Справа № 756/416/21
Провадження № 2/761/7337/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Яницькій О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» про визнання недійсним кредитного договору,

в с т а н о в и в :

В січні 2021р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», в якому просила суд:

- визнати недійсним кредитний договір № 300989 від 24 вересня 2019р. (далі по тексту - кредитний договір).

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 24 вересня 2019р. між сторонами було укладено кредитний договір. На думку позивачки, під час укладення кредитного договору відповідачем було порушено приписи Закону України «Про захист прав споживачів» та її права, як споживача фінансових послуг. Так, внаслідок ненадання відповідачем відомостей, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» вона була позбавлена необхідної об`єктивної інформації щодо умов отримання та повернення кредиту.

Також на думку сторони позивача, умовами вищевказаного кредитного договору передбачена несправедлива в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» відсоткова ставка за користування кредитом, що є порушенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

10 лютого 2021р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому сторона проти позову заперечила, зазначивши, що в досудовому порядку, всі вимоги діючого законодавства відповідачем при укладенні кредитного договору були дотриманні, при цьому сторона відповідача звертала увагу суду, що стороною позивача не надано жодного належного і допустимого доказу в обґрунтування заявлених вимог.

Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021р. матеріали цивільної справи № 756/416/21 були передані за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2021р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження і призначено справу в підготовче засідання.

Відповідь на відзив стороною позивача не подавалась.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 липня 2021р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

В судове засідання учасники процесу не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивачка надіслала на адресу суду заяву, в якій просила суд здійснювати розгляд справи у її відсутність, уповноваженим представником відповідача до суду було подано заяву про розгляд справи без участі представника відповідача.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 24 вересня 2019р. між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, п. 1.1., 1.2 договору, відповідач надав позивачці кредитні кошти в розмірі 4000,00 грн. строком на 7 днів з 24 вересня 2019р. по 01 жовтня 2019р. (п. 1.3 кредитного догвору). Відповідно до п. 1.4 кредитного договору, з 1-го по 7-1 день позичальник сплачує проценти (плату за користування грошовими коштами) за кожен день строку користування кредитом у розмірі 0,71 %. У зв`язку з підвищенням ступеню кредитного ризику в момент повернення фінансовго кредиту позичальник зобов`язується сплатити кредитору процент за користування грошовими коштами за останній день строку користування кредиту, що дорівнює 7,0 % від суми кредиту, тобто 280,0 грн.

Після продовження строку дії договору, визначеного п. 1.5 позичальник сплачує проценти (плату за користування грошовими коштами) з 8-го по 28-й день у розмірі 4,95 % за кожен день строку користування кредитом (п. 1.6. кредитного договору).

Згідно п. 1.8 кредитного договору сукупна вартість кредиту у строк, визначений п.1.9 договору складає 4478,8 грн., що дорівнює 624,15 % річних і включає процентну ставку, визначену п. 1.4., 1.6 договору.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка просила суд визнати недійсним укладений між сторонами кредитний договір, оскільки відповідачем були порушені положення Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідно до п. 6.1. кредитного договору позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма умовами цього договору, а також з Правилами надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, затверджених кредитором та розміщених на сайті кредитора з моменту укладення цього договору. Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що йому надана вся інформація згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Отже підписанням кредитного договору, позивачка підтвердила, що її було проінформовано про всі необхідні умови, передбачені ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання і сфері ринків фінансових послуг», ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Згідно ч.ч. 1 - 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачають зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладання договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 25 вересня 2013р. № 6-80цс13.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову, при цьому судом враховано, що протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною позивача в порушення положень ст.ст. 76-81 ЦПК України не було подано до суду жодного належного і допустимого доказу в обґрунтування заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідача не підлягає стягненню судові витрати.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 15, 16, 203, 215, 216, 525, 526, 627, 629, 638 ЦК України; ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів»; ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Жилянська, буд. 101, оф. 601) про визнання недійсним кредитного договору - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 17 грудня 2021р.

Суддя: