Справа № 25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Крегул М М.

при секретарі судового засідання - Ковач В.Ю

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Колотухи Івана Олексійовича , який представляє інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення коштів ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 в інтересах яких діє адвокат Колотуха І.О. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів в розмірі 145 200 /сто сорок п`ять тисяч двісті / грн. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що з матеріалів кримінальної справи №6106801, відкритої по факту подвійного вбивства батьків позивачів 01.09.2001 року, стало відомо, що між ОСОБА_4 та батьком позивачів ОСОБА_1 було укладено Договір позики грошей, відповідно до якого відповідач отримав у борг грошові кошти в розмірі 6000/шість тисяч / дол.прів США. Також з матеріалів даної кримінальної справи вбачається, що 01.09.2001 року, близько 09год. в туалеті на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 був виявлений труп гр. ОСОБА_1 з двома вогнепальними пораненнями в області голови та одним в області лівого плеча, а приміщенні ванної кімнати даного будинку в непритомному стані з вогнепальним пораненням в області голови було виявлено гр. ОСОБА_6 , яка згодом померла. Сини загиблих - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 28.02.2017 року в рамках даної кримінальної справи визнано потерпілими та їх представник отримав доступ до матеріалів даної справи. Саме з матеріалів кримінальної справи позивачам стало відомо про наявність даної заборгованості. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину за померлими батьками, а тому, відповідно до них перейшло право вимоги стягнення даного боргу з відповідача. Суму боргу відповідач визнав та підтвердив це своїми показами по кримінальній справі, які зафіксовані в письмових поясненнях та протоколі допиту свідка від 26.09.2001 року та підписані власноручно ОСОБА_4 . Враховуючи той факт, що відповідач визнав борг на вересень 2001 року, то строк порушеного зобов`язання починає діяти з наступного місяця, тобто з 01.10.2001 року. Оскільки відповідач не бажає в добровільному порядку погасити наявну в нього заборгованість, просять суд задовольнити даний позов та винести рішення, яким стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму заборгованості в розмірі 145 200 грн.грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1452грн. Представник позивачів ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав та доводів викладених у поданій позовній заяві та просив зодоволити позов в повному обсязі. Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник відповідача - ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_4 , оскільки останній не має можливості з`явитися в судове засідання . Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав подані до суду письмові заперечення щодо заявлених позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначив, що як вбачається з протоколу допиту ОСОБА_4 в якості свідка від 09.2001року вказав на те, що покійний ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_4 з проханням придбати автомобіль у зв`язку з чим отримав кошти в розмірі 6000 доларів. Зазначив, що в подальшому ОСОБА_1 відмовився прийняти пригнаний ОСОБА_4 автомобіль марки Ауді-80 (1988року випуску) та наполягав щоб ОСОБА_4 продав вказаний автомобіль та купив інший. Однак, ОСОБА_4 через особисті проблеми не придбав інший автомобіль та грошові кошти в сумі 6000 доларів США зобов`язувався повернути ОСОБА_1 , як тільки матиме таку можливість. Вказав на те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено не договір позики а саме договір комісії , оскільки останньому було ввірено за плату придбати автомобіль та між сторонами були погоджені умови щодо придбання автомобілю в усній формі. ОСОБА_5 зазначив, що на скільки йому відомо ОСОБА_4 кошти в розмірі 6000 доларів США на даний час не повернув позивачам.

Заслухавши пояснення представника позивачів ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

З матеріалів справи, зокрема з матеріалів кримінальної справи №6106801 та 8206396 вбачається, що 01.09.2001 року, близько 09год. в туалеті на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 був виявлений труп гр. ОСОБА_1 з двома вогнепальними пораненнями в області голови та одним в області лівого плеча, а приміщенні ванної кімнати даного будинку в непритомному стані з вогнепальним пораненням в області голови було виявлено матір гр. ОСОБА_6 , яка згодом померла.

Сини загиблого ОСОБА_1 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 28.02.2017 року в рамках даної кримінальної справи визнано потерпілим та їх представник отримали доступ до матеріалів даної справи.

Під час розслідування вказаної кримінальної справи ОСОБА_4 допитувався органом досудового розслідування, що вбачається з письмових пояснень та протоколу допиту свідка від 26.09.2001 року.

Так, при дослідженні матеріалів даної кримінальної справи №6106801, відкритої по факту подвійного вбивства батьків позивачів 01.09.2001 року, стало відомо, що між ОСОБА_4 та батьком позивачів ОСОБА_1 було укладено Договір позики грошей, відповідно до якого відповідач отримав у борг грошові кошти в розмірі 6000 /шість тисяч/ доларів США.

У вказаному протоколі допиту свідка зафіксовано, що ОСОБА_4 визнав той факт, що він брав гроші для придбання автомобіля для ОСОБА_1 однак, коли привіз для останнього автомобіль Ауді -80 то ОСОБА_1 відмовився від машини і сказав продати та придбати йому інший автомобіль. Однак, ОСОБА_4 не поїхав за іншою машиною, так як у нього зявились деякі проблеми та гроші в сумі 6 000 /шість тисяч/ доларів США потратив на власні потреби. Про даний факт ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_1 та зобов`язався обов`язково при нагоді суму коштів в розмірі 6000 /шість тисяч/ доларів США повернути ОСОБА_1

ОСОБА_4 на момент допиту в якості свідка визнав що боргує ОСОБА_1 суму коштів 6000/шість тисяч/ доларів США та вказану суму зобов`язався усе рівно віддавати дітям померлого.

Відповідно до приписів ст.374 ЦК УРСР за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей.

Договір позики на суму понад п`ятдесят карбованців повинен бути укладений у письмовій формі (ст.375 ЦК УРСР).

Згідно з ч.1 ст. 45 ЦК УРСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Статтею 46 ЦК УРСР передбачено, що недодержання простої письмової форми, що вимагається законом (стаття 44 цього Кодексу), позбавляє сторони права в разі спору посилатися для підтвердження угоди на показання свідків, а у випадках, прямо зазначених у законі, тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Із даних норм слідує, що саме по собі недодержання письмової форми при укладенні договору позики не тягне за собою недійсність такої угоди. Сама по собі відсутність розписки не може бути безумовною підставою для відмови в задоволенні позову. Сторони можуть підтверджувати факт існування боргових зобов`язань будь-якими іншими доказам, крім показань свідків.

В протоколі допиту зафіксовано факт визнання ОСОБА_4 існування боргу перед ОСОБА_1 в розмірі 6000 /шість/ тисяч доларів США та його зобов`язання повернути такий боргу офіційному опікуну дітей померлого, тобто весь склад боргового зобов`язання. Кожна сторінка даного протоколу допиту підписана ОСОБА_4 , а тому такий слід вважати письмовим доказом.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що станом на вересень 2001 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 існували правовідносини, що випливають з договору позики, тобто фактично між сторонами було укладено договір позики.

Відповідно до абзацу 2 пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (у редакції від 16 січня 2003 року) до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно із статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час (частина друга статті 530 ЦК України).

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Аналізуючи вищенаведені норми матеріального права можна дійти висновку про те, що якщо строк повернення позики договором не встановлений, то застосуванню підлягають положення частини другої статті 530 та частини першої статті 1049 ЦК України.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Суд відхиляє посилання захисника ОСОБА_4 - Сочки В.І. та ОСОБА_5 у своїх письмових поясненнях на невизнання ОСОБА_4 таких свідчень, оскільки з протоколу допиту слідує, що ОСОБА_4 було роз`яснено приписи ст.63 Конституції України про право не свідчити щодо себе. Також ОСОБА_4 був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а тому вважати недостовірною інформацію відображену в даному протоколі підстав немає.

Стосовно посилання захисника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на пропуск позивачами позовної давності, то на думку суду такий не пропущено.

Так, за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

В даному випадку факт існування боргових зобов`язань зафіксовано в матеріалах кримінального провадження.

Виходячи з приписів чинного КПК України, доступ до матеріалів кримінального провадження можуть мати лише певні учасники такого кримінального провадження.

В даному випадку позивачі могли отримати такий доступ лише з моменту визнання їх потерпілими по кримінальному провадженні згідно постанови слідчого від 28.02.2017 року, а відтак саме з цієї дати він міг дізнатися про порушення свого права та особу, яка його порушила.

Таким чином, строки позовної давності позивачем не пропущено. Щодо відсутності вироку по кримінальній справі №6106801, то ця обставина не має жодного правого значення, оскільки предметом розгляду даної цивільної справи не є відшкодування шкоди завданої злочином чи смертю. Тобто таким вироком і не можуть встановлюватися якісь преюдиційні обставини по даній цивільній справі.

Посилання захисника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 на те що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мали місце відносини що випливають з договору комісії а не договору позики, то таким суд надає критичну оцінку і не бере до уваги, оскільки такі жодним чином не підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, і фактично є надуманими та намаганням уникнути виконання цивільного зобов`язання щодо повернення коштів, які як встановлено судом ОСОБА_4 в сумі 6 /шість тисяч/ доларів потратив на власні потреби та зобов`язувався обов`язково при нагоді повернути ОСОБА_1 . Та , оскільки станом на вересень 2001року ОСОБА_4 вказаних коштів не повернув то все рівно зобов`язувався повернути всі гроші його дітям.

У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Окрім того, з наявної в матеріалах справи копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.2004 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 прийняли по Ѕ частині спадщини за законом за померлим батьком ОСОБА_1 .

Так, судом встановлено, що позивачі прийняли спадщину за померлими батьком ОСОБА_1 , а відтак, до них перейшло право вимоги до ОСОБА_4 щодо повернення заборгованості.

Враховуючи, що право вимоги до ОСОБА_4 про повернення заборгованості за договором перейшло до обох спадкоємців в рівних частках, позивачі, мають право на стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в сумі 6000 /шість тисяч /доларів США , що становить за курсром НБУ на час звернення з позовом до суду 145 200 /сто сорок п`ять тисяч двісті гривень/ грн.

У судовому засіданні представником ОСОБА_5 не спростовано те, що відповідачем ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 6000 /шість/ тисяч доларів США позивачам було повернуто.

Таким чином, сума заборгованості ОСОБА_4 становить 6000 /шість тисяч /доларів США, що по курсу НБУ на день звернення до суду складало 145 200/сто сорок пять тисяч двісті / грн.

З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що з відповідача ОСОБА_4 підлягає стягненню сума боргу в розмірі 145 200 /сто сорок пять тисяч двісті / грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1452 грн.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 610, 625, 1046-1049, 1050, 1216, 1268 ЦК України та ст.ст.10, 15, 58, 59, 60, 79, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Колотухи Івана Олексійовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), мешканця АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), мешканця АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), мешканця АДРЕСА_1 суму коштів в розмірі 145 200 / сто сорок п`ять тисяч двісті /грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), мешканця АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), мешканця АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), мешканця АДРЕСА_1 сплачений позивачами судовий збір в сумі 1452 /одна тисяча чотириста п`ятдесят дві/ грн.

Позивач : ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 88000, місце проживання : АДРЕСА_3 ).

Позивач : ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце проживання : АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_4 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання : АДРЕСА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено та проголошено 02.03.2021 року о 16 годині 30 хв.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул