Справа № 541/3483/21
Провадження № 2-з/541/95/2021
У Х В А Л А

23 грудня 2021 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Городівського О.А.,

з участю секретаря судового засідання Непокупної Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в:

22.12.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом заборони Великосорочинській сільській раді Миргородського району Полтавської області вчиняти дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:011:0417 площею 12.2192 га, цільове призначення 16.00 землі запасу, а саме, надавати дозволи на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), проектів землеустрою та іншої землевпорядної документації, передавати в оренду, передавати в постійне користування, передавати у власність та інше, заборони державному реєстратору вчинення будь яких реєстраційних дій щодо цієї земельної ділянки.

В обґрунтування заяви зазначив, що має намір звернутися до суду із позовом до Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання неправомірними дій відповідача та зобов`язання виділити у приватну власність земельну ділянку в натурі (на місцевості) відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай). Предметом спору по даній справі є право позивача на виділення на місцевості на території Великосорочинської сільської ради (правонаступника Савинської сільської ради) земельної ділянки на підставі сертифікату ПЛ №0131961 виданого 22.02.1997 Миргородською райдержадміністрацією та зареєстрованого 19.03.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №70. Зазначив, що йому належить право на земельну частку (пай) по сертифікату ПЛ №0131961. Однак, виконавчий комітет Великосорочинської сільської ради відмовив у виділенні земельної частки (паю), зазначивши про відсутність вільних земель.

Вивчивши матеріали заяви, а також додані письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення (ч.1 ст.151 ЦПК України).

Суд, оглянувши заяву та додані до неї документи встановив, що заява оформлена з порушеннями вимог ст. 151 ЦПК України. В заяві не зазначена ціну позову про забезпечення якого просить заявник та не зазначена пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що предметом позову є оскарження дій сільської ради щодо відмови у виділенні на місцевості на території Великосорочинської сільської ради земельної ділянки на підставі сертифікату ПЛ №0131961. Таким, чином, якщо зіставити суть спірних правовідносин у цій справі та суб`єктний склад її учасників, можна дійти висновку, що на розгляд вимог заявника (позивача) до суб`єктів владних повноважень щодо оскарження їхніх рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності в питанні прийняття рішення про виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості), яке відноситься до сфери земельних відносин, і вирішення земельного спору, який виник із приводу цих вимог, поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Разом з тим спір, стороною в якому є орган державної влади чи місцевого самоврядування, суть якого полягатиме в основному в тому, що ці органи не діють у законодавчо визначеному порядку або діють поза межами повноважень чи з порушеннями, набуває ознак публічно-правового спору, оскільки юридичний характер державного розсуду в цих спірних правовідносинах надає діям і рішенням суб`єкта владних повноважень ознак публічності, які регулюються публічно-правовими нормами, а тому, в силу вимог статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, він має розглядатись у порядку адміністративного судочинства. Такий висновок закріплений в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі N 807/2306/16.

Роз`яснити заявнику, що заявлений спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та за предметною підсудністю відповідно до ст. 20 КАС України відноситься до компетенції Полтавського окружного адміністративного суду. Таким, чином ОСОБА_1 має право звернутися із заявою про забезпечення позову до пред`явлення самого позову до Полтавського окружного адміністративного суду.

Відповідно до ч.10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з наведеного вважаю, що заяву про забезпечення позову необхідно повернути ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.149-153, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви повернути.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя: О. А. Городівський