ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року

м. Харків

справа № 2/1064/10

провадження № 22ц/818/1124/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2020 року по цивільній справі за заявою представника Публічного акціонерного товариства «Банк Кліринговий Дім» Хрустальової Наталії Миколаївни про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строків на пред`явлення виконавчих документів до виконання по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Кліринговий Дім» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У червні 2020 року представник Публічного акціонерного товариства «Банк Кліринговий Дім» (далі ПАТ «Банк Кліринговий Дім») звернулась до суду з указаною заявою, якою просить: видати дублікат виконавчого листа у цивільній справі №2-1064/10 за позовом ПАТ «Банк Кліринговий дім» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а також поновити пропущений строк для подання до виконання виконавчого листа про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Кліринговий дім».

Заява обґрунтована тим, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.08.2010 позовні вимоги ПАТ «Банк Кліринговий дім» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0000210/2-2007 К від 01.03.2007 задоволено в повному обсязі та стягнуто на користь позивача заборгованість у розмірі 1783153,01 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1951,80 грн., а всього 1785104,80 грн. 20.04.2011 на підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист. 01.07.2011 Ірпінським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі Ірпінським міським ВДВС ГТУЮ у Київській області) було відкрито виконавче провадження №27759035. 15.05.2013 в межах виконавчого провадження на прилюдних торгах була реалізована земельна ділянка, що належала ОСОБА_1 , площею 0,3496 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Подальших виконавчих дій вчинено не було. Станом на 01.06.2020 на адресу стягувача не надходило жодних документів за результатами виконавчого провадження №27759035, а заборгованість ОСОБА_1 перед банком складає 2477512,76 грн. На підставі викладеного представник позивача вважає виконавчий лист втраченим.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року заяву представника ПАТ «Банк Кліринговий Дім» задоволено. Ухвалено видати дублікат виконавчого листа №2-1064/10 від 25.08.2010, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова по справі за позовом ПАТ «Банк Кліринговий дім» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, судових витрат в загальній сумі 1785104,81 грн.; поновити ПАТ «Банк Кліринговий дім» пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвала суду мотивована тим, що в зв`язку з пред`явленням стягувачем виконавчого листа до виконання строк пред`явлення виконавчого документа до виконання перервався. Згідно інформації, наданої відділом Ірпінського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області, 03.06.2014 виконавче провадження №27759035 було завершено та виконавчий документ повернуто стягувачу. Станом на 18.09.2020 виконавчі документи відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення коштів на користь ПАБ «Банк Кліринговий дім» на примусовому виконанні у відділі не перебувають. В матеріалах справи відсутні докази отримання стягувачем виконавчого листа після завершення виконавчого провадження. Також в матеріалах справи відсутній і сам виконавчий лист. Цивільна справа та виконавче провадження знищені, виконавчий лист та докази його отримання стягувачем в них не містяться. Виконавчий лист у стягувача та на виконанні в органах Державної виконавчої служби не перебуває. Не отримання стягувачем виконавчого листа суд вважав поважною причиною не звернення стягувача до суду з відповідною заявою; втратою виконавчого листа порушено інтереси стягувача. Суд вважав, що оскільки стягувач заявив про не отримання виконавчого листа, докази зворотнього мають бути подані особою, яка їх направляла.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, якою просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржувану ухвалу суду, у видачі дублікату виконавчого листа та поновленні строків на його пред`явлення до виконання відмовити.

Скарга обгрунтована тим, що заява про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строків на його пред`явлення до виконання боржнику не надсилалась. Встановивши це і не залишивши зяаву без розгляду, судом порушені вимоги статті 183 ЦПК України. Також суд не виніс ухвали про прийняття заяви до розгляду та не призначив на її підставі судового засідання. Встановивши, що цивільна справа знищена, суд приступив до розгляду заяви не здійснюючи відновлення знищеного судового провадження. Крім того, матеріали справи не містять а ні рішення, на підставі якого був виданий виконавчий лист, а ні сам виконавчий документ чи його копію. Суд неодноразово звертався з запитами щодо надання інформації до відповідного відділу ДВС. При цьому, стягувачем жодного клопотання про витребування доказів заявлено не було. Збір інформації (доказів), здійснений судом, грубо порушує засаду диспозитивності цивільного судочинства. Також судом грубо порушені строки розгляду справи.

Також апелянт вказує, що з відповіді Ірпінського ВДВС ГТУЮ у Київській області не вбачається, що виконавчий документ міг бути втраченим при пересилці поштою. Заявник не надав жодних доказів на порушення його прав та інтересів при здійсненні виконавчого провадження. Матеріали справи не містять доказів, що заявник звертався з відповідними скаргами щодо дій/бездіяльності органу ДВС з приводу завершення виконавчого провадження та не направлення виконавчого документу стягувачу.

Апелянт вважає, що висновок суду про покладення обов`язку надання доказів на спростування позиції заявника про не отримання виконавчого листа на особу, яка їх направляла, є грубим порушенням принципу диспозитивності, він грубо суперечить вимогам статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), згідно якої кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Посилаючись на положення Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_1 вказує, що у даному випадку строк пред`явлення виконавчих документів до виконання становить один рік. Отже, судом невірно застосовано відповідну норму даного Закону і невірно визначено строк пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Крім того, з наданих заявником доказів вбачається, що з дати відкриття виконавчого провадження (01.07.2011) та з дати завершення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу стягувачу (03.06.2014) стягувач взагалі не цікавився результатами здійснення виконавчого провадження. З дати отримання (02.05.2018) відповіді Ірпінського ВДВС ГТУЮ в Київській області щодо завершення виконавчого провадження до дати звернення стягувача до суду (12.06.2020) стягувач не вживав жодних дій, які б свідчили про реалізацію ним своїх прав та їх захист. Враховуючи, що на дату видачі виконавчого листа, відкриття та завершення виконавчого провадження строк пред`явлення виконавчого документу до виконання становив 1 рік, стягувач повинен був звернутися до суду з відповідною заявою протягом року з дати отримання відповіді Ірпінського міського ВДВС ГТУЮ в Київській області, тобто до 02.05.2019.

Також апелянт зазначає, що стягувачем не надано доказів, що втрачений виконавчий лист не перебуває на виконанні в іншому відділі виконавчої служби або у приватного виконавця.

Крім того, стягувач не надав доказів належного розшуку виконавчого документу. До матеріалів справи заявником долучено копію постанови про відкриття виконавчого провадження, у резолютивній частині якої зазначено посилання на адресу в мережі Інтернет, за яким сторони виконавчого провадження мають право знайомитися з його матеріалами. Отже, стягувач у будь-який момент міг ознайомитись з прийнятими у виконавчому провадженні процесуальними документами та результатами вчинення виконавчих дій, і у разі порушення його прав міг звернутися за їх захистом. З наданих доказів вбачається, що стягувач з моменту звернення до виконавчих органів фактично не цікавився ходом виконання судового рішення. Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання обов`язків, зокрема, вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник суду не надав. Заявником не наведено поважних причин, які давали б підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, і не надано таких доказів. Отже, заявник пропустив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання в зв`язку з неналежною реалізацією своїх прав у виконавчому провадженні, він не цікавився результатом вчинення виконавчих дій, а отже підстави для поновлення пропущеного строку відсутні.

Апелянт вказує, що заявник не надав суду жодного належного, допустимого та достатнього доказу втрати отриманого оригіналу виконавчих документів, доказу невиконання рішення суду, на підставі якого вказані докумени були видані.

Представник заявника надав відзив на апеляційну скаргу, яким просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Обгрунтовує відзив тим, що нормами ЦПК України не встановлений обов`язок суду відновлювати втрачене провадження. Також, відповідно до вимог ЦПК України, суд може витребувати докази у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їх процесуальних прав та виконанні обов`язків щодо надання доказів. Отже, не порушуючи норм законодавства, суд, діючи за власним переконанням, здійснив перевірку наданих стягувачем доказів, шляхом отримання нових на запит суду. Цивільні процесуальні відносини щодо видачі дублікату виконавчого документа внаслідок його втрати регулюються пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України, які не передбачають обов`язок суду виносити окрему ухвалу про відкриття провадження для розгляду поданої стягувачем заяви.

Представник заявника просить не брати до уваги посилання апелянта на не надання банком доказів порушення державним виконавцем його прав та інтересів, оскільки предметом заявлених банком вимог не є оскарження дій виконавчої служби. Обов`язок стягувача скаржитися до органів ВДВС чинним законодавством не встановлений.

Вказує, що припущення апелянта, що стягнення може відбуватися в іншому органі ВДВС за місцем реєстрації боржника, є помилковим, оскільки відомості щодо відкритих виконавчих проваджень є у публічному доступі в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, за даними якої відсутні відкриті виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 на користь заявника. Матеріали справи вказують на факт втрати виконавчого документу, незавершене виконання судового рішення, наявність непогашеної заборгованості боржника перед банком. Наявність непогашеного боргу боржник в апеляційній скарзі не заперечує.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.08.2010 у справі №2-1064/2010 за позовом Акціонерного товариства «Банк Кліринговий дім» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача грошові кошти в загальній сумі 1785104,80 грн. Рішення вступило в законну силу 22.12.2010.

