Справа №487/4216/20
Провадження №2/487/430/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

09.12.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кузьменко В.В.,

за участю: секретаря судового засідання Рафальської Т.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 внаслідок залиття квартири, завданий матеріальний збиток. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення судової будівельно - технічної експертизи. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири по АДРЕСА_1 . 10.06.2020 року о 18:00 год виявала, що заявається водою кімната її квартири. 10.06.2020 року комісією було складено акт, відповідно до якого залиття відбулось внаслідок не закритих кранів та забитих отворів у квартирі АДРЕСА_2 , яка залила квартиру АДРЕСА_3 та квартиру АДРЕСА_4 . Власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 . Згідно акту №1 від 30.06.2020 року про наслідки залиття житлових приміщень квартири АДРЕСА_5 , в результаті комісійного обстеження, виявлено наступне: коридор (прим. №1 відповідно до технічного паспорту) - на стелі мокра пляма розміром 0,5 кв.м., по кутам мокрі плями 0,05 кв.м., зруйнована шпаклівка по стінах - 8,8 кв.м.; коридор (прим. №5 відповідно технічного паспорту) - на стелі мокрі жовті плями розміром - 0,155 кв.м., зіпсована гіпсокартонна перегородка над дверним пройомом розміром - 0,4 кв.м., на стінах латками зруйнована шпаклівка -4,8 кв.м.; спальня (прим. №3 згідно технічного паспорту) на стелі: здуття водоемульсійної краски навколо люстри -0,5кв.м., плями 0,07 кв.м., на стіні, що межує з залою здуття шпалери (та руйнування шпаклівки під шпалерами) - 0,5 кв.м.; зала (прим. №2 згідно технічного паспорту) на стіні, що межує зі спальнею здуття шпалер та руйнування шпаклівки під шпалерою - 0,03 кв.м. Через це ОСОБА_1 зазнала моральної шкоди, та стан її здоров`я погіршився. У зв`язку з вищевикладеним, звернулась до суду із вказаним позовом.

27.07.2020 року провадження у справі відкрито, призначено підготовче судове засідання.

07.09.2020 року ухвалою суду призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження зупинено.

09.11.2020 року ухвалою суду поновлено судовий розгляд та призначено підготовче судове засідання.

29.06.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач до судового засідання не з`явилась. Про час, дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином. Подала до канцелярії суду заяву, якою просила розгляд справи проводити без її участі.

Відповідач до судового засідання не з`явився. Про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом на право власності від 02.04.2009 року.

Згідно акту про залиття, що сталось на системі холодного водопостачання від 10.06.2020 року була обстежена квартира АДРЕСА_5 на предмет залиття з квартири АДРЕСА_6 . На день обстеження комісія встановила, що під час залиття квартири АДРЕСА_5 причиною залиття квартири стали не зачинені крани холодного водопостачання у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 зазначено, що збиток нанесений помешканню буде визначено пізніше, наслідки аварії не можливо оцінити в повній мірі до моменту припинення протікання. Від підписання вказаного акту відповідач відмовився.

Згідно акту №1 від 30.06.2020 року про наслідки залиття житлових приміщень, встановлено, що під час залиття 10.06.2020 року в квартирі

АДРЕСА_7 відповідно до технічного паспорту квартири): на стелі великі мокрі жовті розводи по кутах та на середині стелі, шпалери відклеїлися та завернулися з плямами шпаклівки, зі стін латками відпала шпаклівка, на стиках з трьох сторін почорніла та зруйнувалась гіпсокартона перегородка наддверним пройомом (проходом до кухні).

2. Спальня (прим.№3 відповідно до технічного паспорту квартири): на стелі через всю кімнату на 3,50 метри здулося фарбування водоемульсійної фарби (по стелі проходить мікротріщина панелі яка була зашпакльована, але при попаданні води здулося фарбування), навколо пройому для люстри здуття та відлущення фарби в діаметрі 0,5 метри, з`явилися мокрі плями по стелі. Знята люстра, та відсутнє освітлення кімнати. На стіні яка межує з АДРЕСА_8 (великою кімнатою-залою) відклеїлись шпалери та зруйнована шпаклівка. Платяна шафа яка стоїть на полу з одного боку розбухла внизу.

3. Велика кімната (зала, прим. № 2 відповідно до технічного паспорту квартири): на стіні, яка межує зі спальнею кімнатою здуття шпалери та зруйнована шпаклівка під шпалерами.

Відповідно до висновоку судового експерта РТПП Миколаївської області Лесків С.А. №125-052 від 26.10.2020 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по матеріалам цивільної справи №487/4216/20 вартість розміру матеріального збитку, завданого власнуку квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_1 по АДРЕСА_3 , в результаті її залиття, в нині чинних цінах, складає - 47568 грн. ( сорок сім тисяч п`ятсот шістдесят вісім гривень).

Вартість експертного дослідження, згідно рахунку на оплату №125-052 від 28.09.2020 року, складає 5000,00 грн. та сплату підтверджено квитанцією №125-052 від 28.09.2020 року.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст.22ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Положеннями ст.319ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Відповідно до ст.151ЖК УРСР громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт.

Положеннями ст.177ЖК УРСР встановлено, зокрема, що громадяни, зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання.

Згідно зі ст. 10 ЖК УРСР, громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержуватись правил користування жилими приміщеннями.

Отже, відповідач, як законний користувач, несе обов`язок по забезпеченню схоронності житла, санітарно-технічного та іншого обладнання в квартирі, яке стало причиною залиття.

Частиною 3 статті 386ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст.1166ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст.1167ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст.1166ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно з положеннями ст.1192ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-183цс14 від 03.12.2014 року, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини: якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Згідно із вимогами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 року, згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

Відповідно до ст. ст. 12, 81ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Враховуючи викладені положення діючого законодавства саме на власника покладається обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної у зв`язку із використанням належного йому майна.

Отже, враховуючи надані докази, наявність причинного зв`язку між залиттям і шкодою, суд вважає, обґрунтованою вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки підтверджено завдання шкоди залиттям квартири позивача відповідачем у розмірі 47568 грн.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що мало місце залиття квартири позивача з вини відповідача, внаслідок якого було пошкоджено майно, також це залиття спричинило у позивача негативні зміни у звичайних умовах його життя, що зумовлено емоційними стресами, душевними стражданнями, негативними емоціями, переживаннями з приводу залиття та пошкодження квартири, через залиття було порушено звичайний та розмірений спосіб життя, а також захисту свого порушеного права в суді, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 3000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з нормами ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За нормами ч. 3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи,що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з вимогами ч. 8 ст.141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно розрахунку судових витрат, зазначеному позивачем в позовній заяві, вони складаються з: 840,80 грн. - судовий збір; 5000,00 грн. витрати на проведення експертизи.

Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що стягнення судових витрати з відповідача на користь відповідача підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдані майнові збитки, спричинені залиттям квартири, в сумі 47568 грн. (сорок сім тисяч п`ятсот шістдесят вісім гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертизи в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя В.В.Кузьменко