Справа № 569/4481/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Харечко С.П.,

при секретарі Гожа Г.В.

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_3 ,

представника третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю та позовною заявою третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визнання права власності та усунення перешкод в користуванні майном,

Встановив:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до Рівнеснкього міського суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі Біржової угоди купівлі продажу нерухомості від 26 грудня 2001 року та Договору купівлі-продажу від 11.03.2003 року він придбав у власність 42/100 частини громадської будівлі по АДРЕСА_1 . Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 28.11.2008 року №3709 ВМВ №260505 він придбав у власність земельну ділянку для обслуговування нежитлових приміщень, площею 0,0514 га, яка розташована в АДРЕСА_1 . Право власності посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №284311 від 31 березня 2009 року. З 2006 року на підставі усної та безоплатної домовленості позивач дозволив ОСОБА_2 використовувати вказані вище приміщення та земельну ділянку, для його власних потреб. 10 червня 2008 року він надав відповідачу Довіреність стосовно користування та розпорядження нерухомим майном, що йому належить на праві власності, а саме: житловим будинком з надвірними будівлями, та земельною ділянкою площею 0,0657 га, що знаходяться в АДРЕСА_2 ; 35/100 ідеальної частки будівлі душевої, за планом літ. "Л-1" загальною площею 136,7 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 ; 7/100 частки будівлі душевої, літ. "Л-1", інв.№0128, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Чумак Т.В. р.№319. Вказує, що ОСОБА_2 на протязі майже трьох років користувався його власністю, використовував вище перелічені будівлі та земельну ділянку у здійсненні підприємницької діяльності, оскільки до 07 березня 2017 року був зареєстрований як фізична особа - підприємець та здійснював підприємницьку діяльність пов`язану з технічним обслуговуванням та ремонтом автотранспортних засобів, оптовою торгівлею деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, а також роздрібною торгівлею залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами. Зазначає, що з лютого 2011 року він скасував Довіреність від 10.06.2008 року, видану на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , що стверджується відповідною нотаріально посвідченою заявою від 04.02.2011 року. Інших правочинів, які б давали право відповідачу користуватися належними йому нежитловими приміщеннями та земельною ділянкою, які розташовані в АДРЕСА_1 вони не вчиняли. Незважаючи на те, що він скасував Довіреність, про що повідомлено ОСОБА_2 нотаріусом Чумак Т.В., відповідач продовжує самовільно, без будь-яких правових підстав користуватися його власністю, чим створює йому перешкоди як власнику нерухомості у володінні майном. На початку 2016 року йому стало відомо, що відповідач без його на те дозволу здав вказане приміщення та земельну ділянку в оренду невідомій особі та отримує за це орендну плату. На даний час не має можливості вільно зайти у своє приміщення та й взагалі - потрапити на свою земельну ділянку, перевірити стан майна, з початку року відповідач не надає мені жодної інформації щодо стану будівель та перешкоджає у користуванні власністю, не допускає на територію приміщень та земельної ділянки, самовільно змінив замки та встановив ворота. Його усні вимоги звільнити приміщення відповідач ігнорує, а усі перемовини : скінчуються конфліктами та приїздом поліції. 14 червня 2016 року на адресу відповідача ним було надіслано повідомлення - змогу про звільнення самочинно зайнятого нежитлового приміщення громадського будинку по АДРЕСА_1 , проте воно було залишене без будь-якого належного реагування. Натомість йому стало відомо, що відповідач почав проводити руйнівні роботи, а саме демонтаж внутрішніх перегородок у будівлі, яка належить йому, чим завдав йому матеріальні збитки. Крім того ОСОБА_2 без мого дозволу були встановлені вхідні ворота, що також унеможливлюють здійснення моїх законних прав, оскільки тепер я не можу зайти не тільки у належні мені будівлі, а й взагалі на територію власної земельної ділянки. Вказує, що 08 липня 2016 року та 27 липня 2016 року він викликав працівників поліції у зв`язку з тим, що відповідач незаконно проник у його приміщення та здійснював у ньому руйнівні роботи. По фактах звернення до правоохоронного органу прийнято рішення від 21 липня 2016 року та від 04 серпня 2016 року. 11 липня 2016 року він звернувся з письмовою заявою до Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області про пошкодження навісних замків складського приміщення та незаконне проникнення до цього приміщення, яке знаходиться в АДРЕСА_1 . З метою поновлення моїх порушених прав як власника будівлі та земельної ділянки і припинення дій, які порушують ці права, ним, 19 вересня 2016 року було надіслано ОСОБА_2 повторне повідомлення з вимогою звільнити самочинно зайняте нежитлове приміщення та земельну ділянку в АДРЕСА_1 , протягом двох календарних днів з моменту отримання даного повідомлення-вимоги. Вказана вимога була отримана відповідачем 29 вересня 2016 року, однак ані відповіді, ані будь-якого іншого належного реагування мені не надходило і станом на сьогодні відповідач продовжує порушувати його законне право, приміщення та земельна ділянка не звільнені відповідачем, а він не має доступу до свого майна.В листопаді 2016 року він звернувся до поліції та прокуратури з заявами про злочин на підставі якої 10.11.2016 року слідчим відділом Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області внесені відомості зазначеної заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0007886 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 356 КК України (Самоправство) та розпочато досудове розслідування. На даний час триває досудове розслідування по вказаному факту. В зв`язку з наведеним просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування ОСОБА_5 належними йому на праві власності: земельною ділянкою для обслуговування нежитлових приміщень, площею 0,0514 га, кадастровий номер :01:024:0228; 35/100 ідеальної частки будівлі душевої, за планом літ"Л-1" загальною площею 136,7 кв.м., яка складається з: коридора - 19, комори-15, коридора - 16, коридора - 17, основне - 7, основне - 8, тамбура - 9, основне - 10, основне 11, коридора - 12, основне - 13, основне - 14, душева - 20; 7/100 частки будівлі душевої, літ. "Л-1", інв.№0128, загальною площею 25,2 кв.м., які знаходяться в АДРЕСА_1 , зобов`язавши ОСОБА_2 не чинити перешкод у здійсненні права користування позивача, шляхом звільнення вказаних приміщень та земельної ділянки, а також надавши доступ до зазначених приміщень та земельної ділянки ОСОБА_5 та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

У даній справі з позовною заявою, як третя особа із самостійними вимогами щодо предмета спору звернувся ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визнання права власності та усунення перешкод в користуванні майном. Вимоги обґрунтовує тим, що 01 липня 2010 року між ОСОБА_6 (надалі - Інвестор) та ОСОБА_5 , від імені та в інтересах якого діяв ОСОБА_2 , на підставі довіреності за р. №319 від 10 червня 2008 року, посвідченої приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Чумак Т.В. (надалі - Замовник) було укладено Інвестиційний договір на реконструкцію нежитлового приміщення, будівлі душевої літ. «Л-1» за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - Інвестиційний договір). У відповідності до п.1.1. Інвестиційного договору інвестор своїми силами, засобами, за рахунок власних і залучених коштів та/або матеріальних ресурсів здійснює інвестування в Об`єкт інвестування, визначений цим Договором, та земельну ділянку, на якій він знаходиться, з метою проведення реконструкції, введення в експлуатацію та отримання у власність завершеного реконструкцією Об`єкту інвестування (в частині, що визначена у 5.2 даного Інвестиційного договору), у визначеному цим Договором порядку. 20 грудня 2010 року, звернувся до ОСОБА_5 з письмовою вимогою про передачу документів для реєстрації права приватної власності на об`єкт інвестування, а саме: нежитлове приміщення, будівлі душевої літ. «Л-1» за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 83,6 кв.м. 21 грудня 2010 року зазначену письмову вимогу було отримано уповноваженою особою ОСОБА_5 - ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності за р.№319 від 10 червня 2008 року, посвідченої приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Чумак Т.В. Зазначає, що ОСОБА_6 виконані всі вимоги Інвестиційного договору, звершено реконструкція об`єкта інвестування. Однак, станом на 13 червня 2017 року право власності на об`єкт інвестування, а саме: нежитлове приміщення, будівлі душевої літ. «Л-1» за адресою: АДРЕСА_1 , запальною площею 83,6 кв.м., за ним, не зареєстровано. Також, станом на 13 червня 2017 року, ОСОБА_5 не передано документів для реєстрації права приватної власності на об`єкт інвестування, а саме: нежитлове приміщення, будівлі душевої літ. «Л-1» за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 83,6 кв.м. що, безпосередньо свідчить про невизнання такого права за ним. В зв`язку наведеним просить суд визнати право приватної власності на об`єкт інвестування, а саме: нежитлове приміщення, будівлі душевої літ. «Л-1» за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_6 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області від 30 грудня 1997 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ). Усунути перешкоди у здійсненні права володіння, користування, розпоряджання ОСОБА_6 належного йому нежитлового приміщення, будівлі душевої літ. «Л-1» за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 127,5 кв.м., зобов`язавши ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не чинити перешкод у здійсненні права володіння, користування, розпоряджання нежитловим приміщенням, будівлі душевої літ. «Л-1» за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом його звільнення та стягнути з ОСОБА_5 понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 05 вересня 2017 року позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визнання права власності та усунення перешкод в користуванні майном прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою суду від 08 грудня 2017 року зупинено провадження у даній справі до набрання рішення у справі 569/15913/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності частково нікчемного правочину та визнання частково недійсним цього правочину (інвестиційного договору від 01 липня 2010 року).

21 травня 2019 року ухвалою суду провадження поновлено у зв`язку з набранням рішенням у справі 569/15913/17 законної сили.

Ухвалою суду від 24 лютого 2020 року зупинено провадження у даній справі у зв`язку з розглядом Верховним Судом справи 569/15913/17.

Ухвалою від 14 липня 2021 року провадження поновлено у зв`язку з розглядом Верховним Судом справи 569/15913/17.

В судовому засіданні представник позивача просила суд первісний позов задовільнити, обґрунтовуючи тим, що власник не може користуватися і розпоряджатися своєю власністю, через неправомірні дії відповідача ОСОБА_8 . В задоволені позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_6 просила суд відмовити з підстав, що останній проводив реконструкцію приміщення з порушенням вимог закону, про що в технічному паспорті зроблено відмітку самочинне будівництво.

Відповідач ОСОБА_8 та його представник суду пояснили, що первісний позов не підлягає до задоволення, оскільки відповідач не чинить позивачу жодних перешкод в користуванні власністю. Реконструкцію спірного нежитлового приміщення здійснено за рахунок залучення коштів третьої особи ОСОБА_6 , який і звернувся до суду з окремим позовом про визнання за ним права власності.

Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_6 просив суд відмовити в задоволені первісного позову, позов третьої особи задовільнити. Суду пояснив, що інвестиційний договір від 01 липня 2010 року є дійсним, оскільки рішенням суду визнано недійсними лише слова в п.2.3 "та земельна ділянка зазначена в п.2.2.3 цього Договору", п. 3.8, п.3.9 Інвестиційного договору на реконструкцію нежитлового приміщення - , будівлі душевої літ. "Л-1" за адресою: АДРЕСА_1 ., в задоволенні решти вимог відмовлено.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини.

Згідно пункту 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Суд встановив, що на підставі Біржової угоди купівлі продажу нерухомості від 26 грудня 2001 року та Договору купівлі-продажу від 11.03.2003 року позивач придбав у власність 42/100 частини будівлі по АДРЕСА_1 ( підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №61148857 та технічним паспортом на громадський будинок будівлі літ. «Л-1» №8 по АДРЕСА_2 ).

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 28.11.2008 року №3709 ВМВ №260505 позивач придбав у власність земельну ділянку для обслуговування нежитлових приміщень, площею 0,0514 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , право власності підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №284311 від 31 березня 2009 року.

10 червня 2008 року Позивач надав відповідачу Довіреність стосовно користування та розпорядження нерухомим майном, що йому належить на праві власності, а саме: житловим будинком з надвірними будівлями, та земельною ділянкою площею 0,0657 га, що знаходяться в АДРЕСА_2 ; 35/100 ідеальної частки будівлі душевої, за планом літ. "Л-1" загальною площею 136,7 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 ; 7/100 частки будівлі душевої, літ. "Л-1", інв. №0128, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Чумак Т.В. р.№319. та цим же нотаріусом скасована за заявою ОСОБА_5 від 04.02.2011 року.

Позивач зазначає, що на підставі усної та безоплатної домовленості він дозволив ОСОБА_2 використовувати вказані вище приміщення та земельну ділянку, для його власних потреб.

Також позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 на протязі майже трьох років користувався його власністю, використовував вище перелічені будівлі та земельну ділянку у здійсненні підприємницької діяльності, був зареєстрований як фізична особа - підприємець та здійснював підприємницьку діяльність пов`язану з технічним обслуговуванням та ремонтом автотранспортних засобів, оптовою торгівлею деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, а також роздрібною торгівлею залізними виробами, будівельними та санітарно-технічними виробами.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з частинами першою, другою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Одним зі способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує (пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України), - усунення перешкод у здійсненні права користування майном.

Усебічність та повнота розгляду справи є з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні й допустимі докази на підтвердження того, що саме відповідач ОСОБА_2 створює незручності: а саме перешкоджає у користуванні власністю, оскільки своїми неправомірними діями здав приміщення в оренду, не допускає позивача на територію приміщень та земельної ділянки. Також відсутні докази того, що відповідач здійснив демонтаж внутрішніх перегородок приміщення.

Постановою від 20 грудня 2016 року про закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 162 КК України не встановлено обставин, що відповідач ОСОБА_2 вчиняв протиправних дії чи перешкоджав у користуванні власністю позивачу.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку відмовити в задоволені ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю за недоведеністю позовних вимог.

Поряд з цим, 01 липня 2010 року між ОСОБА_6 (надалі - Інвестор) та ОСОБА_5 , від імені та в інтересах якого діяв ОСОБА_2 , на підставі довіреності за р. №319 від 10 червня 2008 року, посвідченої приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Чумак Т.В. (надалі - Замовник) було укладено Інвестиційний договір на реконструкцію нежитлового приміщення, будівлі душевої літ. «Л-1» за адресою: АДРЕСА_1 .

В результаті таких дій, позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності частково нікчемного правочину та визнання частково недійсним цього правочину (інвестиційного договору від 01 липня 2010 року).

Рішенням Рівненського міського суду від 22 січня 2019 у справі за позовом ОСОБА_5 суд задовольнив частково позовні вимоги, а саме: визнав недійсними: слова в п.2.3 "та земельна ділянка зазначена в п.2.2.3 цього Договору", п. 3.8, п.3.9 Інвестиційного договору на реконструкцію нежитлового приміщення - , будівлі душевої літ. "Л-1" за адресою: АДРЕСА_1 ., задоволенні решти вимог відмовлено. Рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до ч.5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_2 на момент укладення Інвестиційного договору мав всі повноваження на укладення оспорюваного правочину.

Однак, як встановлено судом, у п.1.3 Договору передбачено, що замовник здійснює інвестування в будівництво Об`єкта інвестування на умовах, визначених цим Договором, шляхом надання земельної ділянки, на якій знаходитиметься Об`єкт інвестування та виконання функцій «Замовника будівництва», що дає право інвестору проводити роботи згідно умов договору

Проте позивач станом на 10 червня 2008 року ще не був власником земельної ділянки в АДРЕСА_1 , коли надав відповідачу Довіреність стосовно користування та розпорядження нерухомим майном, а відтак не міг делегувати право на укладення будь-яких правочинів, пов`язаних із земельною ділянкою.

Разом з тим, саме на позивача, за умовами укладеного між сторонами Інвестиційного договору, покладаються обов`язки щодо отримання дозвільних документів та забезпечення прийняття Об`єкта інвестування в експлуатацію.

Наявні в матеріалах докази свідчать про те, що власником земельної ділянки та будівлі душевої літ. «Л-1» за адресою: АДРЕСА_1 , є позивач ОСОБА_5 .

Відповідач ОСОБА_2 , який користувався та розпоряджався нерухомим майном за адресою: АДРЕСА_1 на підставі довіреності від 10 червня 2008 року втратив таке право від 04.02.2011 року, оскільки довіреність була скасована.

Доказів того, що в результаті виконання Інвестиційного договору було створено новий об"єкт нерухомості чи реконструйовано будівлю, яка належить на праві власності позивачу до матеріалів справи не долучено.

Згідно технічного паспорту, який надав ОСОБА_6 убачається, що реконструйована частина будівлі АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом.

Таким чином, в задоволенні позову третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визнання права власності та усунення перешкод в користуванні майном слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю відмовити.

В задоволенні позовної заяви третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визнання права власності та усунення перешкод в користуванні майном відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Третя особа: ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення виготовлено 28 грудня 2021 року.

Суддя: С.П.Харечко