465/4497/14-ц
4-с/465/31/21
У Х В А Л А

Іменем України

22.12.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Мигаль Г.П.

при секретарі судового засідання Максимович М.М.

з участю представника боржника ОСОБА_1

стягувача ОСОБА_2

представника стягувача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу ОСОБА_4 на дії державного виконавця Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Жука Я.Я.,-

в с т а н о в и в :

Представник ОСОБА_4 - адвокат Цяcтун Р.П. звернувся до суду з скаргою про визнання неправомірним дій державного виконавця Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Жука Я.Я. в межах виконавчого провадження № 50237622 та скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 23 квітня 2019 р. у виконавчому провадженні №50237622.

Свою скаргу обґрунтовує тим, що постановою державного виконавця Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Жука Я.Я. від 23 квітня 2019 року у виконавчому провадженні № 50237622 ОСОБА_4 обмежено в праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно з виконавчим листом, виданого 12 червня 2015 року Франківським районним судом м. Львова № 465/4497/14-ц.

Згідно з текстом оскаржуваної постанови, її винесено на підставі п. 1 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» відносно заборгованості за аліментами за період з 01 серпня 2011 року по 31 серпня 2011 року та за період з 01 грудня 2012 року по 30 квітня 2015 року.

06 лютого 2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, у тому числі й до Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, посилено відповідальність платників аліментів у разі допущення заборгованості, введено відповідні заходи та порядок їх застосування з наданням відповідних повноважень державному виконавцю та до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» внесено зміни.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно представник боржника вважає, що положення п.1 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а також Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» не мають зворотної дії у часі, а тому представник скаржника дії державного виконавця Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Жука Я.Я. вважає неправомірними, а постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

25 вересня 2020 року представник боржника подав до суду письмові пояснення, відповідно до яких в обґрунтування скарги посилається на те, що матеріали виконавчого провадження № 50237622 не містять жодного розрахунку заборгованості та не зрозуміло як державний виконавець дійшов висновку, що заборгованість боржника у цьому виконавчому провадженні перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці та є підстави для винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Представник ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав з підстав викладених у скарзі, та додатково пояснив, що державний виконавець в постанові про обмеження ОСОБА_4 у виїзді за межі України посилається на розрахунок заборгованості по аліментах, але такого розрахунку в матеріалах виконавчого провадження не має. Крім того, в матеріалах виконавчого провадження є розписка ОСОБА_5 , в якій вона зазначає, що вона отримала від свого батька ОСОБА_4 заборгованість по аліментах.

Представник стягувача ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу заперечив та пояснив, що постанову про обмеження ОСОБА_4 в праві виїзду за межі України необхідно оскаржувати до державного виконавця.

Стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу заперечила та пояснила, що заборгованість по аліментах не погашена, а розписка її дочки про погашення заборгованості по аліментах не свідчить про погашення заборгованості, оскільки в момент утворення заборгованості по аліментах ОСОБА_2 отримувала дочку за особисті кошти, відповідно їх потрібно повернути їй. На даний час їхній дочці 23 роки, дочка одружена та виховує двох малолітніх дітей.

Судом встановлено фактичні обставини скарги.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Жука Я.Я. та призначено судовий розгляд скарги. В судове засідання вирішено викликати стягувача, боржника та державного виконавця та витребувано з Пустомитівського РВДВС ГТУЮ у Львівській області копії матеріалів виконавчого провадження № 50237622.

Рішенням Франківського районного суду м. Львові від 14 травня 2015 року первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та неустойки задоволено частково та вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти за договором на утримання дітей від 22.11.2004р. за період з 1серпня 2011р. по 31 серпня 2011р. та за період з 1 травня 2012р. по 30 квітня 2015р.(37 місяців) 433779 (чотириста тридцять три тисячі сімсот сімдесят дев`ять) гривень, 9152 (дев`ять тисяч сто п`ятдесят дві) гривні неустойки, разом: 442931 (чотириста сорок дві тисячі дев`ятсот тридцять одна) гривень. В решті позовних вимог за первісним позовом відмовлено. Вирішено долю судових витрат та вирішено допустити негайне стягнення аліментів у сумі платежу за один місяць.В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою старшого виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Жуком Ярославом Ярославовичем від 23 квітня 2019 року у межах виконавчого провадження № 50237622 ОСОБА_4 тимчасово обмежено в праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

В обґрунтування постанови державний виконавець посилається на те, що боржник заборгував перед стягувачем аліменти за період з 01 серпня 2011 року по 31 серпня 2011 року та за період з 1 травня 2012 року по 30 квітня 2015 року та відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до розписки від 06 серпня 2015 року, що міститься в матеріалах виконавчого провадження № 50237622 ОСОБА_5 отримала від батька ОСОБА_4 на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 травня 2015 року у справі № 465/4497/14заборгованість по сплаті аліментів за договорами на утримання дітей від 22 листопада 2004 року за період з 01 серпня 2011 року по 31 серпня 2011 року та за період з 01 травня 2012 року 30 квітня 2015 року (37 місяців) в сумі 433779 грн. та 9152 грн. - неустойки.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Протоколом №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, який ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 р., у статті 2 передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року р. № 1404-VIII.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз`яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Як передбачено ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому цим Законом.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 вказаного Закону, державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Виходячи з викладеного, законом встановлено можливість тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Суд вважає, що обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оскільки старший виконавцем Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Жук Я.Я. при винесенні постанови про тимчасове обмеження - ОСОБА_4 обмеження в праві виїзду за межі України посилається на розрахунок заборгованості по аліментах, якого в матеріалах виконавчого провадження не має, не надав оцінки розписці ОСОБА_5 про погашення заборгованості, а також, враховуючи ту обставину, що дитина, на користь якої ухвалено рішення про стягнення аліментів, є повнолітньою, досягла 23 років та сама виховує своїх дітей, суд доходить висновку, що скаргу необхідно задоволити: дії державного виконавця визнати протиправними, а постанову про обмеження боржника у праві виїзду за кордон скасувати.

Керуючись ст. 260, 447-451 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_4 на дії державного виконавця Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Жука Я.Я. задоволити.

Визнати дії державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Жука Ярослава Ярославовича щодо винесення постанови від 23 квітня 2019 року у виконавчому провадженні № 50237622 про обмеження боржника ОСОБА_4 в праві виїзду за межі України неправомірними.

Скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_4 (ІПН: НОМЕР_1 ) у праві виїзду за межі України від 23 квітня 2019 року у виконавчому провадженні № 50237622та зняти відповідні обмеження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Г.П. Мигаль