Справа № 128/3374/17

РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2021 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участі секретаря Сінельник В.І.

та учасників справи:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Кадочнікова А.О.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Ткачук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 21.06.2017 (справа № 128/3409/15-к) було встановлено, що 20.06.2015 близько 21 год 00 хв ОСОБА_2 , знаходячись в с. Лука-Мелешківська, Вінницького району Вінницької області на ДК «Захисник» біля дачної ділянки № 40, під час сварки з ОСОБА_1 , усвідомлюючи протиправність своїх дій стосовно спричинення тілесних ушкоджень, стоячи навпроти неї, своїми обома руками схопив її за праве та ліве плече, вище ліктьового суглобу, та, стиснувши вказані місця обома руками, тримав її та хитав нею вперед та назад, таким чином обмеживши її рухи в просторі, що не залежали від її волі в момент спричинення тілесних ушкоджень, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синців на правому та лівому плечах. Факт вчинення ОСОБА_2 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, визнано також і Апеляційним судом Вінницької області. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 21.06.2017 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України закрито та звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, згідно зі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності. Згідно з висновком судово-медичного експерта № 827 від 22.06.2015, внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 у неї виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців на правому та лівому плечах, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказаними злочинними діями відповідач ОСОБА_2 спричинив їй моральну шкоду, що проявилась у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з спричиненням тілесних ушкоджень, а також у її душевних стражданнях та у приниженні її честі та гідності. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень та подальшої зухвалої поведінки відповідача погіршився її емоційний стан, а саме: вона майже не приймає участі у святкових та розважальних заходах, відмовляється від зустрічей з друзями, часто перебуває у пригніченому стані та в поганому настрої, порушився сон та погіршився апетит, значно втратила вагу тіла. Через протиправні дії відповідача страждає не лише вона, а й її сім`я, члени якої постійно переживають за її здоров`я та життя. Тому вона була вимушена звернутись до суду з проханням стягнути з ОСОБА_2 на її користь 80000 грн моральної шкоди, завданої злочином.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 21.06.2019, після скасування ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 25.03.2019 про залишення позовної заяви без розгляду та направлення даної цивільної справи для продовження розгляду,прийнято цивільну справу № 128/3374/17 до провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23.06.2020 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.

Судовий розгляд по справі неодноразово відкладався з поважних причин.

В судовому засіданні 15.07.2020 позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що 20.06.2015 біля 20 год 30 хв вона перебувала біля своїх воріт та мила інвентар. Згодом вийшла її сусідка ОСОБА_3 та запитала «чому гавкають собаки?», на що ОСОБА_2 підійшов до неї та почав розбиратись. Згодом ОСОБА_2 також підійшов до неї та сказав, що якщо вона буде підгодовувати собак, то вона про це пошкодує. Потім здалека почала кричати матір ОСОБА_4 , щоб він її не чіпав, та почала обзивати її «повією», на що вона сказала, що з нею не потрібно таким чином поводитись. Тоді ОСОБА_2 взяв її за руки біля плечей і почав нею «трусити», незважаючи на прохання ОСОБА_3 та її матері відпустити. Її мати плакала, просила ОСОБА_2 відпустити її, але він продовжував свої дії. В той день подруга ОСОБА_2 . Леся просила у не вибачення. Після даного інциденту вона чекала на вибачення від ОСОБА_2 , однак цього не сталось. На наступний день їй стало погано, тому вона звернулась до лікаря та в поліцію. В подальшому при розгляді кримінального провадження, яке тривало більше двох років, ухвалою кримінальне провадження було закрито у зв`язку з закінченням строків давності. Під час розгляду даного кримінального провадження ОСОБА_2 не намагався довести свою невинуватість. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області та постановою Вінницького апеляційного суду встановлено той факт, що ОСОБА_2 були нанесені їй тілесні ушкодження, що також підтверджується висновком експерта. Після вказаних подій вона тиждень лежала «пластом», тому що був занадто високий тиск, крім цього її матір від пережитих подій отримала гіпертонічний криз. Через деякий час, після того як біль не втихав, вона звернулась до лікаря, який після обстеження направив її на УЗД, виявили посттравматичну патологію правого плечового суглобу та правого ключично-акроміального з`єднання. Вказані події сильно вплинули на неї, оскільки вона не може повернутись до попереднього життя. Після тих подій вона вже не може подорожувати, обмежені фізичні навантаження, вона не може допомагати своїй матері, а тепер мати вимушена допомагати їй. Коли вона приїжджає на дачу, то навіть не може дивитись на те місце, на якому сталась дана подія. 29.07.2015 ОСОБА_2 неодноразово телефонував їй та погрожував, а також інші невідомі їй люди, які діяли від імені ОСОБА_4 , також їй телефонували. В серпні 2015 року під час проведення зборів на дачному масиві ОСОБА_2 привселюдно ображав її та погрожував адміністративною відповідальністю. Крім цього, ОСОБА_2 принизив її честь та гідність, оскільки розповсюджував неправдиву інформацію, нібито вона в день тієї події перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Це неправдива інформація, так як алкогольні напоїв їй не подобаються, крім того, вона приймає ліки. Щодо розміру моральної шкоди суду пояснила, що така шкода є для неї неоціненною, так як в її житті це надзвичайна подія, і протиправними діями відповідача їй нанесено фізичний та моральний біль, принижено її честь та гідність, неправомірні дії з боку ОСОБА_2 продовжуються і по даний час, він часто ображає її нецензурними словами. 80 000 грн для неї це символічна сума, яку вона просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кадочніков А.О. в судовому засіданні 15.07.2020 пояснив, що хоч і судовими рішеннями вину ОСОБА_2 не було встановлено, однак кримінальне провадження було закрито не з реабілітуючих обставин. Розмір моральної шкоди повністю обґрунтовується триваючим лікуванням ОСОБА_1 , зміною звичайного способу життя та фізичними болями. Відповідач до цього часу не визнає свою вину у вчиненому та не вчинив жодних дій, щоб відшкодувати нанесену ОСОБА_1 шкоду.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 15.07.2020 пояснив, що 20.06.2015 біля 21 год 00 хв він не вчиняв інкримінованого йому злочину. В той день ОСОБА_1 та ОСОБА_3 прийшли до його воріт та почали ображати його матір та його сім`ю. При цьому ОСОБА_1 була п`яна, оскільки це було чути по запаху. Під час конфлікту ОСОБА_1 хотіла вдарити його матір, однак він зупинив її. Після цього інцидент припинився, ОСОБА_1 разом зі своїми друзями продовжили гуляти та розпивати спиртні напої. В подальшому ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 знову прийшли до нього та влаштували сварку, оскільки він гуляв зі своєю собакою без поводка. Він вибачився за це, але ОСОБА_1 це не влаштувало і вона почала кричати та виражатись нецензурними словами. Згодом вийшла його матір, і ОСОБА_1 почала також з нею сваритись і наступати в її бік. Після чого він зупинив ОСОБА_1 руками, але тілесних ушкоджень їй не наносив. Той факт, що він руками зупиняв ОСОБА_1 , оскільки вона поводила себе агресивно, він не заперечує, однак руки він не стискав. В кримінальному провадженні він не доводив свою невинуватість, оскільки не мав коштів на правову допомогу. На даний час він не працює, вказана ОСОБА_1 сума моральної шкоди є «астрономічною».

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Ткачук І.В. в судовому засіданні 15.07.2020 пояснила, що позовні вимоги є безпідставними та надуманими. Вина ОСОБА_2 не підтверджена жодним судовим рішенням, тому в задоволенні позову слід відмовити.

За клопотанням учасників справи під час судового розгляду були допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні 14.12.2020 показала, що ввечері 20.06.2015 її собака вибігла за забор, тому вона вийшла на вулицю. До неї підбігла ОСОБА_1 , почала кричати та розмахувати руками, на що вийшов її син ОСОБА_2 та став між ними, щоб вгамувати сварку. В цей час також була присутня матір ОСОБА_1 , яка кричала «Марина! Марина! Марина!». ОСОБА_1 за плечі ОСОБА_2 не брав, а лише виставив руки вперед. Що саме конкретно казала ОСОБА_1 , вона вже не пам`ятає, але точно виражалася нецензурними словами. Все це відбувалось біля хвіртки ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_6 в судовому засідання 20.05.2021 показала, що є сусідкою по дачі обох сторін по справі. Приблизно 6 років тому в липні вона була понятою при слідчому експерименті. Під час слідчого експерименту з`ясувалось, що ОСОБА_2 разом зі співмешканкою вів свою собаку без поводка. ОСОБА_3 зробила йому зауваження. В той час біля свого подвір`я сиділа ОСОБА_1 . ОСОБА_2 до неї підійшов і сказав: «Перестань кормити бездомних собак». Це в подальшому переросло в сварку і ОСОБА_2 взяв ОСОБА_1 за руки і почав трусити її. Близько 200 метрів від місця події в той момент стояла мати ОСОБА_2 , яка щось кричала в бік ОСОБА_1 . Після даної події ще близько місяця бачила синці у ОСОБА_1 . Стан останньої був постійно пригнічений. Вона має там дачу вже близько 40 років, там всі підгодовують бездомних собак. ОСОБА_2 є трохи агресивною людиною. ОСОБА_2 розповсюджує чутки про ОСОБА_1 , що вона зловживає спиртними напоями, однак вона знає ОСОБА_7 вже близько 40 років, тому вважає що це все неправда. ОСОБА_1 є хорошою людиною. Також зазначила, що очевидцем тих події вона не була.

Від допиту в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 позивач ОСОБА_1 відмовилася, оскільки в зв`язку з оголошеним карантином на всій території України дані особи не змогли з`являтися в судові засідання.

Від допиту в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_15 позивач ОСОБА_1 відмовилася в судовому засіданні 21.12.2021, заначивши, що дані особи неодноразово з`являлися в судові засідання, які відкладалися за клопотаннями відповідача та його представника через неможливість явки до суду. В судове засідання 21.12.2021 свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_15 не змогли з`явитися з поважних причин.

В судовому засіданні 21.12.2021 представник позивача адвокат Кадочніков А.О. просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі. Суду також зазначив, що ОСОБА_2 під час розгляду кримінального провадження нічого не заважало доводити свою невинуватість, однак кримінальне провадження було закрито з нереабілітуючих підстав. Матеріали даної цивільної справи повністю узгоджуються з матеріалами кримінального провадження. Вину ОСОБА_2 підтверджена висновком експерта щодо тілесних ушкоджень, протоколом слідчого експерименту, показами свідка ОСОБА_6 . Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував тих обставин, що брав ОСОБА_1 за плечі, він заперечував лише нанесення тілесних ушкоджень. Між діями відповідача ОСОБА_2 та тілесними ушкодженнями ОСОБА_1 є причинно-наслідковий зв`язок.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 21.12.2021 просила задовольнити її позовні вимоги. Суду також зазначила, що моральний тиск з боку відповідача ОСОБА_2 продовжується і до цього часу, він часто ображає її нецензурними словами навіть в присутності інших людей, що також принижує її честь та гідність. ОСОБА_2 під час розгляду кримінального провадження дав згоду на закриття з нереабілітуючих обставин, тим самим визнаючи свою вину. Щодо протоколу відтворення обставин подій, який є в матеріалах кримінального провадження, ні від ОСОБА_2 , ні від його захисника жодних заперечень не було.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 21.12.2021 просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки все, що говорила ОСОБА_1 , це брехня. Вони з ОСОБА_3 зговорилися, що «розведуть його на гроші». Таке колись заявила йому ОСОБА_3 .

Представник відповідача адвокат Ткачук І.В. в судовому засіданні 21.12.2021 зазначила, що позивачем не доведено, що саме діями відповідача їй було завданої моральної шкоди. Ні висновок експерта, ні покази свідка ОСОБА_6 , яка не була очевидцем події, не доведено, що саме відповідач наніс тілесні ушкодження позивачу. Показами свідка ОСОБА_5 , яка була очевидцем події, доводиться, що відповідач не хапав позивача за руки. Крім того, сума моральної шкоди не доведена відповідним висновком експерта. У позивача наявні хронічні захворювання, які могли призвести до стану, про який зазначала позивач. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, оглянувши матеріали витребуваного кримінального провадження, дослідивши письмові докази у даній справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено, що згідно з копією обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідуваньза № 0000874 від 22.06.2015, по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, 20.06.2015 близько 21 год 00 хв ОСОБА_2 , знаходячись в с. Лука-Мелешківська, Вінницького району Вінницької області на Д/К «Захисник» біля ділянки № 40, під час сварки з ОСОБА_1 , усвідомлюючи протиправність своїх дій стосовно спричинення тілесних ушкоджень, стоячи навпроти останньої, своїми обома руками схопив ОСОБА_1 за праве і ліве плече, вище ліктьового суглобу, та, стиснувши вказані місця обома руками, тримав ОСОБА_1 та хитав останньою вперед і назад, таким чином обмеживши її рухи в просторі, що не залежало від волі потерпілої в момент спричинення тілесних ушкоджень, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синців на правому та лівому плечах(т. 2 а.с. 59-60).

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 827 від 22.06.2015, у ОСОБА_1 були виявлені тілесні ушкодження синці на правому та лівому плечах; вказані тілесні ушкодження належать до категорії легких тілесних ушкоджень, які виникли від дії тупого, твердого предмета та за давністю свого утворення, можливі в строк, що вказаний в постанові про призначення експертизи 20.06.2015(т. 2 а.с. 58).

Як вбачається з характеристики, виданої СТ «Садівничий масив Лука- Мелешківська» від 02.12.2019, ОСОБА_2 проживає за адресою: Садівниче товариство «Садівничий масив Лука Мелешківська» СТ «Захисник» ділянка № 22; на ОСОБА_2 за останні роки проживання скарг та нарікань від сусідів не надходило; в побуті доброзичливий, за весь час зарекомендував себе як зразковий громадянин, комунікабельний, ввічливий, без шкідливих звичок, підтримує добрі стосунки у сім`ї та в спілкуванні з сусідами; проживає з дружиною та двома дітьми без скандалів; приймав участь в громадських роботах, що проводяться на території житлового кварталу; в конфліктних ситуаціях не помічений, дружелюбний, по можливості надає допомогу (т. 2 а.с. 66).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 21.06.2017 кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 , внесене в ЄРДР № 0000874 за підозрою його у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, закрито та звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності; цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, залишено без розгляду, роз`яснено цивільному позивачу ОСОБА_1 її право на звернення до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства.Ухвала набрала законної сили згідно з ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 09.10.2017 (т. 2 а.с. 63-64).

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 09.10.2017 апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 залишено без задоволення; ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 21.06.2017 залишено без змін (т. 2 а.с. 65).

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною першою статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом положень статті 44 КК України, звільнення від кримінальної відповідальності це врегульована кримінальним і кримінальним процесуальним законодавством відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування щодо неї примусу у формі покарання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. У цьому випадку КК виходить зі встановлення факту вчинення особою кримінально караного діяння, а тому передбачені КК підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, відповідно до положень ст. 49 КК України, не є реабілітуючими.

Вказане узгоджується з викладеним в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 398/571/15-ц.

Судом установлено, ОСОБА_2 , будучи обвинуваченим у кримінальному провадженні, на продовженні кримінального провадження та ухваленні виправдувального вироку не наполягав, кримінальне провадження у справі закрито саме за його клопотанням, підстава закриття кримінального провадження не є реабілітуючою.

В силу вимог частини шостої статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 5 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказуванню не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди, є сам по собі факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).

Разом з цим, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» від 28.05.1985), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази; за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Беручи до уваги встановлені в ході судового розгляду даної справи обставини, у суду не викликає сумнівів факт спричинення позивачу відповідачем тілесних ушкоджень, що потягли за собою моральні страждання.

Суд критично ставиться до показів в судовому засіданні свідка ОСОБА_5 , оскільки остання являється матір`ю відповідача ОСОБА_2 .

Судом враховано покази в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 , оскільки такі покази відповідають протоколу проведення слідчого експерименту, наявному в матеріалах кримінального провадження. Судом також враховано, що ОСОБА_2 , ні як обвинуваченим у кримінальному провадженні, ні як відповідачем у цивільній справі, будь-яких заперечень з приводу даного протоколу не надавалося.

Суд не враховує характеристику, видану щодо відповідача СТ «Садівничий масив Лука-Мелешківська» 02.12.2019, оскільки вона не відображає характеризуючих даних щодо ОСОБА_2 станом на момент подій, що є предметом розгляду даної цивільної справи.

Також суд критично оцінює характеристику щодо відповідача ОСОБА_2 , яка є в матеріалах кримінального провадження, на яку посилалася позивач, оскільки така характеристика не містить даних, за який саме період надані такі характеризуючі дані щодо ОСОБА_2 (характеристика не містить навіть вихідної дати).

Суд вважає доведеним, що дії відповідача 20.06.2015 були неправомірними, і цими неправомірними діями позивачу було завдано моральну шкоду; між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача, та наслідками в вигляді завдання моральної шкоди є причинно-наслідковий зв`язок.

Судом установлено, що умисними діями відповідача ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 завдані тілесні ушкодження, внаслідок чого остання пережила фізичний біль, втратила спокій, перенесла стрес, чим був порушений її звичний спосіб життя, для відновлення якого вона потребувала певних зусиль. Моральна шкода також полягає у тому, що від протиправних дій відповідача позивач досі морально пригнічена через постійні переживання. При цьому, ОСОБА_2 , вчинивши такі протиправні дії, з часу тих подій (20.06.2015), так і до цих пір (21.12.2021) не попросив вибачення у ОСОБА_1 .

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеня завданих ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, ступеня та характеру перенесених позивачем моральних страждань, що були викликані перенесенням нею фізичного болю, істотністю вимушених змін у її житті, доведенням протягом тривалого часу порушення своїх прав.

У рішенні від 12.07.2007 у справі «Станков до Боргарії» ЄСПЛ вказав, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Суд вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу завдано моральних страждань. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності та справедливості.

Суд звертає увагу на те, що розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

Позивач оцінює компенсацію за нанесену їй моральну шкоду відповідачем у розмірі 80 000 грн.

Таким чином, аналізуючи норми чинного законодавства з огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, що повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, враховуючи тривалість періоду з часу вчинення неправомірних дій відповідачем, відсутності матеріального відшкодування збитків, а також, виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та вважає, що грошова сума у розмірі 20000 грн є достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду.

У зв`язку з викладеним позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просила стягнути на її користь 80000,00 грн. Втім, позовні вимоги судом задоволено частково у розмірі 20000,00 грн. Враховуючи, що на момент подачі позову ОСОБА_1 розмір судового збору складав 640,00 грн, тому розмір судового збору, який необхідно стягнути з відповідача на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог складає 160,00 грн (20000 х 640/80000).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушення,в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 256 (двісті п`ятдесят шість) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення виготовлено 29.12.2021.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА