П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021року м. Київ

Справа №361/1500/20

Провадження № 22-ц/824/12618/2021

Резолютивна частина постанови оголошена 22 грудня 2021 року

Повний текст постанови складено 24 грудня 2021 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря:Онопрієнко К.С.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерметалпласт»

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерметалпласт» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:
07 березня 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача в якому просив суд із врахуванням уточнень скасувати наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерметалпласт» від 18.06.2019 р. № 87 про його звільнення, поновити його на посаді оператора профілевигинального агрегату у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Інтерметалпласт» з 18.06.2019 р., стягнути з відповідача на його користь 55660, 00 грн. за час вимушеного прогулу за період з 19.06.2019 р. по 02.06.2020 року.

В обґрунтовування позовних вимог посилався на те, що він в період з 15.12.2014 р. по 15.01.2018 р. проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України. Під час служби приймав участь у бойових діях під час проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей України, Операції об`єднаних сил, є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним записом у військовому квитку та посвідченням серії НОМЕР_1 від 17.12.2015 р.

Після закінчення строку дії останнього контракту 15.01.2018 р. звільнився з військової служби у ЗСУ та 16.02.2018 р. став на військовий облік у Броварському міському військовому комісаріаті. З дня звільнення з військової служби в запас проходив неодноразове лікування та тривалу психологічну реабілітацію.

Позивач зазначає, що 01.03.2019 р. звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерметалпласт», з питанням щодо працевлаштування на постійну роботу.

За усною домовленістю з керівником ТОВ «Інтерметалпласт» ОСОБА_2 та майстром підприємства, протягом березня 2019 р. у ТОВ «Інтерметалпласт», з метою випробування та навчання на посаду оператора профілевигинального агрегату, позивач виконував різні види робіт на підприємстві. До виконання робіт був допущений без укладення письмової трудового договору. Заробітну плату за березень 2019 р. отримав готівкою.

Після проходження випробування та навчання, на підставі письмового наказу № 60-к від 29.03.2019 р. з 01.04.2019 р. позивач був прийнятий на постійну роботу з безстроковим трудовим договором на посаду оператора профілевигинального агрегат ТОВ «Інтерметалпласт».

Позивач зазначає, що на початку червня 2019 р. йому передзвонили з ІНФОРМАЦІЯ_1 та запропонували продовжити військову службу за контрактом у ЗСУ шляхом укладення нового контракту. Позивач був згоден, але пояснив, що працює і тому це є не можливим. У відповідь йому пояснили, що згідно з нормами діючого законодавстві України на період дії особливого періоду, який діє з 17.03.2014 р. і до сих пір не скасований, за ним зберігається місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві.

19 червня 2019 року, як зазначає позивач він захворів на ГРЗ та знаходився на амбулаторному лікуванні. Згідно з листком непрацездатності КНП «Броварського міського центру первинної медико-санітарної допомоги» від 19.06.2019 р. він був звільнений від роботи з 19.06.2019 по 25.06.2109 р.

Після дводенного лікування та покращення самопочуття 21.06.2019 р. позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 де отримав письмовий припис про направлення його до 179 об`єднаного навчально-тренувального центру військ зв`язку ЗСУ (військова частина « НОМЕР_2 »), який знаходиться в м. Полтава, для укладення письмового контракту проходження військової служби у ЗСУ.

24 червня 2019 року він прибув за місцем роботи у відділ бухгалтері: ТОВ «Інтерметалпласт» де надав листок непрацездатності КНЕ «Броварського міського центру первинної медико-санітарної допомоги» від 19.06.2019 р. та припис військового комісаріату про прибуття до місця проходження військової служби. Після ознайомлення з цими документами у відділі бухгалтерії йому відмовили в їх прийнятті, порекомендували написати заяву про звільнення з роботи за власним бажанням та відправили спілкуватися до майстра підприємства. У свою чергу, майстер також відмовився приймати від нього будь-який документ та також рекомендував звільнитися з роботи за власним бажанням.

У зв`язку з відмовою за місцем роботи отримати від нього документи (лікарняний, припис військового комісаріату) позивач був вимушений 25.06.2019 р. відправити ці документи поштою до ТОВ «Інтерметалпласт». Поштове відправлення назад не повернулося, ще підтверджує отримання документів ТОВ «Інтерметалпласт».

26 червня 2019 р. позивач прибув у визначене військовим комісаріатом місце проходження військової служби, де уклав з Міністерством оборони України, в особі начальника 179 об`єднаного навчально-тренувального центру військ зв`язку ЗСУ (військова частина « НОМЕР_2 », м. Полтава), письмовий контракт про проходження військової служби у ЗСУ строком на три роки.

27 липня 2019 р. поштою він відправив за місцем роботи ТОВ «Інтерметалпласт» заяву про звільнення з роботи, Довідку від 05.07.2019 р. про перебування на військовій службі у в/ч « НОМЕР_2 » з 26.06.2019 р. та копію укладеного контракту від 26.06.2019 р.

19 серпня 2019 р. на його поштову адресу в м. Бровари надійшло повідомлення про повернення поштового відправлення, відправленого 27.07.19 р., у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

31 серпня 2019 р. документи (заява про звільнення з роботи, Довідка від 05.07.2019 р. про перебування на військовій службі у в/ч « НОМЕР_2 » з 26.06.2019 р., копія укладеного контракту від 26.06.2019 р.) були повторно відправлені ТОВ Інтерметалпласт. Дане відправлення ТОВ «Інтерметалпласт» отримало 03.09.2019 р. про що свідчить відмітка на зворотному поштовому повідомленні.

Після закінчення підготовки в 179 об`єднаному навчально-тренувальному центрі в/ч «А 3990» 26.09.2019 р. позивач був направлений для подальшого проходження військової служби до в/ч «А 3990», яка розташована на адміністративній території Київської області.

У липні 2019 р. на його зарплатний картковий рахунок, відкритий в «ОТП Банку», ТОВ «Інтерметалпласт» двома частинами перерахувало заробітну плату за червень 2019 р., у загальній сумі 4 919,00 грн.

Починаючи з серпня 2019 р. з невідомих причин ТОВ «Інтерметалпласт`більше не сплачував та ненараховувало заробітну плату. Ніякого повідомлення від ТОВ «Інтерметалпласт`про його звільнення йому не надходило. Його трудова книжка знаходиться в ТОВ «Інтерметалпласт»

У листопаді 2019 року, в телефонній розмові, знайомий позивача, який також працює в ТОВ «Інтерметалпласт`повідомив, що позивача звільнено з роботи як працівника, який не пройшов випробування.

З огляду на вказане вище, позивач вважає, що звільнення його з роботи та невиплата йому середнього заробітку ТОВ «Інтерметалпласт`є грубим порушенням норм трудового законодавства, його соціальних і трудових прав та гарантій працівника, який виконує державні/громадські обов`язки, та громадянина України, який виконує Конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни.

Позивач зазначає, що у наказі № 60-к від 29.03.2019 р. ТОВ «Інтерметалпласт`про прийняття його на постійну роботу з 01.04.2019 р. не було вказано про прийняття на роботу з випробуванням та не був встановлений строк такого випробування.

Позивач зазначає, що 03 грудня 2019 року він звернувся до Державної служби України з питань праці із скаргою, щодо порушення ТОВ «Інтерметалпласт» законодавства про працю. У даній скарзі позивач в тому числі просив провести належну перевірку додержання норм законодавства про працю за час його перебування з товариством у трудових відносинах, винести припис, яким зобов`язати товариство усунути виявлені порушення норм законодавства про працю, допущені при встановлені із позивачем трудових відносин та сплатити заробітну плату за весь час заборгованості та попередити відповідача про недопущення в подальшому невиконання норм законодавства про працю.

Під час перевірки скарги Головним управлінням держпраці у Київській області було встановлено, що дійсно відповідач порушив норми ст. ст. 26, 27 КЗпПУ, оскільки прийняв позивача, як робітника на роботу з випробувальним терміном 3 місяці.

Окрім того, під час перевірки встановлено, що відповідачем було порушено строки виплати розрахункових коштів, встановлених ст. 116 КЗпПУ, та в порушення ст. 83 КЗпПУ не нарахована компенсація за невикористану відпустку.

У рішенні від 28.03.2018 по справі № 522/5656/16-ц Верховний Суд зазначає, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

З урахуванням норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати № 100, середньомісячна зарплата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, із якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Таким чином, за квітень 2019 року, за 21 робочий день, позивач зазначає, що йому нараховано 4830,00 грн. заробітної плати; за травень 2019 року, за 21 робочий день, йому нараховано 4830,00 грн. заробітної плати.

Сумарно, заробітна плата за два місяці, що передували звільненню становила 9660 00 грн. за 42 робочі дні. Отже, середньоденна заробітна плата становить 230,00 грн. (9660,00 грн.:42 дні)

Кількість днів вимушеного прогулу за період з 19.06.2019 р. по 28.02.2020 р становить 177 днів, у зв`язку з чим розмір заробітної плати за час вимушеного прогулу буде становити 55660,00 грн. (230,00х242= 55660,00 грн.), де: 230,00 - середньоденна заробітна плата; 242 - кількість днів вимушеного прогулу за період з 19.06.2019 р. по 28.02.2020 р.

Таким чином, позивач зазначає, що оскільки відповідачем порушено ряд норм законодавства про працю, то єдиним можливим способом для відновлення його права на працю будуть вимоги про поновлення його на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Інтерметалпласт» про скасування наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерметалпласт» від 18.06.2019 р. № 87 про звільнення ОСОБА_1 , поновленні на посаді оператора профілевигинального агрегату у ТОВ «Інтерметалпласт», та стягненні заробітку за час вимушеного прогулу з 19.06.2019 р. по 02 червня 2020 р. відмволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Скопич М.С. подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на те, що рішення суду необґрунтованим та незаконним, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Скопич М.С. підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник ТОВ «Інтерметалпласт» адвокат Головненко Д.О. проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційних скарг, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до директора ТОВ «Інтерметалпласт» ОСОБА_2 із заявою про прийняття його на посаду оператора профілевигинального агрегату з 01 квітня 2019 року зі строком випробування три місяці. (а.с. 41)

29 березня 2019 року наказом № 60-к директора ТОВ «Інтерметалпласт» ОСОБА_2 , на постійну роботу прийнято ОСОБА_1 на посаду оператора профілевигинального-агрегату з 01 квітня 2019 року зі строком випробування три місяці з посадовим окладом згідно штатного розкладу. Наказ був виданий на підставі заяви ОСОБА_1 (а.с. 41). Із вказаним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений про що проставлений ним підпис на наказі(а.с.42). Наведене ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного не заперечував та підтвердив їх.

06 червня 2019 року на ім`я директора ТОВ «Інтерметалпласт» від керівника підрозділу ОСОБА_3 , надійшла доповідна, що ОСОБА_1 неякісно виконує роботу по виготовленню профнастилу та має недостатню професійну підготовку.(а.с. 43)

18 червня 2019 року на ім`я директора ТОВ «Інтерметалпласт» від керівника підрозділу ОСОБА_3 , надійшла доповідна записка, що ОСОБА_1 неякісно виконує роботу, та просив прийняти рішення, щодо звільнення ОСОБА_1 з роботи за результатми випробування.(а.с.44)

18 червня 2019 року наказом № 87 директора ТОВ «Інтерметалпласт», звільнено ОСОБА_1 з посади оператора профилевигинального агрегату з 18 червня 2019 року за ст. 28 КЗпП України, як не витримавший випробувального терміну. (а.с.45)

18 червня 2019 року на адресу ОСОБА_1 був направлений лист про необхідність з`явитись для отримання трудової книжки. (а.с. 46)

18 червня 2019 року складений акт за підписом директора ТОВ «Інтерметалпласт», головного бухгалтера ОСОБА_4 , керівника підрозділу по виготовленню металовиробів ОСОБА_5 , бухгалтера ОСОБА_6 , Оператора профілевигінального агрегату Топчанюк В.В., та свідком ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_1 відмовився від підписання наказу ТОВ «Інтерметалпласт» від 18 червня 20219 року за № 87 про його звільнення з посади оператора профілевигінального агрегату (а.с. 72).

Вказана обставина також підтверджується протоколами опитування ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 від 15 травня 2020 року (а.с. 73-75).

Таким чином, 18 червня 2019 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи, як не пройшовшого випробовування, відповідно до частини другої статті 28 Кодексу законів про працю України (а.с. 48).

В матеріалах справи містяться конверти із відмітками про причини повернення направлених вище листів (а.с 49, 50).

У листі непрацездатності серії АДТ № 166211 від 19 червня 2019 року виданого ОСОБА_1 по 22 червня 2019 року, зазначається він повинен приступити до роботи 25 червня 2019 року (а.с. 8).

26 червня 2019 року укладений контракт про проходження громадянина України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського та старшинського складу з одного боку Міністерством оборони України в особі начальника 179 обєднаного навчально-тренувального центру військ зв`язку Збройних Сил України полковника Міцюка І.О. та із іншого боку ОСОБА_1 , який проживає АДРЕСА_1 ). Це контракт є строковим та укладений відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін на три роки.(а.с. 11-12)

26 червня 2019 року згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) № 46-РС у м.Полтава, молодший сержант запасу ОСОБА_1 призваний через Броварський ОМВК Київської області, прийнятий на військову службу за контрактом осіб сержантського та старшинського складу та призначений курсантом навчального взводу зв`язку навчальної роти зв`язку навчального батальйону зв`язку. (а.с.9)

Згідно довідки командира військової частини НОМЕР_2 від 05 липня 2019 року молодший сержант військової служби за контрактом ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в в/ч НОМЕР_2 з 26 червня 2019 року. (а.с.10)

Копія наказу Броварського РВК та лікарняний листок, направлявся на ім`я ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 .(а.с.10)

Заява, довідка ЗСУ, копія контракту направлялися ОСОБА_1 на ім`я директора ТОВ «Інтерметалпласт» ОСОБА_2 31 серпня 2019 року. (а.с.14), 03.09.2019 року отримана.

Заява, довідка ЗСУ, копія контракту направлялися ОСОБА_1 на ім`я директора ТОВ «Інтерметалпласт» ОСОБА_2 27 липня 2019 року, але конверт повернувся за закінченням встановлено строку зберігання.(а.с.15)

03 вересня 2019 року направлений лист ОСОБА_1 про те, що він звільнений, та йому необхідно з`явитись для отримання трудової книжки. Також у листі зазначено, що попередній лист від 18 червня 2019 року був відправлений за адресою по місцю реєстрації, а саме Херсонська область, Каховський район, с. Семенівка, але повернувся, так як адресат там не проживає. (а.с. 47)

30 вересня 2019 року на адресу ОСОБА_1 направлений лист за вихідним № 55 ТОВ «Інтерметалпласт», у якому зазначалось, що відповідно до наданої ОСОБА_1 заяви він був прийнятий на роботу в ТОВ «Інтерметалпласт» з 01.04.2019 року на посаду оператора профілевигинального агрегату.

Крім того в зазначеній заяві про прийняття на роботу він погодився зі строком випробування три місяці.

За результатами його роботи під час випробувального терміну встановлено, що ОСОБА_1 , як працівник, не відповідає займаній посаді та виконуваній роботі. Таким чином керівництвом ТОВ «Інтерметалпласт» було прийнято рішення про його звільнення.

03 грудня 2019 року ОСОБА_1 подана була скарга Голові Державної служби України з питань праці Чернезі Р.Т. про порушення законодавства про працю, та проханням провести належну перевірку обставин викладених у його скарзі (а.с. 16-19).

09 січня 2020 року № 4.4/2 Р-6271-126 ОСОБА_1 із Головного управління Держпраці у Київській області направлений лист щодо додержання вимог законодавства про працю ТОВ «Інтерметалпласт».

У вказаному листі зазначається, що підприємством не надано документального підтвердження факту нарахування та виплати компенсації за невикористану відпустку. Окрім того, зазначено, що ТОВ «Інтерметалпласт» порушено вимоги ст. ст. 26, 27, 83, 116, КЗпП.

09 квітня 2020 року постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Кічинської О.Ф. розглянуто адміністративну справу відносно ОСОБА_2 за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п.7 ч. 2 ст. 247 КУПАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

У постанові зазначено, що 13.01.2019, близько 14 години, під час проведення інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) ТОВ «Інтерметалпласт», розташованого по вул. Олега Онікієнка, 77-А в м. Бровари Київської області, були виявлені допущені директором товариства ОСОБА_2 порушення вимог ст. 27 КЗпПУ, при прийнятті на роботу робітника ОСОБА_1 встановлено строк випробовування три місяці, порушення вимог ст. 116 КЗпПУ, при звільненні ОСОБА_1 18.06.2019 остаточний розрахунок з ним проведено 27.06.2019, а також, порушення вимог ст. 83 КЗпПУ, звільненому ОСОБА_1 не нарахована та не виплачена грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Заслухавши адвоката Головненка Д.О., опитавши ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи суддя прийшла до висновку, що в частині порушення вимог ст.27 КЗпПУ, згідно з якою, строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП. В частині порушення ОСОБА_2 вимог ст.ст. 116, 83 КЗпПУ, вина останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КуПАП, доводиться зібраними по справі доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення №КВ2139/71/АВ/П/ПРвід 13.01.2020, актом інспекційного відвідування № КВ2139/71/АВ від 13.01.2020, копією Наказу № 60-к від 29.03.2019. копією Наказу № 87 від 18.06.2019, копією відомості № 21 від 27.06.2019, копією заяви ОСОБА_1 про прийняття на роботу.

Правопорушення в частині не виконання вимог ст. 116 КЗпПУ, припинено 27.06.2019 при проведенні остаточного розрахунку з робітником після його звільнення. (а.с. 90)

Відповідно ч. 3, 4 ст. 24 КЗпП при укладенні трудового договору громадянин, який вперше приймається на роботу, має право подати вимогу про оформлення трудової книжки. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 26 КЗпП при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається.

Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю.

Відповідно ст. 27 КЗпП строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації, - шести місяців.

Строк випробування при прийнятті на роботу робітників не може перевищувати одного місяця.

До строку випробування не зараховуються дні, коли працівник фактично не працював, незалежно від причини.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 28 КЗпП коли строк випробування закінчився, а працівник продовжує працювати, то він вважається таким, що витримав випробування, і наступне розірвання трудового договору допускається лише на загальних підставах.

У разі встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі він має право протягом строку випробування звільнити такого працівника, письмово попередивши його про це за три дні. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення.

Відповідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК Україн и доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Колегія суддів вважає, що доводи ОСОБА_1 щодо порушення його прав при прийнятті на роботу, а саме з застосуванням випробувального строку три місяці, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що його не попередили за три дні до звільнення як такого, що не пройшов випробувальний строк, не заслуговують на увагу, оскільки зазначене не було доводом позовної заяви та на такі підстави ОСОБА_1 в позовній заяві не посилався.

Згідно вимог ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати, що несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону, судом надано належну оцінку всім наданим матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна