Справа № 369/83/21
Провадження № 2/369/2244/21
10.12.2021 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Фінагеєва І.О.,
при секретарі - Бікус С.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 01 серпня 2019 року на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 . Відповідач не проживає в житловому приміщенні понад один рік про що складено акт про фактичне не проживання особи депутатом Ірпінської міської ради Київської області Помазановим А.С. від 28 грудня 2020 року. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном. Враховуючи викладене просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 .
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.01.2021 року відкрито провадження по справі.
Позивач у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила суд задовольнити позов.
Відповідач у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов суду не подав. Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за номером АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 01.08.2019 року посвідчений приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу Київської області Микитенко Н.С. та зареєстрований в реєстрі за № 1366.
Відповідно до акту про фактичне (не) проживання особи депутата Ірпінської міської ради Київської області ОСОБА_3 від 28.12.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 , 1974 року народження зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . За місцем реєстрації фактично не проживає з 2019 року.
Враховуючи вищевикладене, позивач є власником нерухомого майна у якому на даний час проживає зареєстрований відповідач.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушеним.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.
Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
В ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин, суд вважає, що обраний спосіб захисту порушених прав та законних інтересів позивача в частині визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням ґрунтується на законі та є достатнім для відновлення порушеного права позивача, як власника майна, і тому позовні вимоги про визнання особи такою, що втратив право на користування жилим приміщенням підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто Києво-Святошинським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.О Фінагеєва