Номер провадження: 22-з/813/37/21
Номер справи місцевого суду: 523/1914/19
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
04 березня 2021 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
розглянувши у судовому засіданні заяву Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про ухвалення додаткового рішення, справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання права користування кімнатами, зобов`язання зареєструвати за місцем проживання,
05 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в якій просить суд визнати за позивачем право користування кімнатами № НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 146, АДРЕСА_1 , та зобов`язати Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради зареєструвати місце постійного проживання позивача за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 22 листопада 2018 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Комплекс» договір найму жилого приміщення, а саме кімнат № НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 146, 147 за адресою: АДРЕСА_2 . В січні 2019 року позивач випадково дізнався, що в зазначених кімнатах зареєстрована ОСОБА_2 , на прохання знятись з реєстрації вказаних кімнат, ОСОБА_2 відповіла відмовою, зазначила, що вважає зазначені кімнати своїми та очікує дозволу на їх приватизацію. Крім того, позивач зазначає, що звертався до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради щодо реєстрації в кімнатах № НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , на що спеціаліст Департаменту відмовила позивачеві (а.с.1-5).
04 березня 2019 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про закриття провадження по справі в частині позовних вимог, а саме в частині зобов`язання Департаменту зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , кімнати № НОМЕР_1 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_2 , та ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 березня 2019 року вирішено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання права користування кімнатами, зобов`язання зареєструвати за місцем проживання закрити в частині позовних вимог до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (а.с.27-28).
12 березня 2019 року Суворовським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення, яким вирішено визнати за ОСОБА_1 право користування кімнатами № НОМЕР_1 , НОМЕР_3 , 146, НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_2 , та визначити порядок виконання рішення, зазначивши, що дане рішення, після набрання ним законної сили, є підставою для реєстрації Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради ОСОБА_1 за вказаною адресою (а.с.46-48).
27 березня 2019 року до Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 березня 2019 року, в якій апелянт зазначав, що ОСОБА_3 зі своєю онучкою ОСОБА_4 з 1999 року по 22 серпня 2017 року проживала в кімнатах АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_4 , проте 22 серпня 2017 року засновники та керівники ТОВ «Комплекс» ОСОБА_5 , ОСОБА_6 незаконно виселили ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із вказаних кімнат. Також апелянт стверджував, що суд першої інстанції не вірно встановив, що зазначений будинок знаходиться в обслуговуванні і на балансі у ТОВ «Комплекс», адже згідно рішення господарського суду Одеської області від 09 квітня 2013 року право власності ТОВ «Комплекс» на зазначений будинок було скасовано, та він знаходиться в державній власності. Крім того, ОСОБА_3 зазначає, що стороною по справі не являється, проте були порушенні її права на проживання у зазначених кімнатах у зв`язку з ухваленням даного рішення, тому просить суд оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, та просить суд відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги, у зв`язку з тим, що розмір її пенсії не дозволяє відразу в повному обсязі сплатити судовий збір (а.с.53-57).
Не погоджуючись з рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 березня 2019 року, ОСОБА_7 представник Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради 11.04.2019 року звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржуване рішення. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, а саме в порушення ч.3 ст.89 ЦПК України, не було розглянуто клопотання Департаменту від 11 березня 2019 року, про закриття провадження у справі; не вказано на підставі яких доказів або документів встановлено той факт, що вищезазначений будинок перебував у власності ТОВ «Комплекс» та не встановлено чи мав право ТОВ «Комплекс» укладати договори найму жилого приміщення. Також апелянт зазначає, що у позивача взагалі відсутні підстави для позовних вимог до ОСОБА_2 та Департаменту, адже позивачем не надано до позовної заяви будь-яких документів або доказів, які б підтверджували наявність правовідносин між позивачем та ОСОБА_2 , які б могли виникнути між цими сторонами по справі (а.с.92-106).
Постановою Одеського апеляційного суду від 31 липня 2019 року апеляційну скаргу Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради задоволено частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 березня 2019 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання права користування кімнатами, зобов`язання зареєструвати за місцем проживання відмовлено (а.с.137, 138-140).
Після ухвалення вказаної постанови ОСОБА_7 представник Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради подала до Одеського апеляційного суду заяву, у якій просить ухвалити додаткове рішення, оскільки судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме щодо стягнення з позивача витрат понесених Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради на сплату судового збору за подання апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 269 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 3-4 ст. 269 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення . У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Сторони на розгляд відповідного клопотання не викликались. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши подану заяву, матеріали цивільної справи, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення поданої заяви з огляду на таке.
До апеляційної скарги поданої 11 квітня 2019 року представником Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради Гуськовою В.М. було додано квитанцію про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на суму 2 305,20 грн. (а.с.106).
Як вбачається з матеріалів справи, у поданій Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради апеляційній скарзі апелянт просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю предметна спора.
Постановою ж Одеського апеляційного суду від 31 липня 2019 року апеляційну скаргу Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради задоволено частково, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 березня 2019 року хоч і скасовано, втім ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання права користування кімнатами, зобов`язання зареєструвати за місцем проживання відмовлено (а.с.137, 138-140).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Таким чином, суд констатує, що в порядку, передбаченому ЦПК України, відшкодуванню заявнику підлягає сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 1 152,6 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 270, 381 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,
Заяву Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Верховного Суду.
Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк
Р.Д. Громік
М.М. Драгомерецький
04.03.2021 року м. Одеса