Справа № 648/3488/19
Провадження № 2/648/87/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року с.м.т. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - Бугрименка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Тищенко Т.Б.,

представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 27 вересня 2011 року відповідач взяв у нього в борг 52000 грн., які зобов`язувався повернути 1 грудня 2011 року, про що надав розписку. Разом з цим, ОСОБА_3 зобов`язання повністю не виконав, 4 жовтня 2019 року повернув лише 495 грн., таким чином, розмір заборгованості становить 51505 грн.. На підставі ст.625 ЦК, крім суми основного боргу, просив стягнути з відповідача 3% річних за період з 1 грудня 2011 року по 4 жовтня 2019 року в сумі 12249 грн. 21 коп., інфляційні втрати в сумі 83617 грн. 63 грн., за аналогічний період, а також судові витрати в сумі 13473 грн. 67 коп., які складаються із витрат на правничу допомогу в сумі 12000 грн. і судового збору в сумі 1473 грн. 67 коп..

Після скасування заочного рішення у справі, представник позивача уточнив позовні вимоги, зазначив, що крім погашення боргу в 2019 році, відповідач 27 листопада 2014 року та 21 жовтня 2016 року сплатив позивачу частину позики в сумі 700 грн. та 350 грн. відповідно, про що останній надав розписку. Таким чином, з урахуванням сплачених відповідачем коштів, заборгованість за позикою становить: основний борг - 50455 грн., 3% річних - 13563 грн., інфляційні втрати 83349 грн. 74 коп., а всього 147 367 грн. 23 коп.. Просив стягнути з відповідача вказані кошти.

Відзив на позовну заяву не подано.

30 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі. Визначено судовий розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

5 грудня 2019 року в справі ухвалено заочне рішення.

7 вересня 2020 року заочне рішення скасовано. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від останнього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав. Не заперечував, що відповідач отримав у позивача позику в сумі 52000 грн. та видав на підтвердження цього розписку. Разом з цим, просив відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, про що зробив заяву. Заперечував факт сплати відповідачем коштів 27 листопада 2014 року та 21 жовтня 2016 року, просив критично поставитись до копій розписок написаних самим же позивачем, оскільки вказаний факт місця не мав, про їх наявність позивач вказав лише після посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Суд установив, що 27 вересня 2011 року відповідач отримав у позивача позику в сумі 52000 гривень, яку зобов`язувався повернути до 1 грудня 2011 року. Відповідач зобов`язання в обумовлений договором строк не виконав.

4 жовтня 2019 року ОСОБА_3 повернув позивачу частину боргу за договором позики в сумі 495 грн..

Вказані обставини підтверджується відповідною розпискою ОСОБА_3 , квитанцією про перерахування коштів на рахунок позивача та відповідачем не оспорюються.

Суд не може визнати достовірними доказами, надані представником позивача копії розписок від 27 листопада 2014 року та 21 жовтня 2016 року, про часткову сплату відповідачем позики в сумі 700 грн. та 350 грн., оскільки вчинення таких дій відповідачем заперечується. При цьому, зазначені розписки виконані позивачем, при поданні позову останній не вказував на виконання зобов`язання відповідачем в 2014 та в 2016 році, про наявність розписок вказав лише після посилання відповідача на пропуск строку позовної давності. Із зазначених підстав, суд відхиляє вказані докази.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Зі змісту ч.1 ст.1049 ЦК вбачається, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. (ст.526 ЦК)

Згідно до ч.1 ст.ст.1050 ЦК, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК.

Частиною другою статті 625 ЦК передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач позику в обумовлений строк не повернув, доводи позивача про порушення виконання відповідачем зобов`язання є обґрунтованими.

Разом з цим, відповідно до статті 256 ЦК, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Зі змісту ст.257 ЦК вбачається, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною першою статті 261 ЦК передбачено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно до ч.1 ст.264 ЦК, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). (ст.266 ЦК)

Оскільки відповідач повинен був повернути позику до 1 грудня 2011 року, але зобов`язання не виконав, початок перебігу строку позовної давності почав відлік з вказаної дати. Проте, з даним позовом до суду позивач вернувся лише 17 жовтня 2020 року, тобто після спливу встановленого законом строку позовної давності.

При цьому, суд зазначає, що часткова сплата відповідачем боргу в 2019 році, не перериває перебіг позовної давності, оскільки такі дії відповідача вчинені поза межами визначеного законом строку позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Враховуючи, що представник відповідача зробив заяву про застосування позовної давності, в задоволенні позову, як щодо вимог про стягнення позики, так і до вимог про стягнення коштів, відповідно до ст.625 ЦК, небідно відмовити з підстав спливу строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 7-13, 141, 223, 264-268 ЦПК України, на підставі ст.ст.526, 256-267, 625, 1050, 1055, 1047, 1049 ЦК, суд,

УХВАЛИВ:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 4 березня 2021 року.

Позивач ОСОБА_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2

Суддя: В.В. Бугрименко