Справа № 452/2438/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"06" грудня 2021 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді Карнасевич Г.І.,

з участю секретаря судових засідань Страхоцької Т.А.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій вона просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 191 220 грн.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що з 05.09.1998 р. по 14.06.2004 р. вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Під час шлюбу у них народилась дитина донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

06.11.2019 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину, яка продовжує навчання, з якого вбачається, що судом встановлено боржнику обов`язок щомісячно сплачувати в користь стягувача 3000 грн. на період навчання сина у Вишнянському коледжі Львівського національного аграрного університету з 04.07.2019 р. до 30.06.2020 р.

Однак відповідач ухиляється від сплати аліментів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті аліментів, яка відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах складеному державним виконавцем від 30.06.2020 р., наданого Самбірським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), за період з липня 2019 року по червень 2020 року складає 36000,00 грн. У зв`язку з чим, посилаючись на положення ст. ст. 180, 196 СК України, позивач просила позов задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який зареєстрований 05.09.1998 року у Самбірському міському відділі реєстрації актів громадського стану Львівської області, за актовим записом №162 (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 ).

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 червня 2004 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Під час шлюбу у сторін народилась дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

06.11.2019 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 грн., щомісячно, на період його навчання у Вишнянському коледжі Львівського національного аграрного університету з 04 липня 2019 року до 30 червня 2020 року, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років в користь ОСОБА_1 .

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 30.06.2020 року ВП №60781680 за виконавчим листом, виданим Самбірським міськрайонним судом Львівської області, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі 3000 грн., щомісячно, на період навчання у Вишнянському коледжі Львівського національного аграрного університету з 04 липня 2019 року до 30 червня 2020 року, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років в користь ОСОБА_1 , за період з липня 2019 року по червень 2020 року становить 36000,00 грн.

Частиною 3 статтею 195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

У відповідності до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо.

Отже, з урахуванням правової природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме такою правовою позицією керувався Верховний Суд України у своїй постанові від 16 березня 2016 року по справі № 6-300цс16.

У постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц Верховний Суд зазначає, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Згідно зі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 20 СК України до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки, врегульованих ст. 196 СК України, позовна давність не застосовується.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати останнім аліментів на утримання дитини, та з відповідача на користь позивача слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, передбачену ст. 196 СК України.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, виходячи із правової позиції Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц та наданого позивачем розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, який проведено держаним виконавцем, суд погоджується із розміром неустойки (пені) по аліментах.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, розмір неустойки (пені) за період з липня 2019 р по червень 2020 року у розрахований відповідно діючих норм законодавства та складає 191 220 грн. Правильність розрахунку розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, наданого позивачкою, сторонами не оспорювалось.

Однак, відповідно до статті 196 СК України передбачено що пеня за прострочення сплати аліментів повинна становити не більше 100 відсотків заборгованості. Оскільки сума заборгованості по аліментам складає 36 000,00 грн, а розрахована пеня значно перевищує розмір заборгованості, то з урахуванням вимог статті 196 СК України з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню за несплату аліментів в розмірі 100% заборгованості, що складає суму 36000,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, підлягають частковому задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн., так як позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 81, 89, 259, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_3 , проживаючого в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_4 , проживаючої в АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 36000 (тридцять шість тисяч) грн.

В решті вимог позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 980 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя