, діти від попереднього шлюбу, дружина ОСОБА_10 та колишня дружина ОСОБА_3 .

Однак, відповідач у липні 2018 року залишила будинок позивача та виїхала на постійне місце проживання до м.Ірпінь Київської області, де постійно проживає на даний час.

ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_3 не бажає добровільно знятись з реєстрації у належному йому житлі, де фактично не проживає, що порушує права позивача, як власника цього майна, що стало підставою для звернення із цим позовом до суду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача адвокат Волнянський Г.Н. заявлені ОСОБА_1 вимоги підтримали повністю.

Позивач в суді пояснив, що відповідач 16 липня 2018 року залишила місце проживання, пояснивши це тим, що бажає проживати окремо.

Представник позивача пояснив, що дійсно відповідач створила фактично інші шлюбні відносини, в зв`язкі із чим добровільно виселилась з місця реєстрації, яким є житловий будинок, належний позивачу.

Відповідачем суду подано відзив на позов, в якому ОСОБА_3 пояснила, що вважає позов ОСОБА_1 безпідставним, не заперечує факту залишення нею житла за місцем реєстрації, однак, пояснює свої дії виключно фізичним насильством, яке застосовував щодо неї чоловік.

Представник відповідача адвокат Шкардун М.В. в суді заявлені до ОСОБА_3 вимоги не визнала повністю.

Представник відповідача пояснила, що на даний час шлюб між сторонами не розірвано, через що її довірителька відноситься до членів сім`ї позивача. Вона дійсно вимушено проживає за іншою адресою, оскільки залишила місце постійного проживання через фізичне та психологічне насильство, яке чинив відносно неї чоловік. Зі слів представника відповідача остання постійно навідується до дітей, однак, потрапити до житлового будинку змоги не має, так як позивач чинить їй у цьому перешкоди.

Сторонами заявлені клопотання про допит свідків та про долучення до матеріалів справи додаткових письмових доказів.

Заявлені клопотання судом задоволені.

Інших заяв та клопотань від сторін не надходило.

Правовідносини між сторонами виникли з приводу володіння житловим приміщенням, власником якого є позивач. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Надана суду позивачем копія договору дарування від 29 вересня 2016 року серії НВХ №951031 доводить, що ОСОБА_1 на підставі цього договору набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформована станом на 01 жовтня 2016 року, доводить, що вказане вище нерухоме майно зареєстровано за позивачем на праві приватної власності 29 вересня 2016 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 54).

Із копії рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 18 жовтня 2018 року, судом встановлено, що сторони по справі : ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, зареєстрованому 23 грудня 2011 року виконавчим комітетом Ремчицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, актовий запис №26. Вказаним судовим рішенням шлюб між сторонами по справі розірвано.

Отже, в обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що відповідач, залишивши сім`ю, фактично змінивши місце проживання, залишається зареєстрованою у належному йому на праві власності будинку.

Вказані обставини доводяться дослідженою судом копією довідки №13/06-1054 від 20 квітня 2021 року, виданою Ремчицьким старостинським округом №6 виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області, відповідно до якої до складу сім`ї (зареєстрованих) у житловому будинку АДРЕСА_1 , належному ОСОБА_1 , входять, окрім позивача : дружина ОСОБА_10 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 11 грудня 2020 року), спільні діти сторін по справі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 06 червня 2012 року), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 23 червня 2014 року), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 25 травня 2017 року), а також співмешканка ОСОБА_3 .

На запит Сарненського районного суду органом реєстрації Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області надано інформацію, відповідно до якої ОСОБА_3 дійсно зареєстрована по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 заявлені вимоги обґрунтовував тривалим не проживанням відповідача ОСОБА_3 у житловому будинку за місцем реєстрації.

Вказані обставини підтверджуються наданим суду позивачем актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 від 24 липня 2018 року №02/25-70, згідно із яким комісією в складі працівників сільської ради встановлено, що на момент інспектування в житловому будинку АДРЕСА_1 , присутні ОСОБА_1 , а також троє його неповнолітніх дітей : ОСОБА_7 , 2012 року народження, ОСОБА_8 , 2014 року народження, ОСОБА_9 , 2017 року народження. Під час відвідування ОСОБА_3 не перебувала у житловому будинку, зі слів ОСОБА_1 остання 16 липня 2018 року залишила сім`ю.

Крім цього, відповідач була відсутня по місцю реєстрації у будинку АДРЕСА_1 , станом на 20 квітня 2021 року. Зі слів сусідів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 комісією встановлено, що ОСОБА_3 дійсно не проживає за вказаною адресою з липня 2018 року. Вказані обставини доводяться копією акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї№36 від 20 квітня 2021 року.

Допитаний судом за клопотанням позивача свідок ОСОБА_13 , показав, що він проживає по сусідству із позивачем. Свідок пояснив, що подружжя ОСОБА_14 після укладення шлюбу жили добре, однак, в подальшому ОСОБА_15 почала надміру вживати алкогольні напої, а у 2018 році остання пішла до знайомих на весілля, з якого додому не повернулась. З того часу, зі слів свідка, у будинку позивача вона не проживає.

Аналогічні покази дала в суді свідок ОСОБА_16 , яка є матір`ю позивача. Свідок підтвердила, що ОСОБА_17 у липні 2018 року залишила чоловіка із дітьми, а через два місяці пізніше повернулась, щоб забрати речі. Свідок вважає, що повертатись проживати із чоловіком та дітьми у належний останньому будинок відповідач наміру не мала, оскільки остаточно забрала речі, втому числі, частково і дитячі.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідач у поданому до суду відзиві вказувала, що рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами по справі нею оскаржено, через що не набрало законної сили. Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_3 вказує, що на даний час відноситься до членів сім`ї позивача, а тому не може бути визнана такою, що втратила право користування житлом.

Вказані обставини доводяться наданими суду копією ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 21 квітня 2021 року, якою було скасовано заочне рішення цього ж суду від 18 жовтня 2018 року про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей, звільнення від сплати аліментів, копією рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 29 квітня 2021 року у цій же справі та копією апеляційної скарги на вказане рішення.

Однак, статтею 405 ЦК України передбачена можливість визнання втративши право користування житлом, в тому числі, члена сім`ї власника житла - за умови його відсутності понад визначений законодавством термін.

Представник відповідача в обґрунтування заперечень щодо заявлених до її довірительки вимог вказувала, що ОСОБА_3 залишила місце реєстрації вимушено, оскільки відносно неї чинилось насильство з боку позивача, в подальшому вона не могла вселитись у вказаний в позові будинок через перешкоди, які їй створював ОСОБА_1 .

Суд вважає, що вказані стороною аргументи не знайшли свого підтвердження під час судового провадження.

Так, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Допитана судом свідок ОСОБА_10 показала, що вона перебуває із позивачем ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з 2020 року. Від сторонніх осіб чула, що відповідач залишила сім`ю. Свідок показала, що за той час протягом якого вона проживає у спірному будинку, ОСОБА_15 дійсно іноді навідувалась до дітей, однак, до будинку не заходила, наміру проживати у якому не висловлювала. Свідок вказувала, що жодних перешкод для цього відповідачу не створювалось.

Допитана судом за клопотанням представника відповідача свідок ОСОБА_18 пояснила, що знає ОСОБА_15 тривалий час. Остання дійсно була запрошена свідком на її весілля, яке відбувалось у 2018 році, після якого вона до сім`ї не повернулась. Однак, свідок вказує, що ОСОБА_17 їй повідомила, що чоловік завдав їй тілесні ушкодження, через що вона побоювалась повертатись додому, внаслідок чого залишила сім`ю.

Судом не приймаються до уваги вказані покази свідка, оскільки вказана інформація (щодо фізичного насильства відносно відповідача) отримана свідком зі слів ОСОБА_3 , документально не підтверджена. Крім цього, свідок в суді підтвердила, що жодного разу не була свідком безпосереднього фізичного насильства позивача відносно відповідача, хоча спілкується із ОСОБА_14 з часу їх одруження.

Факт добровільного залишення відповідачем житла за місцем реєстрації додатково доводиться наданою суду позивачем копією розписки від 11 жовтня 2018 року, в якій сторони по справі зафіксували добровільний розподіл належного їм майна. Розписка від 14 жовтня 2018 року, в якій мати відповідача підтвердила факт отримання нею від ОСОБА_1 частини майна, не спростовує вказаних вище обставин.

Допитана судом за клопотанням відповідача свідок ОСОБА_19 показала, що із ОСОБА_3 познайомилась у липні 2018 року на весіллі. Остання їй повідомила, що їй некомфортно проживати їз сім`єю, де її ображають, в зв`язку із чим свідок запропонувала їй жити у себе. Наступного дня ОСОБА_3 зателефонувала свідкові і повідомила, що вона перебуває на вокзалі у м.Києві. З того часу відповідач проживає у житлі свідка. Свідок підтвердила, що між сторонами по справі існують непорозуміння з приводу визначення місця проживання неповнолітніх дітей, яких ОСОБА_17 хоче забрати до себе.

Надані представником відповідача повідомлення за підписом т.в.о.начальника Сарненського РВП ГУ НП в Рівненській області від 08 липня 2021 року, повідомлення за підписом начальника ГУ НП в Рівненській області від 04 листопада 2021 року підтверджують саме наявність спору між сторонами по справі з приводу визначення місця проживання неповнолітніх дітей та участі батьків в їх вихованні.

Вказані обставини не доводять та не спростовують жодних обставин у даній справі.

Крім цього, судом не приймаються до уваги надані суду письмові докази з приводу стану здоров`я відповідача, а також характеристика з місця її роботи, оскільки вони не підтверджують обставини, на які посилається відповідач в обґрунтування своїх заперечень, та не відносяться до предмета доказування, а тому є неналежними доказами у цій справі.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач є зареєстрованим у належному позивачу на праві власності житлі, в якому не проживає більше року.

Доказів вимушеного залишення житла відповідачем, в ході судового провадження судом не здобуто.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В позовній заяві позивач зазначав, що наявність реєстрації у належному йому на праві власності житлі іншої особи порушує його права власника цього майна, що стало підставою для звернення із позовом до суду.

Враховуючи досліджені судом докази, якими доведено факт непроживання відповідача у належному позивачу на праві власності житлі, а також ті обставини, що доказів на спростування вказаних обставин в позові обставин відповідачем, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України надано не було, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат, які підтверджені документально.

На підставі наведеного, ст.ст. 379, 383, 395, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 81, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_5 (жителя АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до ОСОБА_6 (жительки АДРЕСА_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 ) задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_20 такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 , належним на праві власності ОСОБА_21 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_22 906 грн. понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: