Справа № 351/1268/15-ц
Номер провадження №2/351/67/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2021 року м.Снятин
Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Калиновського М.М.,
з участю секретаря Равлюк М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Снятинська міська рада про знесення огорожі та повернення самовільно захопленої землі, -
Позивачка звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Снятинська міська рада про знесення огорожі та повернення самовільно захопленої землі, свої позовні вимоги мотивувала тим, що у відповідності до протоколу №3 від 14.05.1970 р. загальних зборів колгоспників колгоспу «Перемога» с. Підвисоке ОСОБА_3 виділено під будівництво житлового будинку земельну ділянку площею 0,07 га. по АДРЕСА_1 . Рішенням №7 виконкому Підвисоцької сільської ради депутатів трудящих від 15.05.1970 р. на виділеній земельній ділянці ОСОБА_4 дозволено будівництво житлового будинку.
20.05.1970 р. земельну ділянку було виділено в натурі. На вищезгаданій земельній ділянці зведено житловий будинок. Однак ОСОБА_5 допустився порушень межових знаків і на ділянці межі між господарствами довжиною7,07 м. допустив зміщення лінії межі в глибину земельної ділянки, яка належала ОСОБА_3 на ширину 0, 40 м. Таким чином всупереч існуючій земельно-кадастровій документації та судовому рішенні по справі №2/0914/863/2011 ОСОБА_5 самовільно змінено конфігурацію межі між земельними ділянками належними ОСОБА_3 та ОСОБА_5 окрім того ОСОБА_5 встановлено металеву огорожу, фактично вилучивши із користування земельну ділянку орієнтованою площею 2, 83 м.кв., а тому позивачка вимушена звернутися до суду із даним позовом в якому просить зобов`язати відповідача знести самовільно встановлену металеву огорожу і повернути позивачу самовільно захоплену земельну ділянку площею 2, 83 м.кв. (довжиною 7,07 х шириною 0, 40 м.), згідно акту від 17.02.2014 р. місцезнаходження АДРЕСА_1 .
Представник позивачки подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов просив задоволити.
Відповідачка, в судове засідання не з`явилася, по невідомій суду причині, про час та день розгляду справи повідомлялася належним чином, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідачки.
Представник третьої особи Снятинської міської ради: подав до суду заяву в якій просив здійснити розгляд справи за відсутності їхнього представника, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши докази вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Суд прийшов до такого висновку з наступних підстав.
До Снятинського районного суду Івано-Франківської області звернулася ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про знесення огорожі та повернення самовільно захопленої земельної землі.
У зв`язку із смертю первинних позивача та відповідача були залучені до участі у справі їх правонаступники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..
Відповідно до ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
За приписами ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю . Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Згідно п. п. «г, е» ч.1 ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.
За загальними правилами добросусідства, закріпленими у статтях 103-109 ЗК України, додержання правил добросусідства є обов`язком для власників та землекористувачів земельних ділянок, які мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається щонайменше незручностей.
Згідно виписки з протоколу №3 загальних зборів колгоспників колгопу «Перемога» від 14.05.1970 р., слідує, що вирішено виділити земельну ділянку під будівництво жилого будинку ОСОБА_3 по сусідству ОСОБА_5 в кількості 0,07 га.
Відповідно до акту відводу земельної ділянки та розбивки споруд в натурі від 20.05.1970 р. слідує, що відведено земельну ділнку особисто забудовнику ОСОБА_3 для будівництва індивідуального житлового будинку. В натурі позначено кути земельної ділянки жилого будинку та надвірних споруд, які закруплені в натурі дерев`яними коликами.
Згідно витягу з рішення Підвисоцької сільської ради від 09.09.2009 р. надано ОСОБА_5 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для обслуговування житловогу будинку та господарських будівель загальною площею 0,06 га в АДРЕСА_2 .
З акту складеного 17.02.2014 землевпорядником сільської ради ОСОБА_6 , слідує, що при обстеженні ділянок встановлено, що ОСОБА_5 самовільно захопив частину земельної ділянки ОСОБА_7 , а саме продовжив довжину своєї ділянки шириною 1,0 м та частину земельної ділянки в ОСОБА_3 , а саме від межі притлягаючих ділянок протяжністю 7,07 м до ширини 0,40 м встановлюючи самовільно огорожу, про щ обув усно попереджений в листопаді 2014 р. сільським головою ОСОБА_8 та дільничним інспектором Чередариком С.М. про недопустимість самовільних захоплень та встановлення огорожі без згоди сусідів . Таким чином ОСОБА_5 порушив межові знаки землекористувачів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , а саме самовільно змістив лінію меж. Оформлення між господарствами не встановленні і документів на даний час не має. Порушення межових знаків відображені на схемі.
Відповідно до акту від 21.07.2015 р., комісією виявлено, що гр. ОСОБА_5 встановив металеву огорожу без згоди ОСОБА_10 здійснивши самовіл не заховлення земельної ділянки довжиною7.10 х 30 см з західної сторони, а також зі сторони дороги встановивши огорожу захопивши ширину 0,14 м на довжину 19.79 м.
З копії карти с. Підвисоке, Слідує, що земельна діялянка ОСОБА_3 становить 0,07 га, а земельна ділянка ОСОБА_5 становить 0,06 га.
З висновку №975 від 29.12.2018-25.02.2019 р. вбачається, що площа фактичного землекористування ОСОБА_3 по АДРЕСА_3 , що станом на час проведення обстеження об`єкту дослідження, становила близько 0,07 га (заокруглено до сотих гектара), відповідає площі 0,07 га зазначеній на викопіюванні з карти схеми с. Підвисоке.
Площа фактичного землекористування ОСОБА_5 , по АДРЕСА_3 , станом на час проведення обстеження об`єкту дослідження, становила близько 0,07 га (заокруглено до сотих гектара), не відповідає площі 0,06 га зазначеній на викопіюванні з карти схеми с. Підвисоке; та площі 0,29 га зазначеній на викопіюванні з господарської книги.
З висновку вказаної експертизи слідує, що наявна невідповідністьмеж спірних земельних ділянок та наявне порушення ОСОБА_5 межі між господарствами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по АДРЕСА_3 , а саме місце встановлення (розташування) паркана, межі між даними ділянками позначеній на наявному в матеріалах справи викопіюванні з карти схеми с. Підвисоке, в частині віддаленій від АДРЕСА_3 .
Як встановлено судом, права позивача були порушені, так як відповідачка фактично змінила розташування межових знаків в свою користь, тобто здійснила самовільне захоплення та користуються її територією.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 зазначеного Кодексу).
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Фактичні обставини справи та наявні докази переконливо свідчать, що відповідачка безпідставно користується частиною території земельної ділянки права на яку належать позивачці, а так само безпідставно звела на її частині металеву огорожу, внаслідок чого самовільно зайняла її частину площею 2,83 м.кв.( 7,07 х 0,40) , що у підсумку перешкоджає позивачці повноцінно користуватися своєю власністю.
Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).
Суд констатує, що відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Зі змісту ст.81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За таких обставин та міркувань суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову.
На підставі ст. 91,103-109 ЗК України, керуючись ст. 10,12,27,77,81,259,263-265 ЦПК України, суд, -
Зобов`язати ОСОБА_2 знести самовільно встановлену металеву огорожу і повернути ОСОБА_1 самовільно захоплену земельну ділянку площею 2,83 м.кв. (довжиною 7,07 х шириною 0, 40 м.), згідно акту від 17 лютого 2014 р. місцезнаходження с. Підвисоке, вул. Черемшини, 10.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: Михайло КАЛИНОВСЬКИЙ