ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/8249/19 Номер провадження 22-ц/814/691/21Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Гальонкіна С. А., Кузнєцової О. Ю., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 березня 2020 року (прийняту суддею Предоляк О. С., відомості щодо дати складення повного тексту ухвали суду відсутні) у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк», Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ в Полтавській області, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

08 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовною заявою до ПАТ «Альфа-Банк», Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ в Полтавській області про визнання виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А. №ВНХ037219 від 27.06.2016р, який зареєстрований в реєстрі №12992, яким стягнуто грошові кошти на користь ПАТ «Альфа-Банк» у розмірі 12561,31 дол. США таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк», Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ в Полтавській області, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - визнано неподаною та повернуто позивачу.

З вказаною ухвалою суду не погодилася ОСОБА_1 та подала на неї апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, прохала ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 березня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема вказує, що на виконання ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 листопада 2019 року про залишення позовної заяви без руху, нею подано заяву, в якій вона повідомила суд, що Автозаводський ВДВС є органом, який здійснює виконання оскаржуваного виконавчого напису. А по-друге, вважає, що зазначення судом, що надана квитанція від 23.11.2017 року не підтверджує сплату суми судового збору у розмірі 640 грн., є неналежним доказом, оскільки кошти зараховано у справі №524/1689/18, є помилковим висновком, оскільки провадження по даній справі закрито у зв`язку з поверненням позивачу позовної заяви, яка визнана неподаною відповідно до ухвали від 02.07.2018 року. Зазначає, що ухвала суду першої інстанції обмежує її право, як позивача на доступ до правосуддя.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Позовна заява за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 175 ЦПК України.

Відповідно до частин першої-третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, які були встановлені ухвалою суду від 13 листопада 2019 року, а саме не конкретизовано зміст позовних вимог до Автозаводського ВДВС м.Кременчук головного територіального управління юстиції у Полтавській області, який залучений відповідачем по справі. Крім того, позивачем не надано суду документ на підтвердження сплати судового збору у розмірі 640 грн., оскільки сплачений судовий збір згідно наданої квитанції №8 від 23.11.2017 року зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України у іншій справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі.

Частинами першою, другою статті 9 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку здійснення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, то суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевірити таке зарахування, використовуючи засоби, передбачені законом, зокрема в разі необхідності отримати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування вказаного фонду.

Вирішуючи питання про відкриття провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до даних підсистеми «Реєстр підтверджень оплат із Казначейства» комп`ютерної програми документообігу загальнихсудів "Д-3" кошти, сплачені за квитанцією № 8 від 23.11.2017 року зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України у справі № 524/1689/18. Кошти, сплачені за вказаною у розмірі 640 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України у справі 524/8249/19 не надходили.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що квитанція від № 8 від 23.11.2017 року на суму 640 грн., є неналежним доказом сплати судового збору в цій справі, відтак позивачем не надано суду документу на підтвердження сплати судового збору в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги щодо закриття провадження у справі № 524/1689/18 у зв`язку з визнанням неподаною та поверненням позовної заяви є безпідставними, оскільки судовий збір у розмірі 640 грн. згідно квитанції від № 8 від 23.11.2017 року зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України саме у справі № 524/1689/18 і не може бути одночасно поєднаний до справи за позовом ОСОБА_1 від 08.11.2019 року. Відповідно ст.. 7 Закону України «Про судовий збір» в разі повернення заяви, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо конкретизації позовних вимог до Автозавоського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області, а висновок суду в цій частині правильним з врахуванням наступного.

Сторонами у цивільному процесі вважаються особи, які є учасниками спірних правовідносин. Позивач - це особа, на захист прав та інтересів якої відкрито провадження у справі. Відповідач - це особа, на яку вказує позивач, як на порушника своїх прав. При цьому, якщо позивач помилиться і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, суд у позові відмовить.

Тому, вирішуючи питання про відкриття провадження, суд першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху правильно зазначив, що ОСОБА_1 , пред`являючи позовні вимоги до Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області не конкретизувала зміст позовних вимог до вказаного відповідача.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що викладені в апеляційній скарзі доводи, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 04 березня 2021 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ С. А. Гальонкін _______________ О.Ю. Кузнєцова