Справа № 296/1572/21
УХВАЛА

Іменем України

"05" березня 2021 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Адамович О.Й., розглянувши заяву представника позивача адвоката Трофімова А.В. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «КБ Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Трофімов А.В. звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира з позовною заявою до Акціонерного товариства «КБ Приватбанк», в якій просить визнати виконавчий напис, вчинений 21.06.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за №61740 на користь Акціонерного товариства «КБ Приватбанк», таким, що не підлягає виконанню.

Разом з позовною заявою адвокат Трофімов А.В. подав до суду заяву про забезпечення позову.

Просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни №1740 від 21.06.2019 р. до набрання рішення у справі законної сили із забороною відповідачу та іншим особам вчиняти будь-які дії з квартирою АДРЕСА_1 спрямовані на її відчуження у будь-який спосіб.

В обґрунтування заяви вказано, що виконавчий напис вчинений за межами строків передбачених ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», заборгованість не є безспірною, вчинення виконавчого напису в період дії мараторію на стягнення майна, нарахування та стягнення пені в іноземній валюті. Зазначив, що постановою державного виконавця на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса було відкрите виконавче провадження та в межах виконавчого провадження винесено постанову про опис та арешт майна божника. Також державним виконавцем була винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні та в подальшому відбулись торги по іпотечному майну. Вважає, що до вирішення спору є необхідність вжити заходів забезпечення позову.

Відтак заявник вважає, що у випадку визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, виданого 21.06.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 2975253 грн. 55 коп., поворот виконання такого напису буде ускладненим, оскільки позивач у справі буде вимушений звертатися з додатковим позовом до приватного нотаріуса та АТ КБ «Приватбанк».

Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

Так метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом ч.1 та 2ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Так, відповідно до позовної заяви позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 21 червня 2019 року №61740, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., згідно якого запропоновано звернути стягнення на майно - квартиру АДРЕСА_1 в рахунок заборгованості, яка складає 110145 дол. США .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначав, що на момент звернення до суду із даною заявою державним виконавцем вчиняються дії щодо звернення стягнення на належну йому квартиру, зокрема здійснюється реалізація предмета іпотеки у виконавчому провадженні ВП №6247311, а за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна задовольнити вимоги Акціонерного товариства «КБ Приватбанк» у розмірі 110145 дол. США, що за курсом НБУ становить 2975253,55грн. Відтак, у разі реалізації предмета іпотеки, на який приватний нотаріус звернув стягнення шляхом вчинення виконавчого напису, виконання ймовірного рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, буде утруднене.

Як вказувалося вище, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Виходячи з характеру заявлених вимог, тієї обставини, що на сьогодні на підставі постанови державного виконавця відкрито виконавче провадження №62447311 з примусового виконання вказаного виконавчого напису та звернуто стягненя на нерухоме майно, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню в частині зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 21 червня 2019 року №1740, виходячи зі специфіки спірних правовідносин та тієї обставини, що у випадку задоволення позовних вимог повернення належного позивачу майна буде утруднене або взагалі неможливе.

Що забезпечення позову шляхом встановлення заборони відповідачу та іншим особам вчиняти будь-які дії з квартирою АДРЕСА_1 спрямовані на її відчуження у будь-який спосіб, то в цій частині слід відмовити, оскільки такий спосіб забезпечення є неспівмірним з предметом позову.

Керуючись ст.ст. 149 - 151 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача адвоката Трофімова А.В. про забезпечення позову задовольнити частково.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису від 21 червня 2019 року №1740, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, про звернення стягнення на майно - квартиру АДРЕСА_1 в рахунок заборгованості ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк», яка складає 110145 дол. США (виконавче провадження №62447311; старший державний виконавець Корольовського ВДВС у м. Житомирі Журавель О.В.).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя О. Й. Адамович