КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні дитиною з батьком, який проживає окремо від нього,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , згідно з яким, враховуючи заяву про зменшення позовних вимог, просив:

- Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у вільному спілкуванні із сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому числі засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування батька з дитиною;

- Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати ОСОБА_3 не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дитини ОСОБА_1 ;

- Встановити ОСОБА_1 час спілкування з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем фактичного проживання батька та поза місцем фактичного проживання та реєстрації сина, без присутності матері дитини під час зустрічей (побачень або спільного відпочинку), за наступним графіком:

- кожної першої, третьої п`ятниці кожного місяця у період часу з 17:00 години до найближчої неділі до 20:00 години;

- один будній день на тиждень, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з 17:00 до 20:00 години;

- у літній період спільний відпочинок батька з сином протягом 7 діб;

- зустрічей, починаючи з 17:00 години дня, що передує кожному непарному календарному Новому Року, починаючи із святкування Нового Року 2021 року;

- зустрічей, починаючи з 17:00 години дня, що передує кожному парному календарному Різдву Христовому, починаючи із святкування Різдва Христового 2020 року відповідно;

- зустрічей, починаючи з 17:00 години дня, що передує кожному парному календарному Світлому Воскресінню Христовому (Пасха), починаючи із святкування Світлого Воскресіння Христового (Пасхи) 2020 року;

- зустрічей для святкування дня народження батька ОСОБА_1 кожного календарного року у період з 17:00 години кожного лютого до 09:00 години наступного календарного дня;

- зустрічей для святкування дня народження бабусі ОСОБА_6 кожного календарного року у період з 17:00 години кожного грудня до 09:00 години наступного календарного дня;

- зустрічей для святкування дня народження дідуся ОСОБА_7 кожного календарного року у період з 17:00 години кожного грудня до 09:00 години наступного календарного дня;

- у інші пори року спільного відпочинку батька з сином протягом 7 діб.

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що з 10.10.2014 року до 24.10.2017 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з відповідачем та її родиною. Фактично, з моменту розлучення у сторін виникли непорозуміння щодо участі позивача у вихованні сина, його відвідуванні та спілкуванні з дитиною, почали створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача, права позивача як батька є порушеними. Позивач звернувся до комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, на підставі заяви позивача було призначено засідання комісії. За результатами проведеного засідання, комісія надала позивачу 7 годин на тиждень, але відповідач належним чином рішення комісії не виконує та чинить перешкоди у спілкуванні з сином. 26.03.2019 року рішенням комісії Служби у справах дітей Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації визначено порядок прийняття участі у спілкуванні з дитиною та у його вихованні згідно з наступним порядком: щовівторка та щоп`ятниці кожного тижня з 16:00 годин до 18:00 годин, а також щонеділі з 16:00 години до 19:00 години в присутності матері ОСОБА_3 за місцем проживання дитини. Проте, відповідач продовжує чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з сином та участі у його вихованні.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.10.2020 року позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у вільному спілкуванні із сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у тому числі засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування батька з дитиною. Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_5 . Встановлено ОСОБА_1 час спілкування з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поза місцем фактичного проживання та реєстрації дитини, без присутності матері дитини під час зустрічей (побачень або спільного відпочинку), за наступним графіком:

- кожні перші та треті вихідні місяця з 17:00 години п`ятниці до 20:00 години неділі;

- один будній день на тиждень, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з17:00 години до 20:00 години;

- у літній період спільний відпочинок батька з сином протягом 7 діб;

- починаючи з 17:00 години 31 грудня, що передує кожному непарному календарному Новому Року, до 20:00 години 01 січня непарного року, починаючи із святкування Нового Року 2021 року;

- починаючи з 17:00 години 06 січня до 20:00 години 07 січня кожного парного календарного року, починаючи із святкування Різдва Христового 2022 року;

- починаючи з 17:00 години суботи, що передує кожному парному календарному Світлому Воскресінню Христовому (Пасха), до 20:00 години понеділка, починаючи із святкування Світлого Воскресіння Христового (Пасхи) 2022 року;

- для святкування дня народження батька ОСОБА_1 кожного календарного року - ІНФОРМАЦІЯ_4 з 17:00 години до 20:00 години.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768,40грн. (т. 1, а.с. 242-249в).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким встановити режим спілкування ОСОБА_1 з дитиною - ОСОБА_5 , який би передбачав зустрічі сина в присутності його матері в межах міста Києва, та без можливості ночівлі дитини поза місцем своєї реєстрації.

Так, в обґрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції висновку органу опіки та піклування Дніпровського району м. Києва, в якому чітко зазначено, що зустрічі батька з сином мають відбуватися у присутності матері.

При цьому, зазначає, що суд першої інстанції без належних на те правових підстав розглянув справу за її відсутністю, адже нею було подання клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою дитини (т. 2, а.с. 2-6).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08.04.2021 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (т. 2, а.с. 31, 32).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.04.2021 року справу призначено до розгляду (т. 2, а.с. 38).

Відповідач та його представник у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Позивач та його представник у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Треті особи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили.

Враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності третіх осіб, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього сина - ОСОБА_5 , який після розірвання шлюбу між сторонами проживає разом з матір`ю, що підтверджується заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.10.2017 року, свідоцтвом про народження ОСОБА_5 та не заперечувалося сторонами.

На виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва у справі 755/8149/17 ОСОБА_1 сплачує аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина - ОСОБА_5 .

При цьому, згідно з довідкою-розрахунком по сплаті аліментів № 55731909/5 від 26.02.2020 року заборгованість позивача по сплаті аліментів відсутня.

Разом з тим, після розірвання шлюбу сторони по справі не змогли дійти згоди і домовленості стосовно участі батька у вихованні дитини, у зв`язку з чим позивач звернувся до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини, за результатами розгляду якої, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.03.2019 року (протокол № 5), Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація винесла розпорядження № 226 від 26.03.2019 року, яким визначила участь батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5 , у формі спілкування з малолітнім сином три рази на тиждень щовівторка, щоп`ятниці з 16-00 години до 18-00 години та щонеділі з 16-00 години до 19-00 години, в присутності матері - ОСОБА_3 .

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, вчинення відповідачем перешкод позивачеві у побаченнях та спілкуванні з дитиною, наявність порушень прав позивача, як батька, з боку відповідача, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та показаннями свідків.

Так, після визначення у березні 2019 року Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина та наданні відповідного розпорядження, позивач неодноразово намагався побачитися із сином, в чому позивачу з боку відповідача чинилися безумовні перешкоди, що у свою чергу стало підставою неодноразового звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів.

При цьому, відображена в рапортах поліції інформація зі слів відповідача про те, що її не влаштовують часи спілкування батька з сином, у зв`язку з тим, що вона працює, отже не має можливості бути присутньою при зустрічах, судом першої інстанції вірно оцінена критично, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, не надав доказів свого працевлаштування та графіку роботи, з яких можна було б прийти до висновку про правдивість таких тверджень відповідача при спілкуванні з поліцією.

У свою чергу, ч. 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за вихованняі розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитиниє предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У ст. 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до норм Закону України «Про охорону дитинства» батьки та особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини.

Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як передбачено, ст.ст. 141,157 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема як що він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що діючим законодавством визначено порядок вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Рішення органу опіки та піклування з вищезгаданого питання є обов`язковим для батьків, і лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Таким чином, встановивши, що відповідач ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування та не дає можливості позивачу бачитися з дитиною та спілкуватися з нею, суд першої інстанції, врахувавши інтереси дитини, дійшов обгрнутованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачу у вільному спілкуванні із сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у тому числі засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування батька з дитиною, а також зобов`язання відповідача не чинити перешкод позивачу у вихованні сина.

