БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/3474/21, cправа № 361/6993/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«29» листопада 2021 року м. Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань - Шаварин С.С.,

учасники справи:

позивач - Виконавчий комітет Калитянської селищної ради Броварського району Київської області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Комунальний заклад Калитянської селищної ради Дитячий будинок «Надія»,

представники учасників справи: позивача Виконавчого комітету Калитянської селищної ради Броварського району Київської області - Чернуха Т.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, як органу опіки та піклування, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Комунальний заклад Калитянської селищної ради Дитячий будинок «Надія», про позбавлення батьківських прав й стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року виконавчий комітет Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, як орган опіки та піклуваннязвернувся до суду із даним позовом, в якому просив позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування вимог зазначається, що ОСОБА_1 має дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , орган що видав № 2313 від 25 жовтня 2019 року), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , орган що видав № 2313 від 26 листопада 2020 року), ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 15 грудня 2016 року Уманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області), батьком яких є ОСОБА_5 .

Сім`я ОСОБА_3 з 2016 року знаходиться під соціальним супроводом, Службою у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації діти взяті на облік, як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. З 2021 року справу дітей ОСОБА_3 передано під супровід сектору «Сектору у справах дітей та сім`ї» Виконавчого комітету Калитянської селищної ради.

Відповідач періодично зловживала спиртними напоями, мала недійсний паспорт, наразі офіційно не працевлаштована, бродяжничає, батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей не виконувала і не виконує, дітей, які за заявою відповідача та направленням Служби у справах дітей та сім`ї Броварської РДА дітей у вересні 2018 року влаштовано до дитячого будинку «Надія», розташованого в селі Мокрець Броварського району Київської області, не відвідувала.

Будинок, в якому проживала сім`я за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться в аварійному стані, порушено санітарно-гігієнічні норми.

Враховуючи ту обставину, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, Виконавчий комітет Калитянської селищної ради Броварського району Київської області прийшов до висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав

ОСОБА_1 по відношенню до малолітніх дітей.

Ухвалою суду від 06 вересня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання позивач Виконавчий комітет Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, як орган опіки та піклуванняне з`явився, представник позивача Чернуха Т.М. направила до суду 15 листопада 2021 року заяву про розгляд справи про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітейбез її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась у визначеному цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду неповідомлені.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю трьох неповнолітніх дітей, ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , орган що видав

№ 2313 від 25 жовтня 2019 року), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , орган що видав № 2313 від 26 листопада 2020 року), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 15 грудня 2016 року Уманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Згідно із відповіддю на запит щодо надання інформації про реєстрацію місця проживання, наданою відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у Черкаській області вх. № 37617 від 26 серпня 2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

У висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав, наданого органом опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Калитянської селищної ради Броварського району Київської області зазначено про те, що, ОСОБА_1 нехтує виконанням батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні дітей, матеріальну допомогу не надає, не цікавиться їх станом здоров`я, не піклується про моральний та фізичний розвиток дітей, в будинку, де проживала разом з дітьми не створила жодних умов для проживання, зловживає алкоголем, бродяжничає,веде аморальний спосіб життя, дітей, які за заявою відповідача та направленням Служби у справах дітей та сім`ї Броварської РДА у вересні 2018 року влаштовано до дитячого будинку «Надія», не відвідувала, в зв`язку з чим, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з наказом № 143/101-14 служби у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації діти з 2016 року взяті на облік, як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. З 2021 року справу дітей ОСОБА_3 передано під супровід сектору «Сектору у справах дітей та сім`ї» Виконавчого комітету Калитянської селищної ради. Неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїми заяви засвідчили відсутність бажання проживати разом з матір`ю

ОСОБА_1 .

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з частинами першою, другою, шостою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При розгляді даної справи по суті встановлено, що відповідач не займається вихованням неповнолітніх дітей, не цікавиться їх життям та здоров`ям, участі у матеріальному утриманні не приймає. Висновок органу опіки та піклування по доцільність позбавлення батьківських прав є достатньо обґрунтованим, суд погоджується із ним.

Разом з тим, згідно із пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років. На момент розгляду справи по суті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 досяг повноліття, що підтверджується відповідними паспортними даними, отже у задоволенні позову у цій частині слід відмовити.

Щодо вимоги про стягнення аліментів, то суд керується наступним.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Враховуючи відсутність інформації щодо майнового стану відповідача та те, що позбавлена батьківських прав особа не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а також те, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від обов`язку щодо утримання дитини, а тому вважає за необхідне вирішити питання щодо стягнення з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі

- 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок кожної дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Відповідно до положень частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Аліменти підлягають стягненню з часу звернення позивачу до суду із даним позовом, тобто з 06 серпня 2021року.

Згідно із статтею 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Суд, враховуючи, що Сімейним кодексом України регламентовано чіткий порядок звернення з позовом до суду про позбавлення батьківських прав одним з батьків, опікуна, піклувальника, особи, в сім`ї якої проживає дитина, закладу охорони здоров`я або навчального закладу, в якому вона перебуває, органу опіки та піклування, прокурора, а також самої дитини, яка досягла чотирнадцяти років, регламентований порядок підстав позбавлення батьківських прав, а аналіз положень означеної норми кодексу вказує, що досягнення дитиною вісімнадцяти років виключає наявність правових підстав для прийняття будь-якого рішення.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі по - 2 270 грн. 00 коп. (позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей).

На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на її утримання, у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення цією дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на її особистий рахунок у Відділенні Державного ощадного банку України.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на його утримання, у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення цією дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на її особистий рахунок у Відділенні Державного ощадного банку України.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі - 4 540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн. 00 коп.

Аліменти на дітей підлягають стягненню починаючи з - 06 серпня 2021 року.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на дітей за один місяць підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити ОСОБА_1 положення статті 169 Сімейного кодексу України про те, що вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав після усунення умов, які стали підставою для позбавлення її батьківських прав і за умови, що діти за той час не будуть усиновлені, а також якщо на час вирішення питання судом про поновлення батьківських прав діти не досягнуть повноліття.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.О.Василишин