Справа № 347/2218/16
Провадження № 2/347/1/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Гордія В.І.,

з секретарем Корбутяк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Косові справу за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приват Банк» про визнання розрахунку заборгованості по кредиту IFWWGI від 25.03.2008 року таким, що не відповідає дійсності,

в с т а н о в и в :

Представник ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, а ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовомдо ПАТ КБ «Приват Банк» про визнання розрахунку заборгованості по кредиту IFWWGI від 25.03.2008 року таким, що не відповідає дійсності.

Свої позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» мотивує тим, що 25.03.2008року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № IFWWGI. Згідно вказаного договору ПАТ КБ «Приват Банк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 300 000 грн. на термін до 25.03.2018 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 24.11.2008 року кредитний договір № IFWWGI від 25.03.2008 року переведено з валюти гривня в валюту Долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 47685,99 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно договору, погашення заборгованості мало здійснюватися у вигляді щомісячного платежу для погашення заборгованості за кредитом, який складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. А у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач має сплатити Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Однак відповідач умов кредитного договору не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 39743,33 долари США, що за курсом 25,92 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.09.2016 року складає 712 900,57 грн.

В судове засідання представник ПАТ КБ «Приват Банк» не з`явився, однак, в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Крім того, у відзиві на зустрічну позовну заяву від 18.11.2020 року, представник банку додатково зазначив, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Надали виписку по рахунку, зазначивши, що виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів відповідача всі проведені операції, та є первинним бухгалтерським документом. З матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості та виконання умов договору належним чином. А тому просить вимоги позовної заяви банку задоволити в повному обсязі. А також, з тих підстав, що про укладення іпотечного договору від 25.03.2008 року відповідач дізнався у день його укладення, просить застосувати строки позовної давності і відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 .

Зустрічну позовну заяву подану 14.09.2020 року, ОСОБА_1 мотивує тим, що у порушення вимог чинного законодавства йому не було роз`яснено щодо взяття на себе валютних ризиків, що виразилося у не наданні передбаченого договором графіку погашень заборгованості по кредиту. Крім того, ВСУ у справі № 6-1746цс16 встановив, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, а тому компенсація супутніх послуг банку за рахунок позивача є незаконною. Також, згідно вимоги банку від 16.10.2014 року про дострокове припинення договору встановлено 30-ти денний строк з дня отримання вимоги. Таким чином, банк сам скоротив термін договору, а тому припинив його. Отже, його заборгованістю слід вважати заборгованість станом на 1.12.2014 року за вирахуванням незаконної, з точки зору ВС України, компенсації за комісію. З іншого боку, заборгованість складала 295 004, 44 грн., а в розрахунку банку присутня сума 301 375,44 грн., також, згідно даних НБУ станом на 25.11.2008р. вартість долара складала 6.295 грн. за 1 долар США, а банк порахував по 6.32 грн. В результаті різниця склала 1430,50 грн. Аналогічні помилки у розрахунку заборгованості за 25.06.2008 року та 25.07.2008 року зазначені однакові суми - 296696,40 грн. та різні відсотки - 15.00% та 25.08%, що є незаконним. Враховуючи наведене ОСОБА_1 заперечує позовні вимоги позивача за первісним позовом та просить в позові банку відмовити, а його зустрічні вимоги задоволити і визнати розрахунок заборгованості по кредиту № IFWWGI від 25.03.2008 року таким, що не відповідає дійсності.

В судове засідання відповідач-позивач ОСОБА_1 не з?явився, подав до суду заяву, в якій просить в позові ПАТ КБ «Приват Банк» відмовити, його зустрічний позов задоволити, а справу слухати без його участі.

Відповідачка ОСОБА_3 згідно копії свідоцтва про смерть, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.53 Т.1).

Отже, суд прийшов до переконання про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що в позові ПАТ КБ «Приват Банк» про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором слід відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_1 про визнання розрахунку заборгованості по кредиту таким, що не відповідає дійсності, слід задоволити з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до положень ч.1 ст.1054 та ч.1 ст.1048 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Також, статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як було встановлено судом, 25.03.2008року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № IFWWGI (а.с.13-17 Т.1).

Відповідно до умов вказаного договору, зокрема п.1.1, ПАТ КБ «Приват Банк» зобов?язався надати позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 300 000 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки в розмірі 15,00 % річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені Договором, а також сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту. Кредит було надано строком до 25.03.2018 року. Погашення платежів за Кредитом здійснюється позичальником виключно у національній валюті України гривні, щомісячний платіж становить 4878,39 грн.

24.11.2008 року позичальник ОСОБА_1 подав до Приват Банку заяву про зміну валюти кредиту з гривні на долар США та просив залишок заборгованості в розмірі 295 004, 44 грн. конвертувати у валюту долар США по курсу на дату укладення додаткової угоди по договору, а також просив залишити термін кредитування строком на 10 років (а.с.18 Т.1).

Після цього, в зв?язку із поданням позичальником ОСОБА_1 заяви про зміну валюти кредиту, 25.11.2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до кредитного договору №IFWWGI від 25.03.2008 року, згідно умов якої, а саме, пункту 8.1, банк зобов?язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування на вказаний у договорі рахунок з 25.11.2008 року по 25.03.2018 року включно, у вигляді строкового кредиту у розмірі 47685,99 доларів США на споживчі цілі зі сплатою відсотків у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 25.11.2008 року залишок заборгованості по Договору про іпотечний кредит №IFWWGI від 25.03.2008 року складає 301375,44 грн., що еквівалентно 47 685,99 доларів США. Періодом сплати вважати по «25» число кожного місяця. Погашення кредиту провадиться в строки відповідно до Графіка погашення кредиту (Додаток № 1), який розраховується згідно залишку заборгованості за кредитом станом на 25.11.2008, і який згідно пункту 8.9 вказаного Договору, є невід?ємним Додатком до даного договору (а.с.19-21 Т.1).

Банк свої зобов?язання в частині надання відповідачу кредиту у розмірі 47685,99 доларів США, виконав, що не заперечив ОСОБА_1 . Однак, не надав відповідачу Графік погашення кредиту, який також відсутній і у матеріалах справи, а також, змінив суму залишку заборгованості з розміру 295 004, 44 грн. на суму 301 375,44 грн., хоча відповідач просив конвертувати у долар США залишок його кредитних коштів який становив саме 295 004, 44 грн., а не збільшувати їх.

Не погоджуючись із такою сумою залишку заборгованості по кредиту, які в подальшому було конвертовано у іноземну валюту (долар США), ОСОБА_1 подав до суду зустрічний позов, в якому вказав на це та інші порушення банком умов кредитування.

Натомість, представник банку у своїй заяві від 01.10.2020 року, яка надійшла до суду поштою разом із відзивом на зустріну позовну заяву 18.11.2020 року, просив застосувати до зустрічної позовної заяви строки позовної давності з тих підстав, що про укладення іпотечного договору відповідач дізнався у день його укладення, тобто 25.03.2008 року, та в зв?язку із цим, просили відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 .

Однак, із такою позицією суд не погоджується, оскільки як видно із наявних у справі матеріалів, позов банку поступив до суду 08.12.2016 року. Провадження у справі було відкрито 23.01.2017 року, тобто в редакції ЦПК від 2004 року зі змінами. І згідно ч.1 ст.123 ЦПК України у вказаній редакції, було передбачено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті. Розгляд справи по суті, розпочато так і не було (з різних причин), а 08.08.2017 року за клопотанням ОСОБА_1 провадження у справі було зупинено до вирішення цивільної справи за його позовом до ПАТ КБ «Приват Банк» в особі Косівського відділення Івано-Франківської філії ПАТ КБ «Приват Банк» про встановлення факту припинення кредитного договору та визнання недійсною додаткової угоди. Провадження у справі було поновлено 27.08.2018 року та повторно зупинено з тих же підстав 15.11.2018 року.

26.08.2020 року провадження у цій справі знову було поновлено після постановлення Верховним Судом 20.06.2020 року постанови, якою було залишено в силі судове рішення апеляційної інстанції про відмову в позові ОСОБА_1 про встановлення факту припинення кредитного договору та визнання недійсною додаткової угоди. І тільки після остаточної відмови у позові, відповідач ОСОБА_1 14.09.2020 року подав зустрічну позовну заяву про визнання недійсним розрахунку заборгованості, оскільки у разі задоволення його вищенаведеного позову не потребувало б подання зустрічної позовної заяви у цій справі.

Таким чином, суд не бачить підстав для застосування до зустрічної позовної заяви строків позовної давності, а тому вона підлягає розгляду.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Однак, з наданих позивачем доказів, суд не може встановити точну суму заборгованості по кредиту.

Зокрема, у відзиві представника банку на зустрічну позовну заяву вказано, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу. Розрахунок заборгованості було проведено автоматизованою системою і в ньому відображено та враховано всі фінансові зобов`язання боржника за умовами договору.

В зв?язку із цим, як зазначено у відзиві, банк надає виписку по рахунку, яка містить інформацію про рух коштів відповідача всі проведені операції. Виписка є первинним бухгалтерським документом (а.с.164 Т1). Проте, надана банком виписка по рахунку відповідача містить дані лише щодо руху коштів в період часу з грудня 2008 року по лютий 2009 року, в той час, як з позовом до суду банк звернувся в 2016 році. Тобто, протягом періоду з дня отримання кредиту і по день звернення до суду, жодних даних щодо руху коштів на рахунку відповідача банком не надано, що позбавило суд належним чином дослідити рух коштів за вказаний період і підтвердити наявність у відповідача перед банком саме вказаної у позові суми заборгованості. А це відповідно, є однією із підстав для задоволення зустрічної позовної вимоги та визнання розрахунку заборгованості по кредиту IFWWGI від 25.03.2008 року таким, що не відповідає дійсності.

Ще однією із підстав для задоволення зустрічної позовної вимоги ОСОБА_1 став висновок судово-бухгалтерської експертизи.

А саме, в зв?язку із запереченням ОСОБА_1 проти позовних вимог банку, в тому числі щодо збільшення процентної ставки, невідповідності сум заборгованості вказаних у долучених банком до позову розрахунках заборгованості (295 004,44 та 301 375,44 грн.), суперечної вартості долара США на день укладення додаткової угоди судом, за клопотанням відповідача було призначено по справі судово-бухгалтерську експертизу. В ході експертного дослідження, експертом було заявлено клопотання про надання йому сторонами в розпорядження документів необхідних для проведення експертизи. На виконання такого клопотання, судом було постановлено 31.03.2021 року ухвалу про витребування із АТ КБ «Приват Банк» певних документів. Однак, банк ніяким чином не відреагував та не виконав ухвалу суду і не надав експерту необхідні документи.

В зв?язку із цим, експертне дослідження було проведено за наявними у матеріалах справи доказами. І згідно висновку експерта №93 від 14.05.2021 року, судовий експерт прийшов до висновків, що встановити реальну заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «Приват Банк» за кредитним договором №IFWWGI від 25.03.2008 року станом на 01.12.2014 року на підставі наявних у справі документів, а також на підставі наявних у справі документів, розрахунок заборгованості по кредиту ОСОБА_1 наданий банком, не відповідає умовам кредитного договору та чинному законодавству (а.с.2-9 Т.2).

Таким чином, надані банком докази не підтвердили наявність у відповідача ОСОБА_1 станом на 23.09.2016 року саме вказаної у позові суми заборгованості (27503,88 доларів США), а в ході розгляду справи іншу суму банк не заявляв і будь-яких інших доказів на підтвердження наявності у відповідача кредитної заборгованості не подавав, що, крім вищенаведеного, стало підставою для відмови у задоволенні первісного позову.

Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з банку слід стягнути понесені відповідачем ОСОБА_1 судові витрати, а саме, 840,80 грн. оплаченого судового збору, що підтверджується копією квитанції від 13.09.2020 року (а.с.127 Т.1).

На підставі наведеного, ст.ст.15, 16, 1046-1054 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приват Банк» про визнання розрахунку заборгованості по кредиту IFWWGI від 25.03.2008 року таким, що не відповідає дійсності задовольнити.

Визнати розрахунок заборгованості по кредиту IFWWGI від 25.03.2008 року таким, що не відповідає дійсності.

Стягнути з ПАТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. оплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.І. Гордій