КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2792/21
Провадження № 2/488/1506/21 р.
08.12.2021 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючої по справі судді - Чернявської Я.А.,
при секретарі судового засідання - Кривопішиній О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
30.07.2021 року позивач звернулася до Корабельного районного суду міста Миколаєва з позовною заявою в якій просила визнати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.09.2004 року, виданого на підставі розпорядження за № 2756-р від 13.09.2004 року, позивач є власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .
Відповідач зареєстрований в спірній квартирі з 2019 року не проживає за місцем своєї реєстрації, на даний час всі речі з належної позивачу на праві спільної часткової власності квартири ним були вивезені, від оплати комунальних послуг ОСОБА_5 самоусунувся, оскільки фактично не проживає в квартирі, в якій зареєстрований.
Посилаючись на викладене, позивач звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.
В судове засідання сторони не зявились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України.
Представник позивача надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про задоволення позову. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач повідомлений своєчасно та належним чином, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Заяв із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подав. Також не скористався своїм правом надіслати не пізніше 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, відзив на позовну заяву і всі письмові та електроні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, тому з урахуванням ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами в справі.
Треті особи, надали до суду заяви про слухання справи за їх відсутністю, проти задоволення позову не заперечували.
Крім того, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу.
Частина четверта статті 223 ЦПК України, розяснює про наслідки неявки в судове засідання учасника справи: у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Поштова кореспонденція (ухвала суду про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою) направлялась відповідачу за адресою його реєстрації, проте була повернута до суду.
Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги заяву позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.09.2004 року, виданого на підставі розпорядження за № 2756-р від 13.09.2004 року, позивач є власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .
Іншими співвласниками казаної квартири є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (по 1/3 частці належить кожному співвласнику).
09.08.2003 року позивач та відповідач ОСОБА_2 уклали шлюб, який було зареєстровано в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського обласного управління юстиції, актовий запис № 732.
Після реєстрації шлюбу позивач, як співвласник квартири АДРЕСА_1 , зареєструвала в ній ОСОБА_2 , як свого чоловіка.
За період зареєстрованого шлюбу у позивача та відповідача народилась спільна донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В 2018 році шлюбні відносини між сторонами стали погіршуватися у зв`язку із зміною поглядів на сімейне життя та взаємною втратою довіри.
Спілкування між сторонами, спільне проживання та ведення спільного господарства також було припинено, що встановлено рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.06.2021 року.
З 2019 року відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації, на даний час всі речі з належної позивачу на праві спільної часткової власності квартири ним були вивезені, від оплати комунальних послуг ОСОБА_5 самоусунувся, оскільки фактично не проживає в квартирі, в якій зареєстрований, що підтверджується актом про непроживання особи наявниим в матеріалах справи.
В 2020 році позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, який було розірвано рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.06.2021 року.
Після розірвання шлюбу відповідач ухиляється від зняття з реєстрації в добровільному порядку, посилаючись на те, що без наявності військового квитка провести процедуру зняття з реєстрації місця проживання в органах ЦНАП неможливо (військовий квиток відповідач не бажає отримувати з метою ухилення від проходження військової служби, на військовий облік після проходження процедури отримання громадянства України колишні іноземці автоматично не зараховуються).
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Здійснення людиною свого природного права на життя пов`язано з багатьма факторами, серед яких одне із чільних місць посідає наявність у неї житла. Втрата людиною житла створює реальну загрозу для її фізичного та соціального буття. Саме тому Конституція України у ст. 30 проголошує недоторканність житла. Але юридичний зміст недоторканності житла не зводиться лише до неможливості незаконного проникнення у житло особи, його основний сенс забезпечення стабільності відносин власності чи оренди, об`єктом яких є житло будинок, квартира, кімната у гуртожитку тощо. Стабільність цих відносин забезпечується різноманітними цивільно-правовими засобами, зокрема чітким законодавчим закріпленням підстав примусового припинення права на житло.
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Отже, збереження або втрата права користування житлом за відсутніми мешканцями, у будь якому випадку, прямо залежить від причин відсутності, тобто волі, намірів та свідомих дій цих осіб щодо реалізації свого права на проживання у спірному приміщенні.
Згідно п. 26 Постанови КМУ №207 від 02.03.2016 року зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Вищезгадані аргументи в їх сукупності безперечно свідчать про те, що відповідач не мешкає в спірному житловому приміщенні тривалий час, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України - він може в судовому порядку визнаний особою, яка втратила право користування житловим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 280-289,354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач - ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 )
Відповідач - ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 )
Треті особа - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: не відомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 )
Третя особа - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: не відомий,адреса реєстрації: АДРЕСА_2 )
Суддя Яна Анатоліївна Чернявська