Провадження № 2/760/4922/21
у справі № 760/7022/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі:головуючого-судді - Букіної О.М.,

за участі секретаря - Цигановій Ю.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року позивач звернулася з позовом до суду і просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за Договором про поділ майна подружжя від 24.10.2019 у розмірі 705 233,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 30 000,00 грн. та судовий збір.

Свої вимоги мотивує тим, що 07.07.2017 ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_3 .

Вказує, що між позивачем та відповідачем до розірвання шлюбу було укладено Договір про поділ майна подружжя від 24.10.2019 за реєстровим № 1771, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семащук С.В.

Відповідно до п. 2 Договору від 24.10.2019, сторонами набуто у спільній сумісній власності наступне майно:

-Автомобіль марки AUDI, модель А6, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , оформлений на ім`я ОСОБА_3 ;

-Автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель TIGUAN, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , набутий на ім`я ОСОБА_1 ;

-інше майно, що відноситься до спільного майна подружжя (побутові речі та інше дрібне майно), яке сторони оцінили на загальну суму 1 493 400 (один мільйон чотириста дев`яносто три тисячі чотириста) гривень, що є еквівалентом 60000 (шістдесят тисяч) доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент укладення договору про поділ майна подружжя від 24.10.2019р.

Стверджує, що відповідно до умов Договору від 24.10.2019 у позивача в особистій власності залишився автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель TIGUAN, 2012 року випуску, а у власність відповідача перейшов - автомобіль марки AUDI, модель А6, 2012 року випуску.

Все інше майно на загальну суму 1 493 400 грн. (60 000 $), яке зазначене в п. 2.3 Договору від 24.10.2019 перейшло також у власність відповідача.

Вказує, що згідно п. 6 умов Договору від 24.10.2019 відповідач зобов`язався компенсувати позивачу половину вартості вищезазначеного спільного майна, у строк до 23.10.2022, рівними частинами щомісяця в сумі 20 733 (двадцять тисяч сімсот тридцять три) гривні, що є еквівалентом 833 (вісімсот тридцять три) долара США за офіційним валютним (обмінним) курсом НБУ, встановленим на момент укладення даного Договору, не пізніше 15 числа місяця, що є наступним місяцем, за який нараховується грошова компенсація на підставі даного Договору. Грошова компенсація повинна сплачуватися в гривнях за курсом НБУ, встановленим на дату здійснення платежу.

Посилається, що 27.11.2019 шлюб між сторонами було розірвано добровільному порядку, про що свідчить Свідоцтво про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_3 від 27.11.2019р. видане Солом`янським районним у місті Києві ВД РАЦС ГТУЮ у місті Києві.

Після розірвання шлюбу відповідач перерахував на рахунок позивача декілька платежів для виконання п. 6 умов Договору від 24.10.2019, а саме: 14.11.2019р.- 12 000 грн.; 15.11.2019р. - 8 731 грн.; 11.12.2019р.- 5 000 грн.; 11.12.2019р. - 14 798 грн.

Вказує, що у зв`язку з невиконанням умов Договору від 24.10.2019, позивач письмово звернулася до відповідача з вимогою-повідомленням від 25.01.2020 про погашення заборгованості за договором та дострокового (повного) повернення залишку коштів по Договору про поділ майна подружжя від 24.10.2019.

Відповідач отримав направлену вимогу, про що свідчить відмітка в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення від 01.02.2020.

Однак, до цього часу жодної відповіді чи платежів від відповідача не надходило.

Стверджує, що у зв`язку із простроченням відповідачем сплати чергового щомісячного платежу, у позивача в силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 2 ст. 1050 ЦК України у неї виникло право на дострокове стягнення заборгованості у розмірі 28 334,00 доларів США.

Враховуючи викладене вище позивач просила позовні вимоги задовольнити.

17.03.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

20.03.2020 до суду надійшла інформація про зареєстроване в законному порядку місце проживання відповідача.

Ухвалою Солом`янського районного суду від 23.03.2020 справу було прийнято до провадження Солом`янського районного суду м. Києва, відкрито загальне позовне провадження та призначено до розгляду у підготовчому засіданні.

09.12.2020 від відповідача на адресу суду надійшли письмові пояснення на позовну заяву, у яких останній частково заперечував проти заявлених позовних вимог.

У поданих поясненнях відповідач вказує, що станом на день звернення із позовною заявою до суду (11.03.2020 року), ним дійсно було прострочено виконання зобов`язання за договором від 24.10.2019, граничний строк яких минув 15 січня та 15 лютого 2020 року на загальну суму 1666 долари США, що є еквівалентом 41466,74грн., згідно офіційного курсу НБУ на момент укладення договору.

Стверджує, що саме на таку суму, виходячи з тексту позовних вимог, на його думку, суд повинен стягнути із відповідача на користь позивача.

Вказує, що ніяких інших невиконаних зобов`язань згідно Договору на момент формулювання свої позовних вимог та подання позову позивачем у відповідача не було.

Посилається, що договором не передбачено будь-якої відповідальності за прострочення виконання зобов`язань сторонами.

Зазначає, що твердження позивача про задовільний майновий стан відповідача не відповідають дійсності та останній не на даний час перебуває фінансовому скрутному становищі.

Подальше невиконання відповідачем зобов`язань по відшкодуванню чергових платежів, зі слів відповідача пов`язані зі зверненням позивача до суду і відкритті провадження у справі, а також інших об`єктивних обставин, що фактично не дають відповідачу на сьогоднішній день фінансової змоги своєчасно здійснювати щомісячні відшкодування, а саме: карантинні заходи та обмеження, що постійно вводяться урядом країни, що фактично призвели не тільки до відсутності доходу бізнесу відповідача, отримання засобів для існування, а й постійних збитків.

Крім того, просить суд зменшити розмір витрати на правову допомогу та стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Ухвалою Солом`янського районного суду від 09.12.2020 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляд по суті.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував частково. Визнавав позовні вимоги в частині стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за грудень 2019 року та січень 2020 року. У задоволенні решти позовних вимог просив відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, 24 довтня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено Договір щодо поділу майна подружжя, який був посвыдченим приватним нотаріусом КМНО Семащуком С.В. (а.с. 8).

Відповідно до п. 1 Договору щодо поділу майна подружжя від 24.10.2019, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за взаємною згодою за даним договором здійснили поділ набутого ними під час перебування у зареєстрованому шлюбі у спільну сумісну власність.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на момент укладення даного договору перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу НОМЕР_4 , видане Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській обл. від 07.07.2017.

Згідно із п. 2 Договору щодо поділу майна подружжя від 24.10.2019, за час перебування у зареєстрованому шлюбі у спільну власність набуте наступне майно:

2.1.Автомобіль марки AUDI, модель А6, тип транспортного засобу - загальний легковий - загальний седан - В, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , набутий на ім`я ОСОБА_3 (належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , виданого ТСЦ 8043 17.07.2019 року);

2.2.Автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель TIGUAN, тип транспортного засобу - загальний легковий універсал - В, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , набутий на ім`я ОСОБА_1 (належить їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 , виданого ТСЦ 8046 17.11.2017 року);

2.3.Інше майно, що відноситься до спільного майна подружжя (побутові речі та інше дрібне майно), яке сторони оцінили на загальну суму 1 493 400 (один мільйон чотириста дев`яносто три тисячі чотириста) гривень, що є еквівалентом 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент укладення договору.

Пунктом 4 договору передбачено, що за домовленістю сторін за даним договором в особисту приватну власність ОСОБА_3 переходить: Автомобіль марки AUDI, модель А6,тип транспортного засобу - загальний легковий - загальний седан - В, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , набутий на ім`я ОСОБА_3 (належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , виданого ТСЦ 8043 17.07.2019 року); все інше майно, що відноситься до спільного майна подружжя (побутові речі та інше дрібне майно), яке сторони оцінили на загальну суму 1 493 400 (один мільйон чотириста дев`яносто три тисячі чотириста) гривень, що є еквівалентом 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент укладення договору.

Пунктом 5 договору передбачено, що за домовленістю сторін за даним договором в особисту приватну власність ОСОБА_1 переходить Автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель TIGUAN, тип транспортного засобу - загальний легковий універсал - В, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , набутий на ім`я ОСОБА_1 (належить їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 , виданого ТСЦ 8046 17.11.2017 року).

Пунктом 6 договору встановлено, що у зв`язку із тим, що ОСОБА_3 переходить у власність все інше майно подружжя (побутові речі та інше дрібне майно), що було набуте у спільну сумісну власність за весь період шлюбу, яке сторони оцінили на загальну суму 1 493 400 (один мільйон чотириста дев`яносто три тисячі чотириста) гривень, що є еквівалентом 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент укладення даного договору, ОСОБА_3 зобов`язується компенсувати ОСОБА_1 половину вартості вищезгаданого спільного майна, у строк до 23.10.2022 року, рівними частинами щомісяця в сумі 20 733,00 грн., що є еквівалентом 833 доларів США за офіційним валютним курсом НБУ, встановленим на момент укладення даного договору, не пізніше 15 числа місяця, що є наступним місяцем, за який нараховується грошова компенсація, на підставі даного договору.

Передача грошової компенсації можлива, як шляхом зарахування коштів на розрахунковий (картковий) рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 , так і грошовій формі з обов`язковим написанням відповідної розписки щодо отримання грошових коштів ОСОБА_1

Грошова компенсація буде сплачуватися у гривнях за курсом НБУ, встановленим на дату здійснення платежу.

ОСОБА_3 має право достроково сплатити всю суму вищезгаданої грошової компенсації, а саме: 776 700,00 грн., що є еквівалентом 30 000,00 доларів США за офіційним валютним курсом НБУ, встановленим на момент укладення даного договору.

Пунктом 7 Договору встановлено, що сторони підтверджують, що жодна з них не поставлена цим договором у надзвичайно невигідне матеріальне становище.

Відповідно до п. 9 Договору, сторони підтверджують, що домовилися і не мають жодних зауважень, доповнень або суперечностей відносно умов даного договору.

Як встанволено в ході розгляду справи та не заперечувалося відповідачем, ОСОБА_3 на виконання умов Договору щодо поділу майна подружжя від 24.10.2019 перерахував ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 20 731,00 грн. у листопаді 2019 року та 19 798,00 грн. у грудні 2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Із матеріалів справи вбачається та не спростовано відповідачем, що останній допустив порушення зобов`язання згідно із Договором щодо поділу майна подружжя від 24.10.2019 за період із грудня 2019 року по січень 2021 року включно, тобто станом на день розгляду справи судом.

Посилання відповідача на ту обставину, що ним допущено порушення виконання зобов`язання починаючи із лютого 2020 року у зв`язку із зверненням позивачу до суду із позовною заявою, а також із скрутним фінансовим становищем суд не приймає до уваги, оскільки Договір щодо поділу майна подружжя від 24.10.2019 є чинним, зобов`язання за даним договором відповідачем не виконані.

Доказів на підтвердження скрутного фінансового становища відповідачем до суду не надано.

З огляду на викладенен вище, суд вважає, що наведені відповідачем обставини не звільняють останнього від необхідності виконання взятих на себе зобов`язань в силу закону.

Між тим, суд не погоджується із доводами позивача в обгрунтування позову щодо дострокового стягнення із відповідача всієї суми заборгованості, тобто за період, який настане у майбутньому та в порядку ст.1050 ЦК України, оскільки даною нормою передбачена відповідальність боржника за порушення умов договору позики.

Разом з тим, спірні правовідносини між сторонами виникли внаслідок поділу майна та стягнення грошової компенсації.

Зі змісту договору про поділ майна також не вбачається право вимоги у позивача на стягнення грошової компенсації достроково з відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за договором про поділ майна подружжя від 24.10.2019, тобто за прострочення виконання взятих зобов"язань по сплаті грошової компенсації за період із грудня 2020 року по січень 2021 року включно.

Так, пунктом 6 Договору про поділ майна подружжя від 24.10.2019 передбачено, що відповідачем сплачується позивачу щомісячно грошові кошти у розмірі 833 доларів США, в еквіваленті до офіційного курсу НБУ станом на дату здійснення платежу.

Оскільки, відповідачем допущено порушення виконання зобов`язання на протязі 14 місяців, то суд приходить до висновку про необхідність розрахунку розміру заборгованості станом на день ухвалення рішення у справі та застосування офіційного валютного курсу НБУ станом на 17.02.2021 у розмірі 27,8304 грн. за 1 долар США.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості у розмір 324 558,13 грн., а саме: 27,8304 грн. * 833 доларів США * 14 місяців просторечення=324 558,13 грн.

Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що 14.01.2020, між адвокатом Гарницьким П.П., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2405/10, виданого Київською обласною квалафікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 27.11.2003, та позивачем ОСОБА_1 , була укладена Угода (договір) про надання правової допомоги (а.с. 13).

02.03.2020 між адвокатом Гарницьким П.П., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2405/10, виданого Київською обласною квалафікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 27.11.2003, та позивачем ОСОБА_1 , була укладена Додаткова угода № 1 до договору про надання правової допомоги від 14.01.2020, відповідно до п. 4.1 якої гонорар адвоката становить 30 000,00 грн. (а.с. 14).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду копію Угоди (договору) про надання правової допомогивід 14.01.2020 року, копію Додаткова угода № 1 від 02.03.2020 до договору про надання правової допомоги від 14.01.2020, попередній розрахунок витраченого часу адвокатом від 04.03.2020, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 07 від 02.03.2020 на суду 30 000,00 грн.

З попереднього розрахунку витраченого часу адвокатом від 04.03.2020 вбачається, що наданими адвокатом послугами є: 1) попереднє опрацювання матеріалів справи - тривалістю 3 год.; 2) опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини. Формування правової позиції. Консультація щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи - тривалістю 3 год.; 3) підготовка процесуальних документів по справі (заяви, клопотання, письмові пояснення, адвокатські запити), участь в судових засіданнях - тривалістю 6 год.; 4) транспортні витрати - тривалістю 2 год.

Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення витрат на правову допомогу та обґрунтованості таких витрат суд враховує наступне.

У п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так суд не знаходить підстав для стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу за послуги передбачені п. 4 попереднього розрахунку витраченого часу адвокатом від 04.03.2020 року, оскільки транспортні витрати не є правовою допомогою в силу вимог чинного законодавства.

Крім того суд вважає, що послуги передбачені п. 1 та п. 2 попереднього розрахунку витраченого часу адвокатом від 04.03.2020 року є тотожними та взаємооб`єднанами, а тому приходить до висновку про необхідність їх об`єднання із загальною витратою часу 3 години.

У попередньому розрахунку витраченого часу адвокатом від 04.03.2020 зазначено, що за попередньою домовленістю між адвокатом та клієнтом, година роботи адвоката становить 2 500,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 22 500,00 грн., а саме: 9 год. * 2 500,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Виходячи з цього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 245,58 грн. судового збору, сплаченого при зверненні до суду, тобто пропорційно задоволеному позову.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 533, 610, 611,625 ЦК України, статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про поділ майна подружжя, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_9 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_10 ) заборгованість за договором про поділ майна від 24.10.2019 року у розмірі 324 558,13 грн.

В іншій частині позову, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_9 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_10 ) витрати на правову допомогу у розмірі 22 500,00 грн. , судовий збір у розмірі 3245, 58 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М.Букіна