Крім того, ч. 2 ст. 159 СК України передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

При цьому, положеннями ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання ухвали суду Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надав висновок № 103/2172/41/3 від 18.03.2020 року, згідно з яким орган опіки та піклування вважає за можливе визначити участь батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у формі спілкування з малолітнім сином три рази на тиждень щовівторка, щоп`ятниці з 16-00 години до 18-00 години та щонеділі з 16-00 години до 19-00 години до першого червня 2020 року. Надалі спілкування з малолітнім сином визначити в такому порядку: у перші та треті вихідні місяця з п`ятниці з 17-00 години до 20-00 години неділі, один будній день на тиждень з 17-00 години до 20-00 години, влітку, восени, взимку та весною спільний відпочинок протягом семи діб, святкові дні та дні народження родичів за домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_3 .

Згідно з Актом обстеження умов проживання від 10.09.2020 року, складеного за результатами обстеження умов проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , комісією служби у справах дітей Драбівської РДА у складі: начальника служби, фахівця соціальної роботи, головного спеціаліста, за вказаною адресою житло розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку, складається з чотирьох кімнат, кухні, коридору, ванної кімнати. Умови проживання задовільні, будинок з газовим опаленням, оснащений всіма необхідними предметами побуту. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: є окрема кімната, в якій є ліжко, шафа, письмовий стіл. За цією адресою проживають: ОСОБА_7 - дід дитини; ОСОБА_6 - баба дитини; ОСОБА_1 - батько дитини. В сім`ї доброзичливі стосунки. За місцем проживання характеризуються з позитивної сторони. Члени родини не заперечують щодо проживання в їх сім'ї малолітньої дитини - ОСОБА_5 , 2015 року народження.

Таким чином, виходячи з якнайкращих інтересів дитини, її віку, враховуючи психічний та фізичний стан малолітньої дитини, відсутність даних про наявність будь-яких протипоказань, викликаних здоров`ям дитини, а також враховуючи поведінку батьків, між якими немає порозуміння, що може негативно вплинути на розвиток сина сторін у разі визначення побачень батька з дитиною в присутності матері, відсутність необхідності присутності матері при спілкуванні батька з сином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про визначення способу участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином без обов`язкової присутності матері дитини, що не суперечитиме інтересам дитини, не перешкоджатиме нормальному розвитку дитини і буде відповідати обсягу обов`язків та прав батьків щодо дитини, за наступним графіком:

- кожні перші та треті вихідні місяця з 17:00 години п`ятниці до 20:00 години неділі;

- один будній день на тиждень, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з17:00 години до 20:00 години;

- у літній період спільний відпочинок батька з сином протягом 7 діб;

- починаючи з 17:00 години 31 грудня, що передує кожному непарному календарному Новому Року, до 20:00 години 01 січня непарного року, починаючи із святкування Нового Року 2021 року;

- починаючи з 17:00 години 06 січня до 20:00 години 07 січня кожного парного календарного року, починаючи із святкування Різдва Христового 2022 року;

- починаючи з 17:00 години суботи, що передує кожному парному календарному Світлому Воскресінню Христовому (Пасха), до 20:00 години понеділка, починаючи із святкування Світлого Воскресіння Христового (Пасхи) 2022 року;

- для святкування дня народження батька ОСОБА_1 кожного календарного року - ІНФОРМАЦІЯ_4 з 17:00 години до 20:00 години.

Доводи апелянта про те, що спілкування позивача з дитиною без присутності матері буде перешкоджати нормальному вихованню дитини, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а отже відхиляються колегією суддів як безпідставні та необгрунтовані.

Натомість, слід зазначити, що при вирішенні справ такої категорії, особлива увага повинна бути націлена насамперед до найважливіших інтересів дітей, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного рішення в частині задоволених позовних вимог не грунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість ухваленого судом рішення.

Крім цього, наведені в апеляційній скарзі доводи, які на думку скаржника, є підставою для скасування рішення суду в оскаржуваній частині, є тотожними із його запереченнями щодо позовних вимог, ці доводи були предметом судового розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав грунтовну оцінку, яка узгоджується з вимогами закону і з якою у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

При цьому, у зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені відповідачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2020 року - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від нього - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 24 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська