Справа №635/8032/19
Провадження № 2/635/78/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року селище Покотилівка Харківського району

Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя О.М. Пілюгіна

секретар судового засідання Зуєнко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, третя особа ОСОБА_3 ,

представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 , яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1070403 від 01 жовтня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач подала до суду позовну заяву, вимоги за якою уточнила та просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь заборгованість в загальному розмірі 1767570,00 гривень, з яких сума заборгованості за договором позики в розмірі 286000,00 гривень; сума процентів за користування грошовими коштами в розмірі 102960,00 гривень; сума штрафу за порушення зобов`язань за договором позики в розмірі 286000,00 гривень; пеня в розмірі 600600,00 гривень; фінансова санкція за прострочення грошового зобов`язання в розмірі 491920,00 гривень.

Представник позивача - Никонова М.О., подала суду заяву, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 19 лютого 2020 року, реєстр № 712; на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 19 лютого 2020 року, реєстр № 715; квартири АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 19 лютого 2020 року, реєстр № 723.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що 27 липня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір займу, відповідно до умов якого передано ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 286000,00 гривень на строк до 01 листопада 2019 року. 19 серпня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладеного договір про відступлення права вимоги за договором позики від 27 липня 2019 року. Станом на 21 жовтня 2019 року відповідач ОСОБА_2 не сплачував проценти за користування грошовими коштами за період з 27 вересня 2019 року до 27 жовтня 2019 року у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 102960,00 гривень. Крім того, відповідно до п. 9.3 договору позики від 27 липня 2019 року у разі порушення будь-якого зобов`язання за вказаним договором позичальник зобов`язався сплатити на користь позикодавця штраф у розмірі 100% від суми позики, тобто сума штрафу за порушення термінів сплати відсотків за грошовими коштами становить 286000,00 гривень. Розмір пені становить 600600,00 гривень, а сума фінансової санкції за прострочення грошового зобов`язання складає 491920,00 гривень. Таким чином, загальна сума боргу відповідача ОСОБА_2 перед позивачем складає 1767570,00 гривень. На даний час, останній ухиляється від спілкування, на телефонні дзвінки не відповідає та може вжити заходи до ухилення від виконання своїх обов`язків за договором позики, шляхом продажу, належного йому нерухомого майна, що зробить неможливим виконання рішення суду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 листопада 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 та вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі спадкового договору від 10 листопада 2010 року, серія та номер: 2169. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_1 та вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 08 жовтня 2013 року, серія та номер: 5001; на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 11 липня 2008 року, серія та номер: 3221. Проте у березні 2021 року позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 подарував своєму сину ОСОБА_5 все вищевказане нерухоме майно. На думку позивача, вказані обставини є спробою відповідача ОСОБА_2 уникнути відповідальності за своїми борговими зобов`язаннями, шляхом приховування майна від кредитора. Запобігти можливому ускладненню виконання майбутнього рішення суду можливо лише шляхом заборони відчуження вищевказаного нерухомого майна, яке належить відповідачу ОСОБА_5 на підставі договорів дарування від 19 лютого 2020 року, на весь час судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги свого довірителя про застосування заходів забезпечення позову з підстав викладених у клопотанні.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав вимоги позивача про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження нерухомого майна.

Суд, заслухавши представника позивача, третю особу, дослідивши матеріали заяви та цивільної справи приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема заборона вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу кожного відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову для нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватись судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Відповідно до ч, 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи, що предметом розгляду справи є стягнення заборгованості за договором позики в загальному розмірі 1767570,00 гривень і вимоги заявлені до відповідача ОСОБА_2 , а забезпечити позов позивач просить шляхом накладення заборони на відчуження нерухомого майна, власником якого є ОСОБА_5 , тому на думку суду відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову, при цьому суд також враховує, що ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 квітня 2021 року позивачу відмовлено в прийнятті до розгляду уточненого позову, оскільки позивачем змінено і предмет позову, і підстави та порушені правила виключної підсудності.

На підставі викладеного суд відмовляє позивачу в задоволенні заяви про забезпечення позову. Керуючись ст.ст. 149,150 ЦПК України, суд:

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову, шляхом накладення заборони відчуження, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, третя особа ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо така скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм ухвали суду.

Суддя О.М. Пілюгіна