Провадження № 2/127/3697/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2021 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в липні 2019 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Заочним рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.03.2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики № 19/04/18-1 від 19 квітня 2018 року у розмірі 321200,00 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.05.2021 року поновлено ОСОБА_2 процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.03.2020 року по цивільній справі № 761/27819/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 12.03.2020 року по цивільній справі № 761/27819/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено. Скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.03.2020 року по цивільній справі № 761/27819/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.05.2021 року дану цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Вінницького міського суду Вінницької області.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.09.2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу № 761/27819/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та призначено підготовче судове засідання.

Позов мотивовано тим, що 19 квітня 2018 року між сторонами було укладено договір позики № 19/04/18-1, предметом якого було передання у власність відповідача грошових коштів у розмірі 668075,57 грн., що за курсом НБУ (1 долар США = 26,147772 грн.) на день укладання цього договору еквівалентно 25550,00 доларів США.

Строк повернення відповідно до договору позики становив 19.10.2018 року включно.

Однак станом на день пред`явлення позову відповідач не виконав свого грошового зобов`язання за договором позики та не повернув позивачу грошову суму позики у розмірі 321200,00 грн.

У зв`язку з вищенаведеним позивач звернулася до суду та просила стягнути дану суму.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. В судовому засіданні представник позивача повідомив, що розрахунок проводився, виходячи з п. 10 договору позики. При цьому загальна заборгованість становила 668075,57 грн. За погодженням між сторонами відповідачу було нараховано неустойку в розмірі 0,5 %. В рахунок боргу було враховано реалізований транспортний засіб, а різниця вийшла 321200,00 грн.

Відповідач та представник відповідача заперечили проти задоволення позову, також надали суду відзив на позов, який мотивовано тим, що відповідно до п. 1 договору позики № 19/04/18-1 від 19.04.2018 року позивач передав у власність відповідача грошові кошти у сумі 668075,57 грн. Відповідно до ціни позову та розрахунку суми, яка стягується позивач вказує про борг у розмірі 321200,00 грн., однак при цьому не вказує підстави нарахування боргу у розмірі 321200,00 грн. Позивачем не надано жодних документів чи інших доказів, обґрунтованих пояснень щодо зарахування оплати відповідача за договором позики внаслідок продажу транспортного засобу марки BMW, модель 520І, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належало відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 04.03.2017 року. Позивачем не вказано чи було враховано суму реалізації транспортного засобу при розрахунку суму заборгованості. Вищезазначений транспортний засіб передано відповідачем позивачу у якості виконання забезпечення договору позики. Відповідно до п. 12 договору позики № 19/04/18-1 від 19.04.2018 року додатковим забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за договором позики є підписана генеральна довіреність від 19.04.2018 року, посвідчена приватним нотаріусом Євтушок І.О. та зареєстрована в реєстрі № 370. Дана довіреність була видана, крім того і з правом продажу транспортного засобу марки BMW, модель 520І, державний номерний знак НОМЕР_1 . Повіреними за цією довіреністю є працівники компанії «Каштан 2000», організації, де фактично відповідач і брала кошти в позику. Повірені за довіреністю: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Працівниками компанії «Каштан 2000» в якості повернення боргу за вищезазначеним договором позики було вилучено у відповідача транспортний засіб марки BMW, модель 520І, державний номерний знак НОМЕР_1 . Однак, позивач зловживаючи своїм правом, про дану обставину, суд не повідомила, не вказала про факт отримання від відповідача даного транспортного засобу. Також представник відповідача зазначив, що заочним рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.03.2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики № 19/04/18-1 від 19 квітня 2018 року у розмірі 321200,00 грн. та було видано виконавчий лист. З метою примусового виконання даного рішення, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Татарченко В.Г. відкрито виконавче провадження № 63156633, під час якого було звернено стягнення на майно ОСОБА_2 . Згідно з постановою про передачу майна позивачу у рахунок прощення боргу від 06.05.2021 року та актом про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 06.05.2021 року стягувачу повного погашення боргу за виконавчим документом передано належне відповідачу майно машиномісце № НОМЕР_3 в паркінгу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з вищенаведеним представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову та в порядку повороту виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.03.2020 року по справі № 761/27819/19 зобов`язати позивача повернути вилучене у відповідача майно - машиномісце № НОМЕР_3 в паркінгу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 або компенсувати ринкову вартість такого майна на дату його повернення.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 19 квітня 2018 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до п. 1 якого позикодавець (позивачка) передає у власність позичальника (відповідача) грошові кошти в сумі 668075,57 грн., що за курсом НБУ на день укладення цього договору еквівалентно 25550,00 доларів США, в свою чергу, позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим договором буде відповідати 25550,00 доларів США, за курсом НБУ на дату здійснення платежу не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення даного договору, тобто до 19 жовтня 2018 року. За домовленістю сторін позика є безпроцентною.

Сума позики встановлена до п. 1 даного договору отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі.

Згідно п. 5 договору позики, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 даного договору, відповідно до Графіка повернення позичальником грошових коштів:

- 52295,54 грн., еквівалент 2000,00 доларів США - до 19 травня 2018 року включно;

- 50988,15 грн., еквівалент 1950,00 доларів США - до 19 червня 2018 року;

- 23532,99 грн., еквівалент 900,00 доларів США - до 19 липня 2018 року;

- 23532,99 грн., еквівалент 900,00 доларів США - до 19 серпня 2018 року;

- 23532,99 грн., еквівалент 900,00 доларів США - до 19 вересня 2018 року

- 494192,89 грн., еквівалент 18900,00 доларів США - до 19 жовтня 2018 року.

Судом встановлено, що 19 квітня 2018 року стороною відповідача власноручно також було складено боргову розписку, в якій сторона відповідача зазначила про отримання від сторони позивача в борг суми грошових коштів у розмірі 668075,57 грн., які сторона відповідача зобов`язувалась повернути до 19 жовтня 2018 року.

Відповідно до п. 11, 12 договору позики № 19/04/18-1 від 19.04.2018 року з метою забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань за цим договором, в тому числі, щодо повернення суми позики, можливих штрафних санкцій, позичальник укладає договір застави транспортного засобу. У випадку невиконання позичальником зобов`язання за даним договором, даний договір може бути поданий позикодавцем до стягнення. Звернення стягнення за даним договором здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або в судовому порядку. Забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за договором позики є передача в заставу рухомого майна: автомобіль марки BMW, модель 520І, шасі № НОМЕР_4 , 2016 року випуску, тип загальний легковий седан, колір білий, державний номерний знак НОМЕР_1 та належить позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 04.03.2017 року, Центр 3243. Додатковим забезпечення виконання позичальником зобов`язань за даним договором є підписана генеральна довіреність від 19.04.2018 року, посвідчена приватним нотаріусом Євтушок І.О. та зареєстрована в реєстрі № 370.

Згідно дублікату довіреності, який має силу оригіналу від 19.04.2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Євтушок І.О. та зареєстрована в реєстрі № 831, ОСОБА_2 цією довіреністю уповноважує ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 бути її представником з питань розпорядження належним її на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 04.03.2017 року, Центр 3243 автомобілем марки BMW, модель 520І, шасі № НОМЕР_4 , 2016 року випуску, тип загальний легковий седан, колір білий, державний номерний знак НОМЕР_1 , перша реєстрація 26.10.2016 року. ОСОБА_6 , приватним нотаріусом КМНО цей дублікат довіреності виданий ОСОБА_2 замість втраченої. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Євтушок І.О. та зареєстрована в реєстрі № 370.

На адвокатський запит від 17.09.2021 року від РСЦ ГСЦ в Дніпропетровській області отримано інформацію, що згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів, транспортний засіб BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 перереєстровано 30.05.2019 року на іншу особу, на підставі договору купівлі продажу ТЗ укладеного у СГ № 6546/19/005875 від 28.05.2019 року. Згідно даного договору вартість реалізованого автомобіля склала 737120,00 грн.

Відповідно до обґрунтованого розрахунку суми боргу, яка стягується або оспорюється (на виконання п. 3 ч. 3 с. 175 ЦПК України) сума боргу, період прострочення зобов`язання: з 20.10.2018 року до 10.07.2019 року (264 дні), сума заборгованості: 321200,00 грн.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позивачем не надано жодних обґрунтованих розрахунків щодо зарахування даної суми у розмірі 737120,00 грн. у погашення боргу та яку саме частину боргу даною сумою погашено. Не доведено правових підстав для стягнення коштів в сумі 321200,00 грн. Зокрема, в позовній заяві не зазначено, на якій правовій підставі та відповдіно до якого пункту договору підлягає стягненню дана сума. Також в судовому засіданні представник позивача не міг належним чином обгрунтувати її розмір, а наведені ним усно розрахунки неустойки в розмірі 1% та 0,5% не відповідають матеріалам цивільної справи.

Як вбачається з правового висновку Верховного Суду до зробленого у постанові по справі №755/7704/15-ц (провадження № 61-283св18) від 23 січня 2018 року, визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, суд, на думку ВС, зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за договором позики), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Як зазначалось вище відповідно до обґрунтованого розрахунку суми боргу, яка стягується або оспорюється (на виконання п. 3 ч. 3 с. 175 ЦПК України) сума боргу, період прострочення зобов`язання: з 20.10.2018 року до 10.07.2019 року (264 дні), сума заборгованості: 321200,00 грн.

Однак, як вбачається із поданого розрахунку, позивачем не вказано, що саме це за борг, чи врахована сума за реалізований транспортний засіб, що в договорі комісії № 6546/19/005875 від 28.05.2019 року визначена у розмірі 737120,00 грн.

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду жодних вмотивованих розрахунків суми боргу та оплати боргу відповідачем, зарахування коштів, у якій сумі, на погашення якої частини боргу зараховано кошти відповідача і чи було зараховано.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту прав визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи наведені обставини, норми закону, і те, що позивач не довів належними і допустимими доказами порушення його прав відповідачем, не довів виникнення зобов`язання між нею і ОСОБА_2 щодо повернення коштів в сумі 321200,00 грн., а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Щодо здійснення поворту виконання заочного рішення суду шляхом зобов`язання позивача повернути вилучене у відповідача майно - машиномісце № НОМЕР_3 в паркінгу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 або компенсувати ринкову вартість такого майна на дату його повернення, суд зазначає наступне.

Заочним рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.03.2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики № 19/04/18-1 від 19 квітня 2018 року у розмірі 321200,00 грн. та було видано виконавчий лист.

З метою примусового виконання даного рішення, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Татарченко В.Г. відкрито виконавче провадження № 63156633, під час якого було звернено стягнення на майно ОСОБА_2 .

Згідно з постановою про передачу майна позивачу у рахунок прощення боргу від 06.05.2021 року та актом про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 06.05.2021 року передано стягувачу ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості у розмірі 324412,00 грн. за виконавчим листом № 761/27819/19 від 14.09.2020 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва, наступне майно: машиномісце № НОМЕР_3 в паркінгу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 16,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, що належить боржнику ОСОБА_2 за ціною третіх електронних торгів, яка дорівнює 342184,50 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Татарченком В.Г. 07.05.2021 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 761/27819/19 від 14.09.2020 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва.

Слід звернути увагу, що на думку суду, дана заява є передчасною з наступних міркувань. В своєму відзиві від 18.10.2021 року представник відповідача не визначився із способом виконання повороту виконання рішення, зокрема, він просить 2 варіанти: зобов`язати позивача повернути вилучене у відповідача майно - машиномісце № НОМЕР_3 в паркінгу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 або компенсувати ринкову вартість такого майна на дату його повернення. Суд не може самостійно вибирати спосіб захисту можливих порушениз прав.

Згідно ч. 6 ст. 444 ЦПК України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 року N 13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.

Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

При цьому відповідач не надав доказів належності машиномісця № НОМЕР_3 в паркінгу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , позивачу чи іншій особі на момент розгляду справи. Також не зазначив доказів неможливості повернення майна в натурі.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч. 10 ст. 444 ЦПК України відповідач ОСОБА_2 має право подати заяву про поворот виконання протягом одного року з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 354, 444 ЦПК, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Суддя