Дата документу 29.12.2021 Справа № 317/3480/21
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 317/3480/21 Головуючий у 1-й інстанції: Мінгазов Р.В.
Провадження №22-ц/807/4051/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2021 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТ САЙД ДЕВЕЛОПМЕНТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «МОНОЛІТ-Н», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна, Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності, визнання договору іпотеки недійсним, скасування державної реєстрації іпотеки, закриття розділу у державному реєстрі прав, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначили, що вони є власниками будівлі торгівельного комплексу літ.А-2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка розділена на два приміщення, що мають окремі виходи та зареєстровані як 2 окремі об`єкти нерухомості майна: приміщення 1 будівлі торгівельного комплексу; приміщення 2 будівлі торгівельного комплексу. Позивач ОСОБА_2 є власником приміщення №1 будівлі торгівельного комплексу на підставі договору купівлі-продажу від 07.10.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кушніренко О.Г. Позивач ОСОБА_1 , є власником приміщення №2 будівлі торгівельного комплексу на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В., за реєстровим номером 1848.

Продавцем приміщення № 1 та приміщення № 2 будівлі торгівельного комплексу був орендар/забудовник земельної ділянки, на якій була збудована ця будівля. ТОВ «ІСТ САЙД ДЕВЕЛОПМЕНТ» зверталося до суду із позовом про визнання недійсними нотаріальних договорів купівлі-продажу приміщення № 1 та приміщення № 2 будівлі торгівельного комплексу посилаючись на те, що начебто будівля торгівельного комплексу була збудована ТОВ «ІСТ САЙД ДЕВЕЛОПМЕНТ» у процесі спільної діяльності із орендарем/забудовником земельної ділянки, на якій збудована ця будівля. Судом було відмовлено у позові ТОВ «ІСТ САЙД ДЕВЕЛОПМЕНТ». У цій справі, серед іншого, було встановлено, що договір про спільну діяльність було розірвано, а забудовником був орендар. Рішення у цій справі набуло законної сили та залишено без змін касаційною інстанцією.

У 2014 році за зверненням ТОВ «ІСТ САЙД ДЕВЕЛОПМЕНТ» до Долинської сільської ради отримало рішення виконкому про визначення місця розташування будівлі торгівельного комплексу із зазначенням іншої, ніж у Позивачів, адреси: Запорізька обл. Запорізький р., с/рада. Долинська, комплекс будівель та споруд № 4. Потім, у технічному паспорті Позивачів було закреслено кульковою ручкою адресу АДРЕСА_1 та написано кульковою ручкою адресу: АДРЕСА_2 . Після цього ТОВ «ІСТ САЙД ДЕВЕЛОПМЕНТ» звернулося до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на будівлю торгівельного комплексу із зазначенням іншої адреси. Державний реєстратор видав ТОВ «ІСТ САЙД ДЕВЕЛОПМЕНТ» свідоцтво про право власності на будівлю торгівельного комплексу, відкрив новий розділ на будівлю торгівельного комплексу із зазначенням іншої (ніж у позивачів) адреси та зареєстрував за ТОВ «ІСТ САЙД ДЕВЕЛОПМЕНТ» «право власності» - «двійник» на будівлю торгівельного комплексу. ТОВ «ІСТ САЙД ДЕВЕЛОПМЕНТ» у м. Києві передав будівлю торгівельного комплексу в іпотеку за договором іпотеки і уклав договір про задоволення вимог іпотекодержателя, за яким добровільно «передав» ТОВ «МОНОЛІТ Н» «право власності» на будівлю торгівельного комплекс в рахунок «боргу». На підставі вищевказаних договорів ТОВ «МОНОЛІТ Н» звернувся до державного реєстратора у Запорізькій області, який зареєстрував у реєстрі прав будівлю торгівельного комплексу за ТОВ «МОНОЛІТ Н». Таким чином, при існуючий у Реєстрі прав власності/Реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрації на будівлю торгівельного комплексу у вигляді приміщення № 1 та приміщення № 2 за її законними власниками - Позивачами, у Реєстрі прав було відкрито другий розділ - «двійник» щодо будівлі торгівельного комплексу, у якому в якості «власника» спочатку було зареєстровано Відповідача 1, а потім Відповідача 2, що призвело до порушення прав власності Позивачів. Зазначені вище обставини були ретельно з`ясовані та встановлені Запорізьким апеляційним судом у постанові від 03 серпня 2021 року по справі ЄУН 317/2847/17, пров.22-ц/807/58/21, в якій брали участь ті ж самі особи та є преюдиційними для даної цивільної справи (не підлягають доказуванню).

З урахуванням зазначеного позивачі просили суд: скасувати свідоцтво (індексний номер 27449024), видане 30.09.2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області Железняк Ольгою Володимирівною ТОВ «Іст Сайд Девелопмент» (ідентифікаційний код юридичної особи 34479180) про право власності на об`єкт нерухомого майна: будівлю торгівельного комплексу літ. А-2 із адресою: АДРЕСА_2 (місце розташування: земельна ділянка із кадастровим номером: :11:001:0450);

Скасувати державну реєстрацію права власності (дата та час державної реєстрації 15.09.2014 14:06:32) на об`єкт нерухомого майна: будівлю торгівельного комплексу літ. А-2 із адресою: АДРЕСА_2 (місце розташування: земельна ділянка із кадастровим номером: :11:001:0450) за ТОВ «Іст Сайд Девелопмент» (ідентифікаційний код юридичної особи 34479180), проведену державним реєстратором Железняк Ольгою Володимирівною Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області, і одночасно припинити право власності ТОВ «Іст Сайд Девелопмент» на цей об`єкт нерухомого майна;

Визнати недійсним договір іпотеки від 10.12.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною, зареєстрованого в реєстрі за № 9878, в якому іпотекодавцем вказаний ТОВ «Іст Сайд Девелопмент» (ідентифікаційний код юридичної особи 34479180);

Скасувати державну реєстрацію іпотеки (дата та час державної реєстрації 10.12.2014 11:51:19) на об`єкт нерухомого майна: будівлю торгівельного комплексу літ. А-2 із адресою: Запорізька обл., Запорізький р., с/рада. Долинська, комплекс будівель та споруд № 4 (місце розташування: земельна ділянка із кадастровим номером: :11:001:0450), проведену державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною на підставі договору іпотеки від 10.12.2014 року (зареєстрованого в реєстрі за № 9878), і одночасно припинити іпотеку на цей об`єкт нерухомого майна;

Скасувати державну реєстрацію права власності (дата та час державної реєстрації 27.02.2015 14:18:51) на об`єкт нерухомого майна: будівлю торгівельного комплекеу літ. А-2 із адресою: Запорізька обл., Запорізький р., с/рада. Долинська, комплекс будівель та споруд № 4 (місце розташування: земельна ділянка із кадастровим номером: :11:001:0450) за ТОВ «МОНОЛІТ-Н» (ідентифікаційний код юридичної особи 39591948), проведену державним реєстратором Ткаліч Вікторією Олегівною (Запорізьке районне управління юстиції, Запорізька обл.) на підставі договору іпотеки від 10.12.2014 р. (серія та номер: 9878, виданий 10.12.2014, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська О.В.), і одночасно припинити право власності ТОВ «МОНОЛІТ-Н» (ідентифікаційний код юридичної особи 39591948) на цей об`єкт нерухомого майна;

Закрити розділ у Державному реєстрі прав (Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у Реєстрі прав власності на нерухоме майно), який (розділ) був відкритий щодо об`єкту нерухомого майна: будівлі торгівельного комплексу літ. А-2 із адресою: Запорізька обл., Запорізький р., с/рада. Долинська, комплекс будівель та споруд №4 (місце розташування: земельна ділянка із кадастровим номером: :11:001:0450), і одночасно припинити речові права, обтяження речових прав на цей об`єкт нерухомого майна.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2021 року позовну заяву повернуто позивачам на підставі п.2 ч.4 ст.185 ЦПК України, оскільки позивачами порушено правила об`єднання позовних вимог.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2021 року у цій справі скасувати та передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що нею у позові, який був повернутий судом першої інстанції, не заявлялися до відповідачів вимог, які вже були розглянуті у справі № 317/2847/17 про скасування рішень державного реєстратора, про скасування свідоцтва, визнання недійсним договору іпотеки. Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що розгляд справи за вказаним позовом може призвести до повторного розгляду справи між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами ТОВ «ІСТ САЙД ДЕВЕЛОПМЕНТ», ТОВ «МОНОЛІТ-Н» про той самий предмет, відсутні були підстави для застосування ст. 186 ЦПК України. Вважає, що процесуальна співучасть позивачів буде сприяти з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво прискорить виріщення спору. Порущення прав позивачів підтверджується спільними, одними й тими самими доказами. Вважає, що за фактичних обставин цього спору, наявні передбачені процесуальним законом підстави для об`єднання вимог позивачів і розгляд їх у одному провадженні.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що висновок суду про порушення позивачами правил обєднання позовних вимог суперечить обставинам справи. Реєстрація «двійник» на будівлю торгівельного комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , порушує одночасно права і ОСОБА_2 , і ОСОБА_1 . Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, шо «розгляд справи за вказаним позовом може призвести до повторного розгляду справи між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами ТОВ «ІСТ САЙД ДЕВЕЛОПМЕНТ», ТОВ «МОНОЛІТ-Н» про той самий предмет і з тих самих підстав». Зазначає, що суд першої інстанції неправильно вказує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є власниками нерухомого майна за адресою рада. Долинська, комплекс будівель та споруд № 4 (це адреса вказана у розділі «двійнику», вимогу про закриття якого було заявлено). У Реєстрі речових прав (і у нотаріальних договорах купівлі-продажу) у відомостях про реєстрацію права власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вказана адреса « АДРЕСА_1 ». Таким чином, вважає, що судом першої інстанції безцідставно було застосовано п. 2 ч. 4 ст. 185, ст. 186 ЦПК України та повернуто позовну заяву.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тобто апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду (п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Повертаючи позовну заяву у цій справі, суд першої інстанції виходив із того, що позивачами порушено правила обєднання позовних вимог, їм необхідно звернутись до суду з окремими позовними заявами, позивачі є власниками окремих об`єктів нерухомого майна, враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 раніше вже зверталась з аналогічним позовом до суду з приводу захисту свого порушеного права щодо належного їй приміщення № 2, та постановою Запорізького апеляційного суду від 03.08.2021 р. її позов було частково задоволено. Об`єднання позовних вимог позивачів до відповідачів перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво ускладнить вирішення спору, а також приведе до його затягування, чим буде порушено вимоги ст. 210 ЦПК України щодо строків розгляду справи.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником приміщення № 1 будівлі торгівельного комплексу літ. А-2 із адресою: АДРЕСА_2 , яке є окремим об`єктом нерухомого майна, а позивач ОСОБА_1 є власником приміщення № 2 будівлі торгівельного комплексу літ. А-2 із адресою: АДРЕСА_2 , яке також є окремим об`єктом нерухомого майна.

При цьому позивачка ОСОБА_1 раніше вже зверталась з аналогічним позовом до суду з приводу захисту свого порушеного права щодо належного їй приміщення № 2, та постановою Запорізького апеляційного суду від 03 серпня 2021 року її позов було частково задоволено, а саме вимоги про скасування свідоцтва, визнання недійсним договору іпотеки в частині приміщення № 2 власником якого вона є.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії (пункт 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19)).

Статтею 50 ЦПК України встановлено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно.

Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

У відповідності до частини першої статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам (частини четверта, п`ята статті 188 ЦПК України).

Таким чином, зазначеними нормами процесуального права передбачено право позивачів (за відстуності передбачених частинами четвертою, п`ятою статті 188 ЦПК України підстав) пред`явити позов до кількох відповідачів, об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача.

Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, позивачі мають право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, пов`язані однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим самим позивачем до одного і того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного і того самого відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Статтею 185 ЦПК України визначені підстави залишення позовної заяви без руху та поверненння заяви.

Згідно з пункту 2 частини четвертої статті 185 ЦПК України заява повертається у випадку, коли зокрема порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Частиною шостою статті 188 ЦПК України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Аналіз пункту 2 частини четвертої статті 185 ЦПК України у системному зв`язку з приписами статті 188 цього Кодексу свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдання цивільного судочинства може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги та розглянути кожну з заявлених вимог окремо.

Отже, приписи частини шостої статті 188 ЦПК України суд, з урахуванням конкретних обставин, має право застосувати як у разі дотримання правил об`єднання позовних вимог, так і у випадку їх порушення. При цьому слід зазначити, що вчинення відповідної процесуальної дії є дискрецією цивільного суду, яка застосовується (або не застосовується) ним за власним переконанням та з урахуванням конкретних обставин справи.

Проте, у будь-якому випадку, коли заявлені в одному позові вимоги є однорідними або співвідносяться як основна та похідна та не підпадають під заборони, визначені у частинах четвертій, п`ятій статті 188 ЦПК, у суду відсутні підстави для повернення позовної заяви.

У цьому разі суд, насамперед, має керуватися змістом самої позовної заяви, обставинами та доказами, якими обґрунтовано позов.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вбачається, що спір стосується захисту права власності позивачів на будівлю торгівельного комплексу літ.А-2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Будівля торгівельного комплексу юридично, по реєстраційних документах розділена на два приміщення, що мають окремі входи, які зарєстровані як 2 окремі об`єкти нерухомого майна: приміщення 1 будівлі торгівельного комплексу; приміщеня 2 будівлі торгівельного комплексу.

Вказана будівля зі слів позивачів, відповідачем ТОВ «ІСТ САЙД ДЕВЕЛОПМЕНТ» шляхом отримання рішення виконкому Долинської сільської ради про визначення місця розташування будівлі торгівельного комплексу із зазначенням іншої, ніж у позивачів адреси: АДРЕСА_2 , в подальшому внесення змін до технічного паспорту позивачів, в подальшому отримало від державного реєстратора свідоцтво про право власності на будівлію торгівельного комплексу. Як зазначають позивачі, так у реєстрі прав власності з`явилася незаконна реєстрація «двійник» на будівлю торгівельного комплексу. Відповідач ТОВ «ІСТ САЙД ДЕВЕЛОПМЕНТ» в подальшому передав будівлю торгівельного комплексу в іпотеку за договором іпотеки і уклав договір про задоволення вимог іпотекодержателя, за яким добровільно передав ТОВ «МОНОЛІТ Н» «право власності» на будівлю торгівельного комплекс начебто в рахунок «боргу» із оформленням права власності у державного реєстратора. Дані обставини були встановлені постановою Запорізького апеляційного суду від 03 серпня 2021 року у справі ЄУН 317/2847/17 (провадження №22-ц/807/58/21).

Даним рішенням встановлено порушення державним реєстратором прав та інтересів ОСОБА_1 щодо спірної частини нежитлового приміщення №2 будівлі торгівельного комплексу літ.А-2 в будинку АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Отже, у 2014 році у реєстрі прав було незаконно, без будь-яких правовстановлюючих документів, відкритий розділ на всю будівлю торгівельного комплексу із зазначенням іншої адреси, що порушує і права власника приміщення АДРЕСА_3 , і права власнимка приміщеня АДРЕСА_4 , з яких технічно складається ця будівля.

З огляду на зазначене, заявлений позов стосується одних і тих же осіб (позивачів та відповідачів), вимоги пов`язані між собою підставами виникнення та поданими доказами в частині необхідності встановлення обставин щодо виникнення права власності, передачі його, шляхом визнання недійсним договору іпотеки та скасування державної реєстрації права власності. Також заявлені вимоги об`єднані одним і тим самим способом захисту прав позивачів (оспорення реєстрацію на квартири позивачів у вигляді одного об`єкту нерухомого майна ( будинку) ).

У зв`язку з викладеним колегія суддів вважає, що позовні вимоги, заявлені у цій справі, підставно та у повній відповідності до положень частини першої статті 188 ЦПК України об`єднані в одній позовній заяві і таке об`єднання не матиме наслідком утруднення вирішення спору, а навпаки, дасть можливість досягти процесуальної економії.

Суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви на підставі пункту 2 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час вирішення питання про відкриття провадження у справі дійшов передчасного висновку про те, що розгляд справи за вказаним позовом може призвести до повторного розгляду справи між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами ТОВ «ІСТ САЙД ДЕВЕЛОПМЕНТ», ТОВ «МОНОЛІТ-Н» про той самий предмет і з тих самих підстав, що відповідно до ст. 186 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження, оскільки ОСОБА_1 заявила вимоги пронумеровані у пунктах № 2, 4, 5, 6 прохальної частини позову та не заявляла вимоги пронумеровані у пунктах № 1, 3 прохальної частини позову, які були розглянуті у справі № 22-ц/807/58/21 в частині приміщення №2, власником якого є ОСОБА_1 .

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини іосновоположних свобод зазначав,що формальності не можуть бути підставами для виправданнянесправедливості.

Згідно з п. 4 ч. 1ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на зазначене оскаржувану ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2021 року не можна вважати законною та обгрунтованою, тому вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується спір по суті, питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційних скарг на цій стадії не вирішується.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 382-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2021 року у цій справі скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 29 грудня 2021 року.

Головуючий, суддяСуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Маловічко С.В.