У Х В А Л А

Іменем України

"29" грудня 2021 р. Суворовський районний суд м. Одеси в складі :

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Вовкович І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до філії Одеського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» (, адреса: м. Одеса. вул. Базарна 17) про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до філії Одеського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів.

29.12.2021р. від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить:

- заборонити суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам здійснювати будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на об`єкт нерухомого майна, а саме квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

- заборонити державним та приватним виконавцям реалізовувати арештоване майно, шляхом проведення електронних торгів, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Вивчивши матеріали справи, суд вважає про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі №922/4587/13.

Судом встановлено те, що 10 липня 2007 року між позичальником, ОСОБА_1 , та Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського облуправління АТ «Ощадбанк» (нині Філія-Одеське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України») укладено кредитний договір №1706-н на суму 100 000,00 (сто тисяч) дол. США під 12,5% річних, строком до 10 липня 2017 року.

29 липня 2009 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського облуправління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до кредитного договору №1706-н від 10 липня 2007 року.

В забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору №1706-н від 10 липня 2007 року між Банком з однієї сторони, та ОСОБА_1 з іншої сторони, укладено Іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_3 .

23 квітня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-IX від 13.04.2021р.Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню, у разі, зокрема, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документу (п.4); зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження посадовою особою якій законом надано таке право (п.6); зупинення судом реалізації арештованого майна (п.7).

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вирішуючи подану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів.

Таким чином, враховуючи наявність спору між сторонами, враховуючи також вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, суд вважає обґрунтованими вимоги заявника про забезпечення позову, так як за викладених заявником обставин, невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, за таких обставин заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 150-153,260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИ В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви - задовольнити.

Заборонити суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам здійснювати будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на об`єкт нерухомого майна, а саме квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонити державним та приватним виконавцям реалізовувати арештоване майно, шляхом проведення електронних торгів, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Копію ухвали направити Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6) для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Ухвала виготовлена та підписана 29.12.2021 року.

Суддя: Аліна С.С.