На виконання вказаного рішення 20.04.2011 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист №2-1064.

01.07.2011 до відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції ПАТ «Банк Кліринговий дім» подана заява про примусове виконання рішення.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції від 01.07.2011 відкрито виконавче провадження №27759035 з виконання указаного виконавчого листа (а.с. 15).

З інформації, наданої Ірпінським міським ВДВС ГТУЮ у Київській області листом від 16.01.2018 №8051/15,20-38, вбачається, що виконавчий лист №2-1064/2010 від 20.04.2011, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Кліринговий дім» 1785104,81 грн. перебував на виконанні у відділі (ВП 27759035). У ході примусового виконання вказаного виконавчого листа було звернуто стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1 (предмет іпотеки). 03.06.2014 указане виконавче провадження було завершено, повернуто виконавчий документ стягувачу. У визначеному законом порядку виконавчі провадження за 2014 рік та реєстри пошти знищено за терміном зберігання. Станом на 16.01.2018 вказаний виконавчий лист на виконанні у відділі не перебуває та повторно не надходив (а.с. 8).

Викладене підтверджується витягом із спецрозділу (а.с. 9-13).

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 17 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час видачі виконавчого документа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

З пункту 3 частини 2 цієї статті вбачається, що строк для виконання судових рішень встановлюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Частиною 1 статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 (провадження№14-308цс19).

Матеріали справи свідчать, що виконавчий лист №2-1064, виданий 20.04.2011 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Кліринговий дім» 1785104,81 грн., перебував на примусовому виконанні Ірпінського ВДВС ГТУЮ у Київській області до 03 червня 2014 року та був повернутий стягувачу ПАТ «Банк Кліринговий дім» на підставі пункту 8 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 №606-ХIV) недостатність коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого документа, встановлений Законом України «Про виконавче провадження», після повернення виконавчого документу, сплив 03.06.2015.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 03.06.2020 по справі №2-461/09, поважними є причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання. Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Заявником не надано належних доказів на підтвердження неможливості дізнатися про хід ініційованого ним виконавчого провадження, прийняті у ньому рішення протягом указаного строку.

Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання банк звернувся до суду 16.06.2020.

Також з матеріалів справи вбачається, що стягувач ПАТ «Банк Кліринговий дім» в період часу з 03.06.2014 (з моменту повернення виконавчого документа стягувачу) до 28.03.2018 (до звернення банку до відділу державної виконавчої служби з запитом щодо ходу виконавчого провадження), не цікавився ходом виконання вищевказаного виконавчого листа, що свідчить про те, що стягувач не був зацікавлений у своєчасному виконанні рішення суду та стягненні з боржника заборгованості.

Крім того, отримавши 02.05.2018 (згідно штампу банку) відповідь відділу, з якої вбачається, що виконавче провадження №2-1064 було завершено, виконавчий документ був повернутий стягувачу, банк звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання 16.06.2020.

Банк, який є юридичною особою, зобов`язаний забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі, і щодо контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах державної виконавчої служби.

Як вбачається з матеріалів справи, банк звернувся до виконавчої служби лише у березні 2018 року. Тобто, банк почав цікавитись ходом виконавчого провадження вже після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчих листів до виконання, є підставою для відмови у видачі дублікату виконавчих листів, якщо поважних причин для поновлення строку не встановлено.

Матеріали справи свідчать про те, що заявник звернувся із даною заявою поза межами строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання. Оскільки поважних причин для поновлення такого строку не встановлено, також банком не надано доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію ним своїх процесуальних прав, зокрема, вчинення ним усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення підстави для задоволення заяви відсутні.

Ураховуючи викладене, зважаючи на те, що ПАТ «Банк Кліринговий дім» звернувся до суду з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строків на їх пред`явлення до виконання поза межами строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, матеріали справи свідчать про відсутність поважних причин для поновлення такого строку, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо наявності правових підстав для відмови у задоволенні заяви про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для їх пред`явлення до виконання.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції вищевказаного не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви банку.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи заяву, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права та допустився порушення норм процесуального права, що в силу статті 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову.

В задоволенні заяви представника Публічного акціонерного товариства «Банк Кліринговий Дім» Хрустальової Наталії Миколаївни про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строків на пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Кліринговий Дім» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 04 березня 2021 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П.Пилипчук