Справа № 186/1709/20
Номер провадження № 2/0186/98/21
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2021 року м.Першотравенськ
Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі
головуючої судді Кривошеї С.С.
при секретарі Кравченко А.Г.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
29 грудня 2020 року позивач звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача про усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
У обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , яке видано 20 січня 2000 року на її ім`я. У вказаній квартирі зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 , який фактично за вказаною адресою не проживає з серпня 2017 року, що підтверджується актами №723 від 17 грудня 2020 року та №90 від 15 лютого 2021 року, які видані ПП «Комунальщик -4».
Реєстрація відповідача у квартирі, створює їй перешкоди вільно володіти та користуватися нею.
Прохала суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням
У судове засідання позивач ОСОБА_1 надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти постановлення судом заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сторінці Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Офіційного веб-порталу «Судова влада України».
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 150 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , яке видане 20 січня 2000 року Першотравенським УЖКГ Держаної холдингової компанії "Павлоградвугілля", та Павлоградським БТІ за №33-44 від 07 лютого 2000 року.
16 березня 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , яке видане 16 березня 2013 року виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, прізвище подружжя після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 .
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого Першотравенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління актів цивільного стану 15 серпня 2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 06 січня 2021 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт.Шарівка, Богодухівського району, Харківської області зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 16 червня 2015 року по теперішній час.
Актами ПП «Комунальщик-4» №723 від 17 грудня 2020 року та №90 від 15 лютого 2021 року, підтверджено, що ОСОБА_2 з серпня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 не проживає.
Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ст.ст. 4, 19 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідач по справі ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру не має, відповідач зареєстрований у спірній квартирі, але не проживає в ній, родинних відносин з позивачем, як власником квартири, не має, тому суд вважає, що ОСОБА_2 слід позбавити права користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .
Судові витрати по справі залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 263, 264-265, 280-282 ЦПК України, 16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.41, 47 Конституції України, ст.150 ЖК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - суд
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Шарівка, Богодухівського району, Харківської області, права користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .
Судові витрати по справі залишити за позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Першотравенського міського суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області, а з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: С.С. Кривошея.