Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/655/21

Провадження №2/377/390/21

28 грудня 2021 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання - Гуміної В.М., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання, -

У С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2021 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивач, посилаючись на ст. ст. 7, 9, 19-21, 26 Закону України «Про житлово- комунальні послуги», ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання», ст. ст. 11, 16, 257, 264, 509, 526, 530, 610, 625,629, 642 ЦК України, просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 жовтня 2021 року в розмірі 127305, 49 гривень, інфляційні втрати у розмірі 14672,51 гривні, три проценти річних у розмірі 5363,18 гривні та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2270 гривень.

Позов обґрунтовано тим, що Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» з 01.11.2014 р. відповідно до п. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV, в редакції від 10.04.2014 р., що діяла під час виникнення спірних правовідносин, як теплопостачальна організація, є виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання. Постачання теплової енергії позивачем здійснюється на підставі ліцензії № 1515 (№500119), виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на підставі рішення від 18.10.2010 р. та переоформленої рішенням від 03.11.2015 р. за №2700. Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання позивачем здійснюються на підставі договору, який був розроблений відповідно до підпункту 3 пункту 2 статті 21 Закону України № 1875-IV на основі типового договору на комунальні послуги. Позивач здійснює постійну діяльність з укладання договорів в письмовому вигляді на першу вимогу споживача. Відповідно до пункту 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п.7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір, зокрема, на послуги централізованого опалення і гарячого водопостачання з фізичними особами, які не є суб`єктами господарювання, є договором приєднання. Пропозиція про укладення договору спрямована всім споживачам у вигляді публічного розміщення тексту договору приєднання (оферта) на офіційному інтернет-ресурсі КП «УЖКГ». Квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить відповідачу на праві приватної власності та забезпечена технічною можливістю фактично отримувати/споживати комунальні послуги, оскільки будинок АДРЕСА_2 підключений до загальноміських систем централізованого опалення, водопостачання та водовідведення, такі послуги вказаній квартирі надавалися постійно за тарифами, які встановлені уповноваженими органами. Відповідач від надання зазначених послуг не відмовлявся, будь-яких актів-претензій щодо неналежної якості послуг або відсутності послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання в періоди їх надання не надсилав. Таким чином, об`єкт забезпечувався діями позивача відповідними послугами, а власник квартири є їх споживачем. Для укладення письмового договору відповідач до позивача не звертався, однак в період з грудня 2017 року споживав надані йому послуги та частково здійснював оплату за надані послуги, а саме в грудні 2017 року, травні, липні, вересні, жовтні, листопаді 2018 року, в січні, травні, червні, вересні жовтні 2019 року, в липні, листопаді, грудні 2020 року, січні, квітні, червні липні, вересні 2021 року, з чого випливає, що відповідач здійснював дії, які відповідно до п.2 ст. 642 ЦК України є прийняттям запропонованого договору. Тобто, між виконавцем послуг КП «УЖКГ» та споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_1 , є зобов`язання у вигляді умов запропонованого виконавцем послуг і прийнятого споживачем послуг договору приєднання. Абзацом 3 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отримано теплову енергію. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 р. №630, відповідач повинен виконувати обов`язок по оплаті наданих протягом кожного місяця послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Період від початку накопичення заборгованості до даного звернення до суду становить 3 роки 10 місяців. З аналізу платежів за період з грудня 2017 року по вересень 2021 року включно вбачається, що споживачем робилися платежі, які або перевищували щомісячне нарахування вартості послуг, або здійснювалися в періоди міжсезонної відсутності послуг. Такі дії можливо розглядати тільки як дії, спрямовані на погашення раніше накопиченої заборгованості, тобто як свідчення визнання заборгованості. Таким чином, термін позовної давності звернення до суду щодо стягнення заборгованості, що утворилася з грудня 2017 року неодноразово переривався, і за нормами ст.264 ЦК України починався спочатку без урахування попереднього часу. У звязку з несплатою відповідачем протягом тривалого періоду суми заборгованості за комінальні послуги, позивачем були нараховані також інфляційні втрати та три проценти річних відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Оскільки у відповідача станом на 01 жовтня 2021 року існує заборгованість за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання, то позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості в розмірі 127305, 49 грн, інфляційних втрат у розмірі 14672,51 грн та трьох процентів річних в сумі 5363,18 грн.

Ухвалою судді від 27 жовтня 2021 року, після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадженням з викликом сторін та призначено судове засідання на 24 листопада 2021 року.

Ухвалою суду від 15 грудня 2021 року за клопотанням позивача у зв`язку з витребуванням доказів було оголошено перерву у судовому засіданні до 28 грудня 2021 року.

Позивач свого представника в призначене судове засідання не направив, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. У матеріалах справи міститься клопотання директора КП «УЖКГ», в якому він просив розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ст. ст. 128-130 ЦПК України, за зареєстрованим місцем проживання, проте конверт із судовою повісткою повернуто до суду з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позов відповідач до суду не направив. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України заяву про продовження строку, встановленого судом для подання відзиву, в зв`язку з неможливістю вчинення цієї процесуальної дії у визначений строк, зумовленої обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, ОСОБА_1 не надав. Клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшла.

За наявності умов, передбачених ст. ст. 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 28 грудня 2021 року, суд ухвалив заочне рішення у справі.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що на підставі договору міни від 17 травня 1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького нотаріального округу Київської області Степаненком В.Д., зареєстрованого в реєстрі за №1923, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 набули право приватної спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яке відповідно до реєстраційного напису на договорі 20 травня 1996 року було зареєстроване Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації та записане в реєстрову книгу № 2 за № 360/2 (а. с. 13).

26 лютого 2015 року у зв`язку з визначенням часток між зазначеними співвласниками, право приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , припинилося та вказані співвласники набули право спільної часткової власності на дану квартиру у рівних частках по ј кожен, що підтверджено договором про визначення часток у спільній сумісній власності, посвідченим 26 лютого 2015 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області Наваліхіною О.О., зареєстрованим в реєстрі за № 330, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.82).

Відповідно до договору дарування, посвідченого 26 лютого 2015 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області Наваліхіною О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 331, ОСОБА_2 , який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_4 і ОСОБА_3 (дарувальники) передали безоплатно у власність ОСОБА_1 (обдарованому) по ј частці, разом ѕ частки квартири АДРЕСА_3 , в результаті чого ОСОБА_1 , відповідач у справі, набув у власність ѕ частки вказаної квартири, що підтверджено також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19 жовтня 2021 року №280021178 (а.с. 14-15,83-84).

Отже, ОСОБА_1 є єдиним власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки його частка у праві власності на цю квартиру становить 1/1, тобто ј частка, набута ним за договором про визначення часток від 26.02.2015 року, яким припинено його право спільної сумісної власності за договором міни від 17.02.1996 року та ѕ частки, набуті ним за договором дарування від 26.02.2015 року.

Згідно з довідкою Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області від 29 вересня 2021 року, яку судом отримано в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 25 березня 1997 року по теперішній час (а. с. 52).

Як вбачається з матеріалів справи, будинок АДРЕСА_2 підключений до загальноміських систем централізованого опалення, водопостачання та водовідведення (а. с.11-12).

За положеннями статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, ОСОБА_1 , як власник квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання з особовим рахунком № НОМЕР_1 , та зобов`язаний нести витрати по її утриманню.

Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону України № 1198-VII від 10.04.2014 року, та рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області № 1574-49-VІ від 03.10.2014 року, як теплопостачальна організація, з 01 листопада 2014 року є виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання (а. с. 33-34).

З 01 листопада 2014 року для укладення письмового договору відповідач до позивача не звертався.

Згідно з п. 2.1 Статуту КП «УЖКГ» в редакції, затвердженій рішенням Славутицької міської ради 20.08.2020 р. № 1942-71-VІІ, підприємство створене з метою надання послуг зі здійснення діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам та надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, у порядку, встановленому законодавством (а. с. 24-29).

Постачання теплової енергії позивачем здійснюється на підставі ліцензії серії АГ №500119, виданої 01.12.2010 року Національною комісією регулювання електроенергетики України, яка відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 03.11.2015 року № 2700, переоформлена на безстрокову (а. с. 21-23).

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875- ІV, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ, в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин, який введений в дію з 01 травня 2019 року, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875- ІV, чинного на час виникнення спірних відносин, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Як зазначено у п. 7 статті 26 вказаного Закону, договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Типовий договір затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2009 року №933). До позовної заяви позивачем додано договір, який розроблено на підставі типового договору, і який розміщений на офіційному сайті КП «УЖКГ» http://www.ugkh-slavutich.org.ua/index.php/golovna/dogovir-priednannya (а. с. 43-45).

Виходячи із змісту пункту 7 статті 26 Закону № 1875- ІV, вказаний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк, шляхом приєднання споживача до умов цього договору.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ, який набрав чинності, та введений в дію з 01.05.2019 р., надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

За змістом частини першої статті 13 Закону № 2189-VІІІ, договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону № 2189-VІІІ договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону № 2189-VІІІ з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу.

Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною.

Відповідно до п. 3 розділу VІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону №2189-VІІІ договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Шляхом фактичного споживання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води відповідач приєднався до умов договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, за яким КП «УЖКГ» зобов`язалося своєчасно надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого опалення та гарячої води, а відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати надані послуги з встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договорами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач від зазначених послуг не відмовлявся, будь-яких актів-претензій щодо неналежної якості послуг або відсутності послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання в періоди їх надання не надсилав.

Із копій актів технічного огляду приладів обліку теплової енергії та гарячої води від 19.06.2020 року та 02.07.2020 року, складених за адресою: Бакинський квартал буд. 20, які знаходяться в матеріалах справи, вбачається, що відповідач ОСОБА_1 з ними ознайомився та підписав (а.с.9-10).

Послуги із забезпечення тепловою енергією у вигляді централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою місця проживання відповідача надавалися КП «УЖКГ», позивачем у справі, згідно з Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

За змістом частини першої статті 14 вказаного Закону, залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом-національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 2189-VІІІ ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, встановлені рішеннями виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області № 632 від 20.10.2017 року та № 739 від 08.12.2017 року (а.с.35-42).

Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV на споживача покладено, зокрема, обов`язок оплачувати житлово комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обов`язок сплачувати надані житлово комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами покладено на споживача і п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. № 2189-VІІІ.

Абзацом 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630).

Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до положень частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Виходячи з цього, відповідач повинен був виконувати обов`язок по оплаті наданих протягом кожного місяця послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, про що зазначено у п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630.

Згідно з копією особового рахунку № НОМЕР_1 від 19 жовтня 2021 року заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 28.12.2017 року по 01.10.2021 року становить в сумі 127305 гривень 49 копійок, розмір якої відповідачем не спростований (а. с. 6-7).

Щодо стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних.

У позовній заяві позивач вказав, що окрім повернення боргу за надані ним послуги, відповідач має сплатити позивачеві інфляційні втрати та три проценти річних, та надав розрахунок, згідно з яким нарахував три проценти річних й інфляційні втрати за період з 21.02.2019 року по 20.10.2021 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

За змістом частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З наданого розрахунку за період з 21.02.2019 року по 20.10.2021 року вбачається, що позивачем нараховані інфляційні втрати в розмірі 14672,51 грн та три проценти річних в розмірі 5363,18 грн ( а.с.16-20).

Відповідачем зазначений розрахунок не спростовано.

З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинен сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми.

Протягом розгляду цивільної справи відповідач на підставі ст. ст. 12, 81 ЦПК України не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмета доказування в підтвердження належного та своєчасного виконання ним взятих на себе зобов`язань по сплаті за отримані комунальні послуги або спростування доводів та наданих суду доказів позивача, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням відповідних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів, наданих позивачем.

Враховуючи зазначене, суд погоджується з обґрунтованістю доводів позивача про необхідність задоволення позову у повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги, інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача заборгованість за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання, яка виникла у період з 28.12.2017 року по 01.10.2021 року в сумі 127305, 49 грн, інфляційні втрати в розмірі 14672,51 грн та три проценти річних в розмірі 5363,18 грн за період з 21.02.2019 року по 20.10.2021 року.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 2270 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2270 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 263-265, 280-282 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» заборгованість за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 127305 гривень 49 копійок, інфляційні втрати в розмірі 14672 гривні 51 копійку, три проценти річних в розмірі 5363 гривні 18 копійок, всього 147341 гривень 18 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2270 гривень.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач-Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства», , місцезнаходження: Київська область, Вишгородський район, місто Славутич, вулиця Військових будівельників, будинок 8.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне заочне рішення суду складено 28 грудня 2021 року.

Суддя Н. С. Бабич