Справа № 463/3980/21
Провадження № 2/463/1128/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Головатого Р.Я.

з участю секретаря судових засідань Гудим В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою Львівського комунального підприємства «Господар» до ОСОБА_1 про виселення з нежитлового приміщення, -

встановив:

позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача, просить виселити ОСОБА_1 із нежитлового приміщення, позначеного під індексами «4а-1», «4а-2» та ІІІ загальною площею 34,2 кв.м, розташованого у будинку АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням ВК ЛМР №365 від 08.06.2007 «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові», Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово-комунальних послугу м. Львові. Будинок АДРЕСА_1 не знятий з балансу ЛМР та перебуває на утриманні ЛКП «Господар», яке створено відповідно до ухвали Львівської міської ради, а основним завданням діяльності визначено утримання, обслуговування та ремонт житлових будівель.

Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 у вказаному будинку та зареєстрований в ній, однак самовільно, без наявних та допустимих на це правових підстав зайняв нежитлове приміщення у вказаному будинку, позначене під індексами «4а-1», «4а-2» та ІІІ загальною площею 34,2 кв.м, що підтверджується листом ЛКП «Управитель» від листопада 2019 року №353, листом УКВ ДЕР ЛМР від 12.11.2019 №2302-вих.-5197, листом ЛКП «Господар» від 10.06.2020 №1160/вих.

Незаконне зайняття відповідачем зазначеного нежитлового приміщення, яке знаходиться у власності територіальної громади міста Львова, порушує вимоги ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування» та перешкоджає ефективному використанню та розпорядженню вищевказаним об`єктом комунальної власності в інтересах територіальної громади міста Львова, тобто Львівська міська рада позбавлена права самостійно на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності майном, тому просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 20.05.2021 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі; розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження; призначити судове засідання для розгляду справи по суті 01.07.2021, яке неодноразово відкладалося, востаннє на 21.12.2021.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, разом з тим подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала.

В судовому засіданні 02.11.2021 відповідач проти позову заперечив,в наступне судове засідання не з`явився, разом з тим скерував заяву про розгляд справи без його участі та просив провадження у справі закрити, оскільки Протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від 27.09.2019 співвласниками будинку було прийнято рішення про самостійне управління будинком співвласниками та обрано уповноважену особу співвласників для представлення їхніх інтересів в органах державної, місцевої влади, інших установах та організаціях ОСОБА_1 , тому вважає, що відсутній предмет спору.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 та зареєстрований в ній.

Згідно з ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

Згідно з ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Разом з тим, вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову в задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення в інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов`язаних осіб.

Як вбачається з позовної заяви ЛКП «Господар» обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач самовільно, без наявних та допустимих на це правових підстав зайняв нежитлове приміщення у вказаному будинку, позначене під індексами «4а-1», «4а-2» та ІІІ загальною площею 34,2 кв.м, що підтверджується листом ЛКП «Управитель» від листопада 2019 року №353, листом УКВ ДЕР ЛМР від 12.11.2019 №2302-вих.-5197, листом ЛКП «Господар» від 10.06.2020 №1160/вих., чим порушує права органу місцевого самоврядування, котре є засновником і власником ЛКП «Господар».

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, звертаючись до суду із позовними вимогами про виселення ОСОБА_1 із нежитлового приміщення, позначеного під індексами «4а-1», «4а-2» та ІІІ загальною площею 34,2 кв.м, розташованого у будинку АДРЕСА_1 , позивач всупереч вищевказаним вимогам ЦПК України жодних доказів на підтвердження належності позивачу вказаного приміщення та відповідно порушення відповідачем будь-яких прав позивача суду не представив. Не представлено суду і доказів на підтвердження того, що вказаний будинок перебуває на балансі позивача.

Більше того, у самій позовній заяві позивач зазначає, що зазначені нежитлові приміщення знаходяться у власності територіальної громади міста Львова, а не позивача.

Враховуючи вищенаведене, оскільки позивач, звертаючись до суду із позовними вимогами про виселення відповідача із нежитлового приміщення, не довів, що будь-яке право чи охоронюваний законом інтерес ЛКП «Господар» порушено відповідачем, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.12, 81, 89, 259, 263-265, 268, 293, 352, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

в задоволенні позовних вимог Львівського комунального підприємства «Господар» до ОСОБА_1 про виселення з нежитлового приміщення відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Львівське комунальне підприємство «Господар», місцезнаходження: 79011, м.Львів, вул.Личаківська, 75, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повне судове рішення складено 21.12.2021.

Суддя: Р.Я. Головатий