ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 грудня 2021 року

м. Харків

справа №638/4282/21

провадження №22-ц/818/6455/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Міністерство юстиції України, Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ, Державна казначейська служба України

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ, Державної казначейської служби України про невиконання рішення суду, стягнення матеріальної та моральної шкоди з суб`єкта владних повноважень за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 березня 2021 року, постановлену під головуванням судді Щепіхіної В.В. в місті Харкові,-

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ, Державної казначейської служби України про невиконання рішення суду, стягнення матеріальної та моральної шкоди з суб`єкта владних повноважень.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 березня 2021 року матеріали справи за вказаним позовом передано за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу Дзержинському районному суду міста Харкова для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що суд не визначив характер спірних правовідносин та не врахував, що предметом спору є відшкодування шкоди, заподіяної йому відділом державної виконавчої служби через невиконання рішення суду. На спірні правовідносини розповсюджуються правила альтернативної підсудності, а саме: позови про відшкодування шкоди можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди. Крім того, вимогами Закону України «Про виконавче провадження» також передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Передаючи справу за вищевказаним позовом до Печерського районного суду міста Києва для розгляду за підсудністю, суд першої інстанції виходив з того, що на спірні правовідносини поширюються правила загальної підсудності, тобто позов про відшкодування шкоди, завданої невиконанням рішення суду, має бути пред`явлений за місцем реєстрації відповідача у відповідності до вимог ст. 27 ЦПК України, а саме: за місцезнаходженням Державної казначейської служби України; тому справа не підсудна Дзержинському районному суду міста Харкова.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Судом встановлено, що у березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ, Державної казначейської служби України.

Позивач просив суд стягнути на свою користь з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, матеріальну шкоду у розмірі 5 600 грн. та моральну шкоду в розмірі 3 037 500 грн. При цьому ОСОБА_1 посилався на тривале невиконання рішення суду від 11 квітня 2017 року. Вважає незаконними дії Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ, а також Міністерства юстиції України.

Статтями 27, 28, 30 ЦПК України врегульовано питання загальної територіальної підсудності за місцем проживання (місцезнаходженням) відповідача, підсудності справ за вибором позивача та виключної підсудності.

За загальним правилом територіальної підсудності, яке закріплене в ч.1ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 6 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

На думку позивача, він використав належне йому право вибору суду за правилами альтернативної підсудності та звернувся з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої діями та бездіяльністю державних органів до Дзержинського районного суду м. Харкова, за місцем заподіяння шкоди.

Визначити підсудність суду - означає з`ясувати коло цивільних справ, які компетентний вирішувати по суті даний суд.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

Матеріали справи свідчать про те, що підставою для відшкодування шкоди у спірних правовідносинах є тривале невиконання рішення суду від 11 квітня 2017 року.

Аналізуючи характер спірних правовідносин, колегія суддів зауважує, що немає підстав для застосування альтернативної підсудності, оскільки шкода, заподіяна внаслідок невиконання рішення суду, не є тотожною шкоді, заподіяній майну фізичної особи.

Підстав вважати, що шкода заподіяна за місцем проживання позивача, - не вбачається.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд правильно направив справу до суду за місцезнаходженням одного із співвідповідачів, визначених позивачем.

Висновок суду першої інстанції про те, що справа за вищевказаним позовом не підсудна Дзержинському районному суду міста Харкова, а підлягає розгляду за загальними правилами підсудності - Печерським районним судом міста Києва, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова