КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 758/8835/20 Апеляційне провадження № 22-ц/824/4730/2021 Головуючий у суді першої інстанції - Гребенюк В.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Гуль В.В., Шебуєва В.А.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Сацюком Віталієм Валерійовичем, що діє на підставі довіреності, на рішення Подільського районного суду м. Києва від 04 грудня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким з урахуванням зменшення позовних вимог просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 3000 грн. 00 коп. щомісячно на кожну дитину, з дня пред`явлення позову та до досягнення кожною повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що вона та ОСОБА_1 є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час шлюбне життя сторін припинене та проживають окремо, в провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває справа про розірвання шлюбу. На даний час діти проживають з позивачем та перебувають повністю на її утриманні.

Разом з тим, позивач, зазначала, що, незважаючи на встановлений Сімейним кодексом України обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, відповідач не виконує покладених на нього батьківських обов`язків. Не надає матеріальної допомоги та не приймає участі у вихованні дітей.

В свою чергу, як зауважувала позивач у своєму позові, діти потребують значних коштів на їх утримання як у зв`язку з навчанням, так і через необхідність всебічно розвиватися та лікуватися у разі потреби.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що позивач не в змозі самостійно забезпечити малолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , всім необхідним для життя та розвитку, ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, який просила задовольнити з урахуванням зменшення позовних вимог.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва позов задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2000 грн. щомісяця на кожну дитину, починаючи стягнення з 05.08.2020 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково стягнувши з нього аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1250 грн. 00 коп. щомісяця на кожну дитину, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття.

Так, в обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, що містяться в матеріалах справи, зокрема, не врахував дохід відповідача, який згідно посадового окладу становить 5000 грн. Крім того, майно зареєстроване на ОСОБА_1 не може бути реалізовано з метою сплати аліментів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09.02.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 106-107).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03.03.2021 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.09.2014 року. Вказаний шлюб 08.08.2016 року було розірвано. 12.12.2018 року позивач та відповідач повторно уклали шлюб.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітніх дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, вказувала, що на даний час шлюбне життя припинене, сторони проживають окремо. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні, а вона не в змозі забезпечити малолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 всім необхідним для їх життєдіяльності та розвитку. Крім того, зазначала, що відповідач фізично здоровий, працездатний. Має у власності автомобіль, ј квартири, інших дітей та осіб, які перебувають на його утриманні не має.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Тлумачення положень статті 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.

При цьому, аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першою статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2 000 грн. 00 коп. на кожну дитину, у повній мірі врахував вимоги ст. 182 СК України, адже матеріалами справи підтверджується відсутність перешкод для виконання відповідачем обов`язку по утриманню власних дітей у повному обсязі і сплати аліментів в розмірі, достатньому для забезпечення дітям можливості нормального розвитку.

Доводи апелянта стосовно неврахування судом першої інстанції його матеріального стану та розміру офіційного прибутку є необґрунтованими та не підтвердженні належними та допустимими доказами, а отже не можуть вплинути на правомірність ухваленого судом рішення, оскільки у даній категорії справ суд зобов`язаний враховувати інтереси дітей та ухвалювати судові рішення, спрямовані на їх захист шляхом стабільного забезпечення утримання дітей тим з батьків, який не проживає з ними, до досягнення останніми повноліття.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що встановлений в наказі посадовий оклад відповідача в розмірі 5000 грн, не є належним доказом доходу, оскільки не свідчить про фактично нараховані та виплачені суми заробітку.

Крім того, щодо клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме, відповіді Головного сервісного центру МВС від 10.12.2020 №31/687 про відсутність у власності відповідача мотоцикла GEOS X-ROAD 200 LIGHT та доводів безпідставного відхилення судом першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи, для отримання вказаної відповіді, слід зазначити, що вказаний доказ не впливає на правомірність ухваленого рішення та фактичні обставини справи.

При цьому, щодо поданого клопотання про виклик свідків, колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки пояснення свідків не впливають на фактичні обставини даної справи та не спростовують висновки суду першої інстанції. Також, слід зазначити, що вказане клопотання вже було вирішено судом першої інстанції, а надання (витребування) нових доказів на стадії апеляційного перегляду, які не були предметом оцінки суду першої інстанції, суперечить процесуальному закону.

Отже, сукупність фактичних обставин справи та наявних в ній доказів свідчить про те, що відповідач має задовільний стан здоров`я, є працездатним, не має на утриманні інших осіб, володіє майном, а отже має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному судом розмірі. При цьому, слід наголосити, що менший розмір аліментів, наразі, не забезпечить сталого та всебічного розвитку дитини, враховуючи також необхідність догляду за їх здоров`ям, харчуванням, навчанням та забезпеченням інших щоденних потреб дітей.

Водночас, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Таким чином, встановивши вищевказані фактичні обставини справи, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та проаналізувавши означені вище норми права, які регулюють виниклі правовідносини сторін, суд першої інстанції дійшов цілком правомірного висновку про обов`язок та наявність у відповідача можливості утримувати власних дітей.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення спрямоване на захист інтересів дітей.

Натомість, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а відтак не впливають на законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені відповідачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Сацюком Віталієм Валерійовичем, що діє на підставі довіреності - залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 04 грудня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

В.В. Гуль