КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М.,

за участю:

представників позивача Калмана Д.А. , Кокойка М.І. ,

представника відповідача

ОСОБА_3 Єрмака О.В. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Єрмаком Олегом Віталійовичем, який діє на підставі довіреності, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ" Департаменту будівництва житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , треті особи: Департамент будівництва житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), приватний нотаріус київського міського нотаріального округу Гнідюк Олександр Борисович, про скасування наказу, свідоцтва, державної реєстрації права власності та визнання недійсним договору купівлі-продажу,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, вимоги якого змінювались щодо підстав і в останній редакції якого позивач просив: визнати недійсним наказ Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.06.2012 року; визнати недійсним свідоцтво про право власності НОМЕР_1 видане Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 09.07.2012 року; скасувати державну реєстрацію права власності на групу приміщень АДРЕСА_1 , загальною площею 470,2 кв. м. (номер запису про право власності: 27325090); визнати недійсним договір купівлі-продажу групи приміщень АДРЕСА_1 , загальною площею 470,2 кв. м. від 27.08.2018 року зареєстрований у реєстрі за № 760 та посвідчений приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. укладений між відповідачами.

В обгрунтування заявлених позовних вимог вказував, що відповідно до рішення Київської міської ради від 29.04.2010 року № 612/4050 "Про припинення права користування земельною ділянкою Деснянській районній в м. Києві раді, надання земельною ділянки Комунальному підприємству з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ" для будівництва житлових будників з об`єктами соціально-побутової інфраструктури в АДРЕСА_2 та внесення змін до рішення Київської міської ради від 26.11.2009 року № 683/2752" КП "Житлоінвестбуд-УКБ" визначено замовником завершення будівництва житлових будинків АДРЕСА_2 .

На підставі п. 3 вказаного рішення КП "Житлоінвестбуд-УКБ" отримало Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, розташованою у АДРЕСА_2.

При цьому, на вказаній земельній ділянці знаходилася прибудова до житлового будинку АДРЕСА_1 , до складу якої входило нежитлове приміщення на першому поверсі загальною площею 220,86 кв.м. з підвальним приміщенням такою ж площею.

У подальшому, вказане нежитлове приміщення було змінено згідно з додатковою угодою № 1 від 07.02.2012 року до договору від 02.09.2011 року № 81/6-ФВГн та надане взамін цього громадянину ОСОБА_6 нежитлове приміщення АДРЕСА_10 .

Разом з тим, як стало відомо КП "Житлоінвестбуд-УКБ", відповідно до договору купівлі-продажу групи приміщень від 27.08.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 760, продавець ОСОБА_5 передав у власність покупцю ОСОБА_3 належну йому на праві власності групу приміщень АДРЕСА_1 (будівельний майданчик АДРЕСА_1 ), загальною площею 470,2 кв. м., вказана група приміщень була продана.

Крім того, у вказаному договорі зазначено, що група приміщень належить продавцю, тобто ОСОБА_5 , на підставі Свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , виданого ГУ житлового забезпечення виконавчого органу Київської ради (КМДА) 09.07.2012 року.

У свою чергу, позивач вказував, що нежитлове приміщення прибудови до житлового будинку АДРЕСА_1 (будівельна адреса: АДРЕСА_17) КП "Житлоінвестбуд-УКБ", як замовник завершення будівництва, не вводило в експлуатацію, а зазначене приміщення обліковується на підприємстві як об`єкт незавершеного будівництва.

За вказаних обставин, позивач вказував, що дії ОСОБА_5 полягали у навмисному введені ОСОБА_3 в оману, оскільки він не повідомив останнього про обставини, що мають істотне значення, а саме те, що вказана група приміщень належить замовнику будівництва, право власності набуте ОСОБА_5 неправомірно, а отже право на продаж у нього було відсутнє.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.05.2021 року позов задоволено частково. Скасовано державну реєстрацію права власності на групу приміщень АДРЕСА_1 , загальною площею 470,2 кв. м. (номер запису про право власності: 27325090). Визнано недійсним договір купівлі-продажу групи приміщень АДРЕСА_1 , загальною площею 470,2 кв. м. від 27.08.2018 року зареєстрований у реєстрі за № 760 та посвідчений приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Гнідюк Олександром Борисовичем, укладений між ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_12 , паспорт серія НОМЕР_2 ) і ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: Вінницька обл., Шаргородський р-н, с. Клекотина, РНОКПП: НОМЕР_3 ). У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат (т. 3, а.с. 7-10).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 , посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Так, в обгрунтування доводів апеляційної скарги вказував на неврахування судом першої інстанції того, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, з яких би вбачався факт відсутності видачі оскаржуваного наказу та свідоцтва.

При цьому, зазначав, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що позивачем не доведено наявності підстав у нього для пред'явлення позову, а сам позов пред`явлено до неналежних відповідачів (т. 3, а.с. 35-40).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.07.2021 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано строк для надання відзиву (т. 3, а.с. 51, 52).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.07.2021 року справу призначено до розгляду (т. 3, а.с. 53, 54).

Представник відповідача ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представники позивача у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини свої неявки в судове засідання суд не повідомили.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до Договору № 81/6-ФВГн від 02.09.2011 року на завершення будівництва нежитлового приміщення прибудови до житлового будинку АДРЕСА_1 (будівельна адреса: житловий будинок на ділянці АДРЕСА_11 ), укладеного між позивачем - ТОВ "Київська житлово-будівельна компанія" і гр. ОСОБА_6 , позивач, як замовник, зобов'язався забезпечити відповідно до проектно-кошторисної документації виконання будівельно-монтажних робіт по завершенню будівництва прибудовидо житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з договором купівлі-продажу групи приміщень від 27.08.2018 року, нотаріального посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б., ОСОБА_5 відчужив ОСОБА_3 групу приміщень АДРЕСА_1 , загальною площею 470,2 кв.м.

При цьому, відповідно до вказаного договору відчужена група приміщень належала продавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу КМР (КМДА) 09.07.2012 року на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 27.06.2012 року № 988-С/НП та право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31.07.2018 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000, номер запису про право власності 27325090.

Разом з тим, відповідно до листа КП з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу КМР (КМДА) від 16.11.2018 року № 110/908-2107, Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу КМР (КМДА) наказ від 27.06.2012 року за № 988-С/НП та свідоцтво про право власності на приміщення АДРЕСА_13 не видавалися.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.08.2018 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюка О.Б. було витребувано документи, на підставі яких посвідчувався договір купівлі-продажу групи приміщень від 27.08.2018 року, однак вказана ухвала залишилась без виконання.

Водночас, відповідно до листа заступника Міністра з питань державної реєстрації МЮ України від 05.03.2020 року за № 816/5 на підставі рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 26.02.2020 року за № 4 анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане МЮ України 08.08.1995 року за № 1806 на ім`я Гнідюка О.Б .

Згідно з листом ЦМУ МЮ (м. Київ) від 29.07.2020 року за № 24097/6-20, наказом ЦМУ МЮ (м. Київ) від 27.01.2020 року за № 161/6 діяльність нотаріуса Гнідюка О.Б. припинена з 27.01.2020 року, а відповідно до наказу МЮ України від 05.03.2020 року анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю на ім`я Гнідюка О.Б. ЦМУ МЮ (м. Київ) неодноразово зверталося до нотаріуса з проханням передати документи нотаріального діловодства та архів, однак нотаріусом вказані документи не були передані до Київського державного нотаріального архіву. ЦМУ МЮ (м. Київ) надіслало лист до ГУНП в м. Києві щодо встановлення місцезнаходження документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса.

Так, відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необгрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно зі ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Частиною 1 та частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину.

Згідно з частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли в зв`язку з вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним.

При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, а також статей 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Так, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).

Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, відповідач посилався на те, що позивачем не доведено наявності підстав у нього для пред'явлення позову, а сам позов пред`явлено до неналежних відповідачів.

Разом з тим, суд першої інстанції правомірно відхилив вказані доводи відповідача, адже, як вбачається з матеріалів справи, наявність у позивача права вимоги за вказаним позовом підтверджується наступними доказами в їх сукупності:

- рішенням Київської міської ради від 29.04.2010 року за № 612/4050 "Про припинення права користування земельною ділянкою Деснянській районній в м. Києві раді, надання земельної ділянки Комунальному підприємству з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ" для будівництва житлових будинків з об`єктами соціально-побутової інфраструктури в АДРЕСА_2 та внесення змін до рішення Київської міської ради від 26.11.2009 року за № 683/2752", згідно з яким КП "Житлоінвестбуд-УКБ" визначено замовником завершення будівництва житлових будинків АДРЕСА_2 ;

- державним актом на право постійного користування земельною ділянкою від 11.06.2010 року Серії ЯЯ № 393270, згідно з яким КП "Житлоінвестбуд-УКБ" на підставі Рішення Київської міської ради від 29.04.2010 року за № 612/4050 є користувачем земельної ділянки площею 6,1021 га, яка розташована у АДРЕСА_2 для будівництва житлових будинків з об`єктами соціально-побутової інфраструктури;

- договором № 31/84 про передачу функцій замовника на завершення будівництва житлових будинків АДРЕСА_2 02-2741/120710 від 12.07.2010 року між Деснянською районною у м. Києві державною адміністрацією, КП "Ватутінськінвестбуд", Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київради (КМДА) та КП "Житлоінвестбуд-УКБ";

- актом приймання-передачі витрат незавершеного будівництва житлового будинку АДРЕСА_2 станом на 13.08.2010 року, яким підтверджується фактична передача КП "Ватутінськінвестбуд" та прийняття КП "Житлоінвестбуд-УКБ" з будівництва на загальну суму 3 341 501,98 грн;

- підрядним договором № 4/901 на виконання робіт з завершення будівництва житлового будинку на діл. АДРЕСА_2 від 22.07.2010 року між КП "Житлоінвестбуд-УКБ, як замовником, та ТОВ "КЖБК", як підрядником.

Посилання апелянта на те, що позов пред'явлено до неналежних відповідачів, колегія суддів вважає безпідставними, адже у справах про визнання договорів недійсними спір виникає саме між позивачем та сторонами оспорюваного правочину.

Крім того, слід зазначити, що положеннями ч. 2 ст. 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Тобто, для того, щоб новостворене майно стало об'єктом цивільно-правових відносин, потрібно виконання трьох умов: завершення будівництва; прийняття до експлуатації; державна реєстрація.

Однак, як вбачається з наявних у матеріалах справи підрядного договору № 4/901 на виконання робіт з завершення будівництва житлового будинку на АДРЕСА_2 від 22.07.2010 року, Акту готовності об`єкта до експлуатації від 10.10.2010 року за № 18 "Будівництво житлового будинку АДРЕСА_2 " та Сертифікату відповідності КВ 000600 від 30.10.2010 року, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві", станом на момент видачі оспорюваних наказу та свідоцтва на ім`я ОСОБА_5 , а також на день укладення договору купівлі-продажу від 27.08.2018 року, спірна група приміщень АДРЕСА_1 , загальною площею 470,5 кв.м., не була завершена будівництва та до експлуатації не приймалася, у зв'язку з чим не могла бути об'єктом права власності та державної реєстрації.

Таким чином, з огляду на вищевстановлені обставини, суд першої інстанції, встановивши відсутність будь-яких доказів, які б свідчили, про законність набуття відповідачем ОСОБА_5 права власності на спірну групу приміщень, дійшов цілком обгрунтованого та правильного висновку про наявність правових підстав для скасування державної реєстрації права власності на спірну групу приміщень (номер запису про право власності 27325090) та визнання недійсним договору купівлі-продажу групи приміщень від 27.08.2018 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, обгрутовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться лише до переоцінки доказів та незгоди з апелянта з такими висновками, які узгоджуються з вимогами закону і з якими у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.

При цьому, апелянтом не наведено жодного доводу, який би потребував додаткового правового аналізу і міг би слугувати підставою для скасування судового рішення.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення. При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені відповідачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Єрмаком Олегом Віталійовичем, - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ" Департаменту будівництва житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , треті особи: Департамент будівництва житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), приватний нотаріус київського міського нотаріального округу Гнідюк Олександр Борисович, про скасування наказу, свідоцтва, державної реєстрації права власності та визнання недійсним договору купівлі-продажу, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 24 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська