ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1926/21
Провадження №2/477/987/21
21 грудня 2021 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді Полішко В.В., з секретарем Коцюрубенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду Миколаївської області в заочному порядку за правилами спрощеного провадженняцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
24 вересня 2021 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх вимог вказала, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 грудня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Бердніковою А.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 471, належить житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 . Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано в установленому законом порядку.
У будинку зареєстрований її онук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , водночас останній у вказаному житловому будинку не проживає з 2014 року, спірним житлом не цікавиться, позивачка сплачує надмірні комунальні послуги, позбавлена можливості у повній мірі користуватися та розпоряджатися своїм майном, в свою чергу відповідач матеріально утримувати будинок не допомагає, комунальні послуги не сплачує, у зв`язку з цим вона змушена нести додаткові витрати. Будь-яких перешкод у користуванні житловим будинком відповідачу вона не чинить. Онук разом з батьками виїхав на постійне місце проживання до іншої країни та наміру повертатися не має. ОСОБА_2 відмовляється знятися з реєстрації в добровільному порядку, тому вона змушена звернутися до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням та просить його задовольнити.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, в судове засідання викликався в порядку частини 11 статті 128 ЦПК України, а тому вважається належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи. Відзив відповідачем не подано.
На підставі ухвали суду від 21 грудня 2021 року справа розглядається в порядку заочного провадженняза правилами спрощеного позовного провадження.
В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне.
Житловий будинок АДРЕСА_1 належить позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом віл 09 грудня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Бердніковою А.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 471 (а.с.6).
Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за позивачем, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09 грудня 2020 року № 236208173 (а.с. 7)
Тобто, вищезазначений житловий будинок є особистою приватною власністю ОСОБА_1 .
Відповідно до Витягу про зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб, виданого виконавчим комітетом Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 17 вересня 2021 року №2428/02-42, у житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстрований, але не проживає з 2014 року ОСОБА_2 (а.с. 9).
Вказане підтверджується також актом про непроживання, згідно з яким ОСОБА_2 не проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 (а.с. 10).
В якості доказу непроживання відповідача у вказаному житловому будинку позивачкою надані суду письмові пояснення сусідів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з огляду на які, вони підтвердили той факт, що ОСОБА_2 адресою: АДРЕСА_1 на проживає більше трьох років.
Норми ЦК України регулюють правовідносини щодо проживання та втрати права на користування житлом, що є власністю громадян відносно членів сім`ї власника
Так, відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
До членів сім`ї власника належать особи, зазначені в частині 2 статті 64 ЖК України (дружина (чоловік), їх діти і батьки). Членами сім`ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Права власника житлового будинку (квартири) визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Главою 6 ЖК України не передбачено законодавчого врегулювання порядку втрати права користування житловим приміщенням, що є у власності громадянина.
Водночас, відповідно до статей 71,72 ЖК України, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані в судовому порядку втратившими право на житлове приміщення, якщо вони без поважних причин не проживали більше 6 місяців в житловому приміщенні.
Відповідно до вимог статей 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статей 41, 47 Конституції України, статті 391 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Враховуючи вищевикладене, на підставі статті 405 ЦК України, статей 71, 72 ЖК України, суд визнає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, так як у справі встановлений факт непроживання відповідача за вказаною адресою більш ніж 1 рік, будь-яких домовленостей між сторонами про інші умови припинення права користування житлом не встановлено, що підтверджується відповідним змістом письмових доказів у справі, а також наявність у позивачки законних підстав на вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Керуючись статями 258, 259, 263, 265, 282, 354-355 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 , судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений та підписаний 28 грудня 2021 року.

Суддя В.В. Полішко