Номер провадження:22-ц/813/6542/21
Номер провадження: 22-ц/813/6773/21
Головуючий у першій інстанції:Маломуж А.І.
Номер справи місцевого суду: 947/2298/21
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О.І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

представника ОСОБА_1 і ОСОБА_2 адвоката Шляпіної Л.М.,

представника ТОВ «Консалт Солюшенс» - адвоката Шевцова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданніапеляційні скарги представника ОСОБА_1 і ОСОБА_2 адвоката Шляпіної Люмили Миколаївни на ухвали Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2020 року та від 08 лютого 2021 року про заміну сторони стягувача у цивільній справі №2-1732/2010 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.04.2010 року, яке було змінено рішенням апеляційного суду Одеської області від 05.04.2011 року, вимоги ПАТ «Ерсте Банк» були задоволені і на користь ПАТ «Ерсте Банк» з відповідачів в солідарному порядку стягнуто 1 115 460,81 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати у справі.

Рішення суду набрало законної сили і на примусове виконання судового рішення представник ПАТ «Ерсте Банк» 24.06.2010 року отримав виконавчі листи №2-1732/10.

11.11.2020 року ТОВ «Спектрум Ессетс» звернулось до суду з заявою про заміну сторони у виконавчих документах у цивільній справі за № 2-1732/2010 за позовною заявою ПАТ «Ерсте Банк`до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на відступлення прав вимоги.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2020 року заяву ТОВ «Спектрум Ессетс» про заміну сторони задоволено, замінено сторону стягувача ПАТ «Ерсте Банк» на правонаступника ПАТ «Ерсте Банк» (т.1, а.с. 207).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Шляпіна Л.М. ставить питання про скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2020 року та постановлення нової, якою відмовити ТОВ «Спектрум Ессетс» у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права(т.2 а.с.27-32).

Крім того, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2021 року заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони також було задоволено та здійснено заміну сторони стягувача, а саме: ТОВ «Спектрум Ессетс» на ТОВ «Консалт Солюшенс» (т.1, а.с. 246-248).

Зазначену ухвалу суду також оскаржено в апеляційному порядку представником ОСОБА_1 адвокатом Шляпіною Л.М. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 також ставить питання про скасування ухвали Київського раойнного суду м. Одеси від 08.02.2021 року та постановлення нової, якою відмовити ТОВ «Консалт Солюшенс» у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права(т.2 а.с.27-32).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, відзиви на них і усні заперечення про них преставника ТОВ «Консалт Солюшенс», колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.11.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Спектрум Ессетс» звернулось до суду з заявою про заміну сторони у виконавчих документах у цивільній справі за № 2-1732/2010 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на відступлення прав вимоги.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2020 року заява ТОВ «Спекртур Ессетс» була задоволена.

При цьому суд вказав, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили, а тому відповідно до ч.3 ст. 442 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути питання про заміну сторони виконавчого провадження за відсутності вказаних осіб.

Крім того, судом встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.04.2010 р. по справі № 2-1732/2010, зміненим Апеляційним судом Одеської області, позов ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованість по кредиту у сумі 967 802,58 грн., заборгованість по відсоткам у сумі 124 930,27 грн., пеню за несвоєчасне повернення кредитної заборгованості та відсотків за кредитом у сумі 22 727,96 грн., а всього 1115 460,81 грн.

В подальшому, а саме: 14.05.2015 року між ПАТ «Ерсте Банк» та ПАТ «Фідобанк», , було здійснено заміну стягувача з ПАТ «Ерсте Банк» на ПАТ «Фідобанк» (т.1, а.с.180-181).

Крім того, 25 вересня 2020 р. між ПАТ «Ерсте Банк» та ТОВ «Спектрум Ессетс», , було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №GL3N218881, згідно з умовами якого останнє набуло права вимоги до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 за Кредитним договором від 06.06.2008 року № 014/9252/6/17130 та Договором поруки від 06.06.2008 року № 014/9252/6/17130/2.

Таким чином, на підставі Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 25.09.2020 р. № GL3N218881, до ТОВ «Спектрум Ессетс» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 за Кредитним договором з фізичною особою від 06.06.2008 року № 014/9252/6/17130, ОСОБА_1 - за Договором поруки від 06.06.2008 року № 014/9252/6/17130/2.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що новим кредитором за вказаним Кредитним договором і Договором поруки є ТОВ «Спектрум Ессетс».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як відповідно до ст.ст.512,514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, згідно з ч.ч.1, 5 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Також відповідно до ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

З огляду на викладені обставини, а також враховуючи, що на час розгляду заяви відсутні відомості щодо наявності відкритого виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа, виданого в межах цивільної справи № 2-1732/2010, суд дійшов обгрунтованого висновку, з чим погоджується колегія суддів, про необхідність застосування до спірних правовідносин положень ч. 5 ст. 442 ЦПК України, та заміни стягувача у виконавчому листі його правонаступником до відкриття виконавчого провадження.

Аналогічним чином було вирішено питання про заміну сторони стягувача ТОВ «Спектрум Ессетс» на ТОВ «Консалт Солюшенс», про що Київським районним судом м. Одеси від 08 лютого 2021 року була постановлена ухвала.

В апеляційних скаргах представник ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - адвокат Шляпіна Л.М. ставить питання про скасування зазначених вище ухвал, посилаючись на те, що в порушення ч.3 ст. 442 ЦПК України суд розглянув заяви про заміну стягувача без повідомлення учасників справи. Крім того, адвокат Шляпіна Л.М. посилалась на те, що суд першої інстанції по заявам правонаступників надав справі нові номера, що в подальшому надасть правонаступникам, яким було ТОВ «Спектрум Ессетс», потім ТОВ «Консалт Солюшенс», отримати нові виконавчі листи і виконувати судове рішенняКиївського районного суду м. Одеси від 16.04.2010 року, зміненого рішенням апеляційного суду Одеської області від 05.04.2011 року. Також адвокат Шляпіна Л.М. в апеляційних скаргах посилалась на те, що виконавчих провадженї по виконанню судового рішенняКиївського районного суду м. Одеси від 16.04.2010 року, зміненого рішенням апеляційного суду Одеської області від 05.04.2011 року, не існує, то суд не мав права вирішувати питання про заміну сторони неіснуючого виконавчого провадження.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Так, дійсно, матеріали справи не мають доказів того, що рішенняКиївського районного суду м. Одеси від 16.04.2010 року, змінене рішенням апеляційного суду Одеської області від 05.04.2011 року, на даний час виконано.

Разом з тим, п. 9 ст. 129 Конституції України передбачено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

У ст. 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Крім того, ч.1 ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Таким чином, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів також зазначає, що заміна кредитора, який вибув внаслідок відступлення ним свого права вимоги новому кредитору проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.11.2013 у справі № 6-122цс13, який також висловлений в постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23.01.2019, справа № 803/1273/16.

Таким чином, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.

Тобто, без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні (у виконавчому листі), оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 06.08.2020 у справі № 2029/2-2180/11 та від 03.02.2021 у справі № 452/2191/19.

Колегія суддів погоджується з доводами представника ТОВ «Консалт Солюшенс» про те, що відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постановах від 21.03.2018 у справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18, і від 09.12.2019 у справі № 2-3627/09, провадження № 61-16520сво18, Верховний Суд дійшов висновку, що заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Зазначеними обставинами спростовуються доводи заявника апеляційних скарг адвоката Шляпіної Л.М. про те, що суд не має правових підстав здійснювати заміну сторони при відсутності відкритого виконавчого провадження.

При цьому колегія суддів зазначає, що оскарженими ухвалами суду першої інстанції проведена заміна саме стягувача у виконавчих листах № №2-1732/2010, що видані на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.04.2010 року, зміненого рішенням апеляційного суду Одеської області від 05.04.2011 року, у цивільній справі за позовною заявою ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (т.1, а.с.207, 246-248).

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України питання про заміну сторони виконавчого провадження вирішується в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Проте, з матеріалів справи вбачається, і не заперечується учасниками справи, що останні не повідомлялись про час і місце судового засідання, як при постановленні першої, так і при постановленні другої оскаржуваної ухвали суду, що є порушенням порядку розгляду заяв про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) у цивільній справі.

Зазначені обставини свідчать про те, що оскаржувані ухвали суду першої інстанції є незаконними і підлягають скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів позбавлена можливості направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, так як за змістом вимог, передбачених ст. 379 ЦПК України скасування ухвали і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції можливе лише стосовно ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За таких обставин і враховуючи що ухвала про заміну сторони виконавчого провадження у справі, не перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає за необхідне винести постанову, якою здійснити заміну сторони стягувача, з ПАТ «Фідобанк» на ТОВ «Спектрум Ессетс», а також з ТОВ «Спектрум Ессетс на ТОВ «Консалт Солюшенс».

Що стосується доводів заявника апеляційних скарг адвоката Шляпіної Л.М. про те, що суд першої інстанції присвоїв вказаним справам інші номера: № 947/33055/20 та № 9472298/21, що в свою чергу надасть можливість правонаступникам отримати виконавчі листи по виконанню рішенняКиївського районного суду м. Одеси від 16.04.2010 року, зміненого рішенням апеляційного суду Одеської області від 05.04.2011 року, з новими номерами, а не за номером справи 2-1732/10, по якій ухвалені вищевказані судові рішення, то вони є безпідставними, так як номера справам присвоєні відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду (далі АСДС), затвердженого 26.11.2010 року Радою суддів України, наступними численними змінами.

В теперішній час порядок автоматизованої (електронної) обробки, обліку та контролю документів, судових справ за допомогою АСДС і ведення діловодства в паперовій формі встановлений Наказом Державної судової адміністрації України № 814 від 20.08.2019 року «Про затвердження інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, п. 11 Розділу ІІ якої передбачено, що судові справи, а також інші документи і матеріали, що стосуються розгляду судових справ у суді, приймає та реєструє в АСДС канцелярія відповідно до Положення про АСДС.

Доводи заявників апеляційних скарги про те, що дані справи нададуть можливість правонаступникам отримати нові виконавчі листи, є нічим іншим як припущенням заявника апеляційних скарг, що за змістом ч. 6 ст. 81 ЦПК України не може бути покладено в основу судового рішення.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційних скарг частково надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти постановлених ухвал суду та доводів апеляційноих скарг.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувані ухвали не в повній мірі відповідають зазначеним вимогам, доводи апеляційних скарг їх частково спростовують, оскільки ухвали у справі постановлено не у повній відповідності до вимог процесуального законодавства, у зв`язку з чим апеляційні скарги слід задовольнити частково, оскаржувані ухвали суду скасувати і прийняти постанову, якою здійснити заміну стягувача у цивільній сраві за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, по якійКиївським районним судом м. Одеси 16.04.2010 року було ухвалено судове рішення, змінене рішенням апеляційного суду Одеської області від 05.04.2011 року, з ПАТ «Фідобанк» на ТОВ «Спектрум Ессетс», а також з ТОВ «Спектрум Ессетс на ТОВ «Консалт Солюшенс».

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, які представник ТОВ «Консалт Солюшенс» просить стягнути з відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в розмірі, відповідно 11500 грн. і 11000 грн, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, представник ОСОБА_1 і ОСОБА_2 адвокат Шляпіна Л.В. взагалі вважає, що її апеляційні скарги підлягають повному задоволенню, а тому витрати на професійну правничу допомогу не підлягають відшкодуванню її довірителями.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому колегія суддів зазначає, що згідно правової позиції Верховного Суду по справі № 329/766/18 від 02.09.2020 року, підлягають відшкодуванню витрати, які ще не сплачені, а тільки підлягають сплаті. Крім того, по справі № 922/2167/19 від 21.05.2020 року Верховний Суд висловив позицію, що якщо не подано розрахунок з першою заявою по суті справи, суд все одно може стягнути витрати на правову допомогу. Згідно ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Тобто, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При цьому, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою, та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції «Про захист прав людини і основоположєнгих свобод» (далі Конвенція). Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р. також вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи, що Одеський апеляційний суд розглядає по суті аналогічні апеляційні скарги в одному апеляційному провадженню, а також те, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, колегія суддів вважає за необхідне стягнути в рівних частках з відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11000 грн.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381-384, 389, 390, 442 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 і ОСОБА_2 адвоката Шляпіної Людмили Миколаївнизадовольнити частково.

Ухвали Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2020 року та від 08.02.2021 року скасувати.

Прийняти постанову, якою:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» про заміну сторони у виконавчих документах у цивільній справі № 2-1732/2010 за позовною заявою ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Ерсте банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», на Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» (, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 7, поверх 5) у виконавчих листах № 2-1732/2010, що видані на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2010 року, зміненого рішенням Апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2011 року, у цивільній справі за позовною заявою ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про заміну стягувача на його правонаступника задовольнити.

Замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «СпекструМ Ессетс» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (04108, м. Київ, пр-т Правди, 31-А, ) у виконавчих документах № 2-1732/10, виданих Київським районним судом м. Одеси 24 червня 2010 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 014/9252/6/17130 від 06 червня 2008 року.

Стянути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) і ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (код ЄДРЮОФОПГФ: 42251700) витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 11 000 грн. (одинадцять тисяч гривень).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29.12.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра