Дата документу 04.03.2021 Справа № 337/6421/15-ц
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 337/6421/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Салтан Л.Г.
Провадження №22-ц/807/168/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

04 березня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Подліянової Г.С., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору та додаткових угод до нього,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ БАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та в серпні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору та додаткових угод до нього.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2020 року позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» , задоволено частково.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № К-89/Ф/4 від 03 червня 2008 року в сумі 38637 доларів США 74 цента.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № К-89/Ф/4 від 03 червня 2008 року в сумі 38637 доларів США 74 цента.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № К-89/Ф/4 від 03 червня 2008 року в сумі 38637 доларів США 74 цента.

Стягнуто зі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 12576,33 гривень, тобто по 3144,08 гривень з кожного.

В іншій частині позову відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору та додаткових угод до нього, відмовлено. (т.3 а.с. 186-191).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.(т.3 а.с. 239-244)

У зв`язку з несплатою апелянтом судового збору за звернення з апеляційною скаргою, ухвалою Запорізького апеляційного суду від 30 жовтня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху з наданням апелянту строку для сплати судового збору в розмірі 22468,44 грн, або надання суду додаткових доказів неможливості сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду.(т.4 а.с. 3-4).

Вказану ухвалу було направлено на адресу ОСОБА_1 , зазначену ним при подачі апеляційної скарги, а саме: АДРЕСА_1 . (т.4 а.с. 5).

У зв`язку з тим, що матеріали справи не містили відомостей щодо вручення ОСОБА_1 копії ухвали від 30 жовтня 2020 року, ухвалою Запорізького апеляційного суду від 19 листопада 2020 року продовжено ОСОБА_1 строк десять днів з дня вручення копії ухвали для сплати судового збору в розмірі 22468,44 грн та надання оригіналу квитанції про сплату судового збору до Запорізького апеляційного суду. (т.4 а.с. 6-8).

Вказану ухвалу було направлено на адресу ОСОБА_1 , зазначену ним при подачі апеляційної скарги, а саме: АДРЕСА_1 . (т.4 а.с. 9).

04 грудня 2020 року конверт разом із ухвалою Запорізького апеляційного суду від 30 жовтня 2020 року було повернуто на адресу суду за закінченням встановленого терміну зберігання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про не вручення поштового відправлення за трек-номером: 609. (т.4 а.с.10-13).

У зв`язку з тим, що матеріали справи не містили відомостей щодо вручення ОСОБА_1 копії ухвали від 19 листопада 2020 року, ухвалою Запорізького апеляційного суду від 10 грудня 2020 року повторно продовжено ОСОБА_1 строк десять днів з дня вручення копії ухвали для сплати судового збору в розмірі 22468,44 грн та надання оригіналу квитанції про сплату судового збору до Запорізького апеляційного суду.(т.4 а.с. 25-27).

Вказану ухвалу було направлено на адресу ОСОБА_1 , зазначену ним при подачі апеляційної скарги, а саме: АДРЕСА_1 . (т.4 а.с. 31).

04 січня 2021 року конверт разом із ухвалою Запорізького апеляційного суду від 19 листопада 2020 року було повернуто на адресу суду за закінченням встановленого терміну зберігання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про не вручення поштового відправлення за трек-номером: 611. (т.4 а.с. 33-37).

У зв`язку з тим, що матеріали справи не містили відомостей щодо вручення ОСОБА_1 копії ухвали від 10 грудня 2020 року, ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15 січня 2021 року повторно продовжено ОСОБА_1 строк десять днів з дня вручення копії ухвали для сплати судового збору в розмірі 22468,44 грн та надання оригіналу квитанції про сплату судового збору до Запорізького апеляційного суду. (т.3. а.с. 48-50).

Вказану ухвалу було направлено на адресу ОСОБА_1 , зазначену ним при подачі апеляційної скарги, а саме: вул. Новокузнецька. 10/14, м. Запоріжжя, 69118. (т.4 а.с. 54).

27 січня 2021 року конверт разом із ухвалою Запорізького апеляційного суду від 10 грудня 2020 року було повернуто на адресу суду за закінченням встановленого терміну зберігання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про не вручення поштового відправлення за трек-номером: 910. (т.4 а.с. 62-66).

25 лютого 2021 року конверт разом із ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15 січня 2021 року було повернуто на адресу суду за закінченням встановленого терміну зберігання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про не вручення поштового відправлення за трек-номером: 052. (т.4 а.с. 92-96 ).

Проте, у визначений судом термін та до теперішнього часу скаржником не виконано вимоги зазначені в ухвалі Запорізького апеляційного суду від 30 жовтня 2020 року.

У пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додається документ, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Статтею 185 ЦПК України, зокрема частиною 3, передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За загальним правилом повернення надісланої кореспонденції до суду з вказівкою причини повернення "за закінченням терміну зберігання" не є доказом належного інформування відповідача, а також не може беззаперечно свідчити про його відмову від одержання кореспонденції чи про його незнаходження за адресою, повідомленою суду.

В той же час, відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання процесуальні документи надсилаються учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважаються доставленими, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Водночас колегія суддів зазначає, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі

№ 921/6/18).

Таким чином, сам лише факт неотримання заявником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належними адресами та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для направлення кореспонденції, вказавши її в апеляційній скарзі.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13 січня 2021 року у справі №199/7620/19 (провадження №61-12590св20) та від 18 грудня 2019 року у справі № 2-4159/12 (753/12496/18), (провадження № 61-4961св19).

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункт 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Апеляційний суд чотири рази надсилав копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху на адресу, яку ОСОБА_1 вказав у апеляційній скарзі, проте листи поверталися до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання", тобто отримувач, достовірно знаючи, що ним направлена апеляційна скарга до суду, не здійснював жодних дій для отримання поштових відправлень із суду та не виявляв жодного інтересу до розгляду його апеляційної скарги більше ніж п`ять місяців.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не повідомляв суд про будь-які обставини, які можуть зробити неможливим отримання ним листа, або про можливу зміну свого місцезнаходження, провадженням у справі тривалий час (більше ніж п`ять місяців) не цікавився, на листи суду не реагував, тому використовує надані йому процесуальні права на свою користь, для того, щоб затягнути час розгляду справи за своєю ж апеляційною скаргою, та яку не можна визнати добросовісною.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 липня 2020 року у справі № 216/5341/14-ц (провадження № 61-25996св18).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України", заява № 18986/06).

У рішенні "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року Європейський суд з прав людини нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Дії однієї сторони не повинні порушувати права іншої сторони.

Відповідно до п.п. 6,7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники процесу зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи вищевикладене, в діях ОСОБА_1 вбачається ухилення від виконання вимог суду.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2020 року, необхідно визнати неподаною та повернути на підставі ч.ч.1,3 ст. 185, ч. 2 ст. 357 ЦПК України.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ч.3 ст. 185, ст. 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору та додаткових угод до нього, - визнати неподаною та повернути скаржнику.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду апеляційної інстанції, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Г.С. Подліянова