Р. С. З. № 31
У Х В А Л А

про відкриття провадження у цивільній справі

29 грудня 2021 року суддя Маньківського районного суду, Черкаської області І.Д.Калієвський, розглянувши матеріали за позовом заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області та ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Фермерського господарства "Золото Ланів - А" про визнання незаконним і скасування рішень органу державної влади визнання договорів оренди недісним, -

В С Т А Н О В И В :

23.12.2021 року із Тальнівського районного суду Черкаської області надійшла цивільна справа №704/1235/17 за позовом заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області та ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Фермерського господарства "Золото Ланів - А" про визнання незаконним і скасування рішень органу державної влади визнання договорів оренди недісним.

На підставу своїх вимог спирається на те, що Звенигородською місцевою прокуратурою встановлено факт незаконного набуття права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в порушення вимог статті 134 Земельного кодексу України щодо конкурсного порядку набуття прав на землю державної власності.

Так, ОСОБА_1 звернулася 20.03.2014 до Головного управління Держземагентства у Черкаській області щодо надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району на земельні ділянки площами: 8,4624 га., 19,5609 га., 20,4680 га., 0,1355 га., 1,7500 га., 0,6282 га.

Відповідно до наданих документів Головним управління Держземагентства у Черкаській області ОСОБА_1 , видано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду, розташованої в адмінмежах Кривоколінської сільської раді Тальнівського району Черкаської області.

В подальшому, наказом Головного управління Держземагентства від 04.09.2014 року №23-3109/14-14-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 , для веденій фермерського господарства та надано земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель державної власності в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району (за межами населеного пункту) площею 8,4624 га., (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1170).

Наказом Головного управління Держземагентства від 04.09.2014 року №23-3108/14-14-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 , для ведення фермерського господарства та надано земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель державної власності в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району (за межами населеного пункту) площею 19,5609 га., (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1171).

Наказом Головного управління Держземагентства від 04.09.2014 року №23-3107/14-14-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 , для ведення фермерського господарства та надано земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель державної власності в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району (за межами населеного пункту) площею 0,1355 га., (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1169).

Наказом Головного управління Держземагентства від 04.09.2014 року №23-3106/14-14-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 , для ведення фермерського господарства та надано земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель державної власності в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району (за межами населеного пункту) площею 20,4680 га., (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1172).

Наказом Головного управління Держземагентства від 04.09.2014 року №23-3105/14-14-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 , для ведення фермерського господарства та надано земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель державної власності в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району (за межами населеного пункту) площею 1,7500 га., (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1167).

Наказом Головного управління Держземагентства від 04.09.2014 року №23-3104/14-14-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 , для ведення фермерського господарства та надано земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель державної власності в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району (за межами населеного пункту) площею 0,6282 га., (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1168).

На підставі наказу від 04.09.2014 року №23-3109/14-14-СГ, між Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області та ОСОБА_1 04.09.2014 укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1170 площею 8,4624 га., нормативно - грошова оцінка якої становить 242 762,56 грн., розташованої в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району (за межами населеного пункту), який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.09.2014 за індексним номером 7172121.

На підставі наказу від 04.09.2014 року №23-3108/14-14-СГ, між Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області та ОСОБА_1 , 04.09.2014 укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1171 площею 19,5609 га., нормативно - грошова оцінка якої становить 440 904,29 грн., розташованої в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району (за межами населеного пункту), який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.09.2014 за індексним номером 7170655.

Па підставі наказу від 04.09.2014 року №23-3107/14-14-СГ, між Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області та ОСОБА_1 04.09.2014 укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1169 площею 0,1355 га., нормативно - грошова оцінка якої становить 3701,92 грн., розташованої в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району (за межами населеного пункту), який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.09.2014 за індексним номером 7171875.

На підставі наказу від 04.09.2014 року №23-3106/14-14-СГ, між Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області та ОСОБА_1 04.09.2014 укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1172 площею 20,4680 га., нормативно - грошова оцінка якої становить 554 691,65 грн., розташованої в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району (за межами населеного пункту), який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.09.2014 за індексним номером 7171535.

На підставі наказу від 04.09.2014 року №23-3105/14-14-СГ, між Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області та ОСОБА_1 04.09.2014 укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1167 площею 1,7500 га., нормативно - грошова оцінка якої становить 48 651,29 грн., розташованої в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району (за межами населеного пункту), який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.09.2014 за індексним номером 7170296.

На підставі наказу від 04.09.2014 року №23-3104/14-14-СГ, між Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області та ОСОБА_1 , 04.09.2014 укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1168 площею 0,6282 га., нормативно - грошова оцінка якої становить 27 320,41 грн., розташованої в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району (за межами населеного пункту), який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.09.2014 за індексним номером 7170456.

Постановою Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України шляхом перетворення.

Відповідно до ч. 5 вказаної Постанови установлено, що центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються.

Права та обов`язки центральних органів виконавчої влади, що ліквідуються, передаються відповідним центральним органам виконавчої влади, на які цією постановою покладено функції з реалізації державної політики у відповідній сфері.

Відповідно до ч. 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №19 від 03.03.2015 Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане.

Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області є належним відповідачем у вказаній справі, оскільки до нього перейшли права та обов`язки Головного управління Держземагентства у Черкаській області.

Накази Головного управління Держземагентства у Черкаській області про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду №23-3109/14-14-СГ від 04.09.2014, №23-3108/14-14-СГ від №23-3107/14-14-СГ від 04.09.2014, №23-3106/14-14-СТ від 04.09.2014, №23-3105/14-14-СГ від 04.09.2014, №23-3104/14-14-СГ від 04.09.2014 прийняті з порушенням законодавства України, а тому підлягають визнанню незаконними та скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Відповідно до поданих ОСОБА_1 , заяв, вона мала намір орендувати земельні ділянки для ведення фермерського господарства.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України викладеному у постанові від 03.02.2016 у справі №6-2902цс15, до правовідносин, що склалися застосуванню підлягають правила надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, згідно із статтею 7 Закону №973-ІУ як спеціального по відношенню до статті 123 ЗК України.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) є засновником фермерського господарства «Золото ланів» (ЄДРІІОУ 36780261). Дана юридична особа зареєстрована 26.03.2013.

За вказаним фермерським господарством зареєстровано наступні види діяльності: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.46 розведення свиней; 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві; 01.63 післяурожайна діяльність; 01.64 оброблення насіння для відтворення; 10.41 виробництво олії та тваринних жирів; 10.61 виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості; 46.21 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормам для тварин; 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

За змістом статей 1, 7, 8 Закону №973-ІУ заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити комплекс передбачених частиною першою статті 7 Закону №973-ІУ умов і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на розгляд суду спору - суд) повинен дати оцінку обставинам і умовам, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства.

У протилежному випадку відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб`єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою - без проведення земельних торгів.

Таким чином, оспорювані накази Головного управління Держземагентства у Черкаській області прийняті з порушенням зазначених вище правових норм.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про фермерське господарство» після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 87 Цивільного кодексу України юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

З моменту отримання ОСОБА_2 вищевказаних земельних ділянок в оренду - остання не створювала жодного фермерського господарства.

Разом з тим, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців фермерське господарство «Золото ланів» засноване 26.03.2013, тобто до отримання земельних ділянок в оренду.

Крім того, згідно інформації Головного управління ДФС у Черкаській області №22476/23-00-12-1311 від 11.09.2017 орендні плату за користування вищезазначеними земельними ділянками сплачує фермерське господарство «Золото ланів», що підтверджує використання їх саме створеною раніше юридичною особою.

Верховним Судом України у постанові від 04.11.2014 по справі №3-157гс14 висловлено правову позицію щодо застосування ч. 1 ст. 8 Закону України "Про фермерське господарство", відповідно до якої після одержання засновником державного акту на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Фермерське господарство після державної реєстрації має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства.

З огляду на приписи ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених ч. ч. 2, 3 ст. 134 Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них, зокрема у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області не було враховано, що на підставі ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» та ст. ст. 124, 134 ЗК України без конкурентних засад земельні ділянки можуть передаватися в оренду для ведення фермерського господарства лише громадянам.

Відповідно до вимог ст. ст. 89, 91, 92 ЦК України та ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державна реєстрація юридичних осіб - це засвідчення факту створення юридичної особи, після якого виникає цивільна правоздатність юридичної особи.

Водночас ст. 31 ЗК України передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися, у т.ч., із земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі.

На підставі вказаних норм законодавства Верховний Суд України дійшов висновку про те, що фермерське господарство після державної реєстрації має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства.

З огляду на згадані вимоги законодавства, беручи до уваги, що на момент видачі наказів Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області та укладення договорів оренди - фермерське господарство «Золото ланів», засновником якого є ОСОБА_1 , вже набуло статусу юридичної особи - Верховний Суд України зазначив, що отримання в подальшому земельних ділянок в оренду, яке відбулося без проведення торгів, суперечить вимогам ст.124 ЗК України, а також є підставою для визнання наказів та договорів оренди недійсними.

Аналогічну правову позицію Верховний Суд України висвітлив у постанові від 18.05.2016 у справі №6-248цс16. Зокрема, Верховний Суд України зазначив, що з урахуванням вимог статей 7, 12 Закону України «Про фермерське господарство», статей 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України громадянин своє право на отримання земельної ділянки державної власності може використати один раз. Додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримувати на конкурентних засадах, через участь у торгах.

Крім того, на підтвердження мети ОСОБА_1 , отримати право землекористування, уникнувши земельних торгів є те, що остання (відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців фермерське господарство) являється засновником ТОВ «Об`єднана сільськогосподарська компанія» ().

За вказаним товаривством зареєстровано наступні види діяльності: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.41 розведення великої рогатої худоби молочних порід; 01.46 розведення свиней; 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві; 01.63 післяурожайна діяльність; 10.61 виробництво продуктів борошномельно- круп`яної промисловості; 46.21 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормам для тварин.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ТОВ «Об`єднана сільськогосподарська компанія» обліковуються наступні земельні ділянки державної власності, які перебувають в оренді: :01:001:0604 площею 2,0007 га.; :01:001:0601 площею 2,0007 га.; :01:001:0600 площею 1,9996 га.; :01:001:0605 площею 1,8004 га.; :01:001:0602 площею 2,0007 га.; :01:001:0603 площею 2,0008 га.; :01:001:0599 площею 2,0489 га.; :01:001:0597 площею 22,0907 га.; :01:001:0635 площею 16,4393 га.; :01:001:0598 площею 38,9700 га.; :01:001:0596 площею 128,1625 га.; :01:001:1212 площею 3,4691 га.; :01:001:1205 площею 8,2326 га.; :01:001:1203 площею 111,4909 га.; :01:001:1213 площею 12,1435 га.; :01:001:1204 площею 130,0199 га.; :01:001:1202 площею 14,8500 га.

Таким чином, ОСОБА_1 , заснувавши фермерське господарство за 1,5 роки до отримання прав землекористування, підтверджує відсутність у неї реального наміру займатися товарним сільськогосподарським виробництвом, а єдиною метою отримання прав землекористування було набуття додаткових земельних ділянок, уникнувши земельних торгів.

На підставі зазначених незаконних наказів - між Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області та ОСОБА_1 , укладено договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:1170 площею 8,4624 га., :01:001:1171 площею 19,5609 га., :01:001:1169 площею 0,1355 га., :01:001:1172 площею 20,4680 га., :01:001:1167 площею 1,7500 га., :01:001:1168 площею 0,6284 га.

Так, договір, укладений на підставі правового акту органу державної влади, відповідно до ст. 648 ЦК України має відповідати цьому акту.

Крім того, ст. 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Також, ст. 16 вказаного закону встановлено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади, прийнятого у порядку, передбаченому ЗК України, або за результатами аукціону.

При цьому, порушення вимог ст. 6 Закону України «Про оренду землі», відповідно до ст. 15 цього закону є підставою для визнання недійсним такого договору.

З вказаних норм слідує, що укладання договору оренди державних земель є похідним від правового акту, на підставі якого він укладається.

Отже, відповідачі по справі допустивши порушення вимог закону під час прийняття спірних наказів так само допустили порушення вимог закону під час укладення спірних договорів оренди землі.

Наведені норми з урахуванням обставини справи, відповідно до ст. ст. 203, 216 ЦК України та ст. 152 ЗК України дають підстави для визнання його недійсним та повернення земельної ділянки.

Аналогічні висновки застосування закону вказані в постанові та у правовій позиції Верховного Суду України по справі №6-11цс13 від 22.05.2014.

Крім того, ст. 13 Конституції України встановлено, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю реалізується виключно відповідно до закону.

Аналогічні права на землі та порядок розпорядження ними закріплені в ст. 324 ЦК України.

Також, ст. 6 Конституції України встановлено, що органи виконавчої влади, яким є Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Черкаській області, здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Таким чином, Головне управління Держгеокадасгру в Черкаській області хоча і наділене правом розпоряджатися державними землями, проте зобов`язане реалізувати таке право виключно в межах та виключно на підставі діючих законів.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес». Вказані висновки знайшли своє відображення у правовій позиції Верховного Суд України по справі №6-92цс13.

З описаних обставин справи та вказаних норм слідує, що укладені договори оренди землі не лише порушують вимоги закону, й права держави на законне розпорядження її землями у визначеному порядку.

Правовим наслідками визнання правочину недійсним, відповідно до ст. 216 ЦК України є подвійна реституція - кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються, зокрема, до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Передача об`єкта договору оренди землі, відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі» здійснюється на підставі акту приймання - передачі.

Разом з тим, ч. З ст. 216 ЦК України передбачено, що встановлені цією статтею наслідки недійсного правочину застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Так, ст. 21 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що у разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним, отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться, на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Однак обставини справи вказують, що спірні договори укладені з порушенням встановленого законом порядку, без проведення земельних торгів.

При цьому, ст. 26 вказаного Закону встановлено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування па підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, при визнанні договорів оренди землі недійсними скасуванню також підлягає рішення про державну реєстрацію права оренди оспорюваних земельних ділянок за ОСОБА_1 .

Вказане забезпечить належний та повний захист речового права держави на спірні земельні ділянки, оскільки збереження в Державному реєстрі прав на нерухоме майно записів про наявні у ОСОБА_1 , права користування спірними земельними ділянками безперечно порушуватиме відповідні права держави.

З приводу підтвердження підстав для представництва інтересів держави зазначаю наступне.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №3-рп/99, із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Підставою представництва інтересів держави у судах є наявність порушеного або загрози порушень економічних, політичних і інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що виникають у відносинах між ними або державою.

Стаття 14 Конституції України встановлює, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Таким чином, законність надання її у використання, у тому числі, передача в оренду, безперечно становить інтерес держави.

У вказаному випадку, інтерес держави полягає у необхідності неухильного дотримання законності при передачі в оренду землі, як основного національного багатства, яке перебуває під особливою охороною держави, забезпечення раціонального використання та охорони земель.

Подання Звенигородською місцевою прокуратурою позовної заяви обумовлено необхідністю відновлення та захисту порушених інтересів держави, які полягають у неухильному дотриманні принципу законності при передачі земель державної власності у користування.

Твердження про те, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» та дотримання «справедливої рівноваги» у контексті законності втручання у майнові права, захищені ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, висловлені Європейським судом з прав людини у своїх рішеннях (наприклад, рішення та ухвали ЄСГІЛ у справах «Раймопдо проти Італії» від 22 лютого 1994 року, «Філліпс проти Сполученого Королівства» від 5 липня 2001 року, «Аркурі та інші проти Італії» від 5 липня 2001 року, «Ріела та інші проти Італії» від 4 вересня 2001 року, «Ісмаїлов проти Російської Федерації» від 6 листопада 2008 року, «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 201 1 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «Еаst/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року).

Такі висновки знайшли своє відображення у правових позиціях Верховного Суд України у справах №6-92цс13, №6-2902цс15.

У відповідності до ч. 2 ст. З ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

В силу ст. 45 ЦПК України прокурор бере участь у справі за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, її позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

За положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Частиною 4 ст. 19 ЦПК України для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні призначене загальне позовне провадження.

Керуючись ч. 7 ст. 7, ст. 11, ч. 8 ст. 43, ст. ст. 44, 49, 53, 71, 83, 84, 85, 86, 91, 93, 95, 183, 185, 187, 189, 190-193, 196, 199, 257, ч. 2 ст. 261, ст. ст. 272, 353-355 ЦПК України, п. 8 ч. 11, 15.5 розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Відкрити провадження в цивільній справі №704/1235/17 за позовом заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області та ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Фермерського господарства "Золото Ланів - А" про визнання незаконним і скасування рішень органу державної влади визнання договорів оренди недісним.

Розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження.

Почати підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали.

Проведення підготовчого засідання призначити на 19 січня 2022 року о 9 годині 00 хвилин в Маньківському районному суді Черкаської області (вул. Соборна, буд. 8, смт. Маньківка Маньківського району Черкаської області).

Роз`яснити учасникам справи право на підставі ч. 7 ст. 7 ЦПК України, звернутись до суду з клопотанням про проведення розгляду справи у закритому судовому засіданні з метою запобігання розголошенню відомостей про інтимні чи інші особисті сторони життя учасників справи.

Учасникам справи надіслати копії ухвали про відкриття провадження у справі (в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення) протягом двох днів з дня її складення у відповідності до ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідачу та третім особам разом з копією ухвали про відкриття провадження у справі одночасно надіслати копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Встановити строк відповідачу для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, - протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали.

Зобов`язати відповідача одночасно із надісланням (наданням) відзиву до суду надіслати (надати) копії такого відзиву та доданих до нього документів позивачу, а також третім особам.

У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив підписується відповідачем або його представником. Відзив повинен містити: найменування (ім`я) позивача і номер справи; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) відповідача, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу та адресу електронної пошти, за наявності; у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які визнаються відповідачем; обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, надану позивачем, з якою відповідач погоджується; заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання; заперечення (за наявності) щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи по суті; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. До відзиву додаються: докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасника справи. До відзиву, підписаного представником відповідача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника відповідача. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідачу для надання зустрічного позову встановити строк до 19 січня 2022 року.

Третім особам для надання суду пояснень щодо позову або відзиву та доказів встановити строк до 19 січня 2022 року, попередивши, що у разі їх ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У поясненнях третьої особи щодо позову або відзиву третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, викладає свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову. Пояснення третьої особи підписуються третьою особою або її представником. До пояснень третьої особи застосовуються тотожні для відзиву правила.

Учасники справи мають право надати відповідь на пояснення третіх осіб, свої письмові пояснення щодо відповіді на відзив - до закінчення підготовчого провадження.

Роз`яснити учасникам справи їх право на поставлення в першій заяві по суті справи, що ними подається до суду, не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи. Учасник справи, якому поставлено питання позивачем, зобов`язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті. На запитання до учасника справи, який є юридичною особою, відповіді надає її керівник або інша посадова особа за його дорученням. Відповіді на запитання подаються до суду учасником справи - фізичною особою, керівником або іншою посадовою особою юридичної особи у формі заяви свідка не пізніш як за п`ять днів до підготовчого засідання. Копія такої заяви свідка у той самий строк надсилається учаснику справи, який поставив письмові запитання. У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), відповіді на питання щодо обставин справи, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань. Якщо поставлене запитання пов`язане з наданням відповідних доказів, що підтверджують відповідні обставини, учасник справи разом з наданням заяви свідка надає копії відповідних письмових чи електронних доказів. Учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, над якою встановлено опіку чи піклування, член сім`ї або близький родич цих осіб), які можуть тягнути юридичну відповідальність для нього або таких членів сім`ї чи близьких родичів. Особа, яка відмовляється давати показання, зобов`язана повідомити причини відмови. Також учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання, якщо поставлене запитання не стосується обставин, що мають значення для справи;якщо учасником справи поставлено більше десяти запитань. За наявності підстав для відмови від відповіді учасник справи повинен повідомити про відмову іншого учасника та суд у строк для надання відповіді на запитання. Суд за клопотанням іншого учасника справи може визнати підстави для відмови відсутніми та зобов`язати учасника справи надати відповідь.

Попередити учасників справи, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); найменування суду, до якого вона подається; номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів); зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення); перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення); інші відомості, що вимагаються цим Кодексом. Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. Учасник справи має право додати до письмової заяви, клопотання проект ухвали, постановити яку він просить суд. Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Роз`яснити учасникам справи, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане відповідачем, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника). Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Документи, отримані за допомогою факсимільного чи інших аналогічних засобів зв`язку, приймаються судом до розгляду як письмові докази у випадках і в порядку, які встановлені законом або договором. Іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання.

Забезпечення доказів судом проводиться за правилами, встановленими ст. ст. 116-119 ЦПК України.

Попередити учасників справи про недопустимість зловживання процесуальними правами, шляхом подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; умисного неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі, тощо.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Уразі, якщо подання скарги, заяви, клопотання буде визнане зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: https://mn.ck.court.gov.ua/sud2312/.

Ухвала окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку лише щодо порушення правил підсудності. В іншій частині заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Маньківський районний суд Черкаської області до Черкаського апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Суддя І.Д.Калієвський