ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9941/21 Справа № 207/2308/21 Суддя у 1-й інстанції - Бистрова Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Дніпровський коксохімічний завод» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,-

В С Т А Н О В И ЛА :

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Дніпровський коксохімічний завод» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач з 06 грудня 2010 року до 23 квітня 2017 року перебував у трудових відносинах з ПРАТ «ДКХ».

ОСОБА_1 станом на 29 грудня 2016 року працював на посаді слюсаря-ремонтника 5 розряду в цеху з ремонту коксохімічного устаткування (відділення очищення стічних вод цеху) на ПАТ «ЄВРАЗ Дніпродзержинський коксохімічний завод», правонаступником якого на сьогоднішній день є ПРАТ «Дніпровський коксохімічний завод».

29 грудня 2016 року о 10 год. 00 хв. позивач виконував роботи з перемикання трубопроводу з аміачної колони №1 на колону №2, відповідно до наряду допуску № 161 від 29.12.2016 року, піднявся на дерев`яний настил, що знаходився на висоті +2990 мм від рівня обслуговування майданчика, з метою демонтажу заглушки на фланцевому з`єднанні трубопроводу пароаміачних сумішей діаметром 219мм. Однак під час виходу на настил, внаслідок неналежного стану робочого місця, відбувся обрив опорного металевого кріплення, внаслідок чого дерев`яний настил змістився і позивач втратив рівновагу, впав на обслуговуючу площадку з висоти 2990 мм, отримавши при цьому тілесні ушкодження.

Вважає, що з відповідача має бути стягнута моральна шкода, у зв`язку із тим, що службові (посадові) особи відповідача винні у спричиненні йому моральної шкоди.

Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 420 000 гривень, яку просив стягнути з відповідача.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпровський коксохімічний завод» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Дніпровський коксохімічний завод» на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди, заподіяної внаслідок нещасного випадку на виробництві, у сумі 40 000 (сорок) тисяч гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання щодо судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення суду, яким збільшити розмір відшкодування моральної шкоди з 40 000 грн до 420 000 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 06 грудня 2010 року до 23 квітня 2017 року позивач працював у відповідача, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 43 - 55).

29 грудня 2016 року на території відповідача стався нещасний випадок на підприємстві, внаслідок якого позивач отримав ушкодження здоров`я, а саме: відкритий багато осколковий перелом дистального мета епіфіза та н/3 лівої гомілки зі зміщенням та розтрощенням м`яких тканин, травматичний шок, що підтверджується актом (форма Н-5) про проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 29 грудня 2016 року від 04 січня 2017 року (а.с.23-28), актом (форма Н-1) про нещасний випадок на підприємстві, пов`язаний з виробництвом від 04 січня 2017 року (а.с. 18-22), повідомленням про наслідки нещасного випадку , що стався 29 грудня 2016 року (форма Н-2) (а.с.29-30), довідками про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги (а.с.10), довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (а.с.11-17), виписками із медичної картки позивача (а.с. 31-42) та іншими медичними документами, які містяться в матеріалах справи. Вказані обставини визнаються сторонами у заявах по суті справи.

Із аналізу вищевказаних актів про нещасний випадок, судом встановлено, що однією з причин виникнення нещасного випадку на виробництві були, як технічні: незадовільний технічний стан виробничих об`єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, територій відповідачем, так і організаційних: невиконання посадових обов`язків позивачем, а саме невиконання вимог інструкцій з охорони праці.

Судом також встановлено, що відповідач з метою компенсації наслідків нещасного випадку на виробництві, сплатив в інтересах позивача грошові кошти на суму 15 000 грн, а також матеріальну допомогу позивачу в сумі 6 233,01 грн вихідного допомоги за станом здоров`я (наказ № 98 від 23.04.2017 року), та 2 000 грн додаткової доплати за квітень 2017 року, що не спростовується позивачем.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку про доведеність спричинення позивачу моральної шкоди, провини відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача та настанням у позивача негативних наслідків. Враховуючи дії відповідача, який всіляко сприяв усуненню негативних наслідків нещасного випадку, здійснював витрати на лікування позивача та виплатив йому матеріальну допомогу, суд першої інстанції вважав, що визначена позивачем моральна шкода в розмірі 420 000,00 грн є завищеною та несправедливою та стягнув компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди у розмірі 40 000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Встановлено, що позивачу 26.04.2017 року висновком МСЕК визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 70% та встановлено 2 групу інвалідності.

22.05.2019 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 65% та встановлено 2 групу інвалідності.

09.06.2021 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 35% та встановлено 3 групу інвалідності.

Визначаючи розмір моральної шкоди, судом першої інстанції було враховано роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, та взято до уваги конкретні обставини по справі, глибину і ступінь його моральних страждань, пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що настали та вірно визначив розмір моральної шкоди у розмірі 40 000 грн.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданим доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: