РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

03 березня 2021 року

Справа №451/5/20
Провадження № 2/451/137/21

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Войтович Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові цивільну справу №451/5/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив:

8 січня 2020 року, ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В позовній заяві зазначає, що йому на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлі, виданого 28.04.1990 року Виконавчим комітетом Радехівської районної Ради народних депутатів Львівської області, належить будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 . Згідно довідки №330, виданої 30 грудня 2019 року виконкомом Стремільченської сільської ради Радехівського району Львівської області, в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , 1974 р.н., ОСОБА_4 , 1995 р.н., ОСОБА_5 , 1987 р.н., та ОСОБА_2 , 1977 р.н. Однак відповідач хоча й зареєстрований у вказаному вище житловому будинку, проте не проживає у зазначеному житловому приміщенні без поважних причин та не проживав взагалі з моменту реєстрації. Вказане підтверджується довідкою №313 від 09.12.2019р., виданою виконкомом Стремільченської сільської ради про те, що ОСОБА_2 , 1977 р.н. дійсно зареєстрований по АДРЕСА_1 , але не проживає та з моменту реєстрації не проживав. Таким чином відповідач протягом тривалого часу (з моменту реєстрації) проживає в іншому населеному пункті (точна адреса його проживання позивачу не відома), не сплачує комунальних платежів, в утриманні житла жодної участі не бере, особистих речей в будинку немає і взагалі житлом не цікавиться. Перешкод в користуванні житловим приміщенням ні позивач, ні інші особи відповідачу не чинили. Факт реєстрації відповідача у вказаному будинку порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, оскільки останній позбавлений можливості оформити державну субсидію на оплату комунальних послуг на утримання будинку. Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2 втратив право користування будинком АДРЕСА_1 , у зв`язку з тривалою (понад один рік) відсутністю без поважної причини за місцем реєстрації. Оскільки реєстрація відповідача за цією адресою створює перешкоди у здійсненні законного права користування і розпорядження майном позивача він вимушений звернутися до суду з позовною заявою. Просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача в користь позивача понесені судові витрати. (а.с.1-3).

Позивач в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, оскільки відповідач з часу реєстрації не проживає у будинку. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повістка повернулася без вручення адресату, оскільки останній за цією адресою відсутній (а.с.26-27).

Згідно з ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечив позивач.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Зміст ст.405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користуватися цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім`ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Так, суд встановив, що ОСОБА_1 , є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на будівлі, виданим 28.04.1990 року Виконавчим комітетом Радехівської районної Ради народних депутатів Львівської області (а.с.5).

Згідно довідки №330, виданої 30 грудня 2019 року виконкомом Стремільченської сільської ради Радехівського району Львівської області, в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , 1974 р.н., ОСОБА_4 , 1995 р.н., ОСОБА_5 , 1987 р.н., та ОСОБА_2 , 1977 р.н., що підтверджується також записами в будинковій книзі (а.с.12-17).

Згідно довідки №313 від 09.12.2019 р., виданої виконкомом Стремільченської сільської ради про те, що ОСОБА_2 , 1977 р.н. дійсно зареєстрований по АДРЕСА_1 , але не проживає та з моменту реєстрації не проживав (а.с.9).

Із письмових пояснень сусідів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ніколи не проживав і не проживає за адресою АДРЕСА_1 . Із письмового пояснення сусідки ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_2 , 1977 р.н., ніколи не проживав в с. Стремільче (а.с.6-8).

Факт, що ОСОБА_2 , не проживає за вищевказаною адресою підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , не довірити показам яких в суду підстав немає (а.с.28-29).

Приймаючи до уваги вищенаведене, ті обставини, що відповідач більше встановленого ст.405 ЦК України строку будинком АДРЕСА_1 без поважних причин не користується, суд вважає, що його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, відтак позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,258-259,263-265,279,280,282 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 , судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Радехівського районного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 9 березня 2021 року.