Дата документу 02.03.2021 Справа № 316/1177/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 316/1177/19 Головуючий у 1 інстанції: Куценко О.О.
№ 22-ц/807/218/21 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 березня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кочеткової І.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 28 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області, про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних,

ВСТАНОВИВ

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області, про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних.

В обґрунтування позову зазначала, що постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 12.10.2012 р. по справі 0807/2858/2012, яке набрало законної сили 01.10.2013 р. зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області здійснити перерахунок та виплатити позивачу недоплачену суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення. Відповідачем було здійснено нарахування відповідної одноразової допомоги позивачу у відповідності до рішення в сумі 7136 грн., що підтверджується листом відповідача №2571 від 12.10.2018 р., проте зазначена сума, нарахована за рішенням суду, так і не була виплачена позивачу, що також підтверджується вказаним листом.

Просила суд стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради на користь ОСОБА_1 нараховані інфляційні втрати 11589,55 грн. та три проценти річних 1194,74 грн. за період з 01.10.2013 р. по 30.04.2019 р. на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Енергодарського міського суду запорізької області від 12.10.2012 р. по справі №0807/2858/2012 у загальній сумі 12784,29 грн.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 28 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищенаведеним вимогам, оскаржуване рішення не відповідає з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Енергодарського міського суду Запорізької області 12.10.2012 р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразову щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 та за 2011 роки у відповідності до вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.7-7зворот).

Зазначена постанова Енергодарського міського суду Запорізької області залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2019 р. (а.с.8-8зворот) та набрала законної сили 01.10.2013 р.

26.08.2014 року Енергодарським міським судом Запорізької області на виконання постанови Енергодарського міського суду Запорізької області від 12.10.2012 року у справі №0807/2858/2012 видано виконавчий лист (а.с.9)

Зі змісту листа №2571 від 12.10.2018 р. Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради, вбачається, що УПСЗН ЕМР, відповідно до постанови Енергодарського міського суду Запорізької області від 12.10.2012 р. по справі №0807/2858/2012 здійснило перерахунок щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2010-2011 роки в сумі 7136 грн. (а.с.10).

Відомості про виплату позивачу вказаної суми матеріали справи не містять.

Отже, предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання, а саме виплати грошових коштів, нарахованих на виконання постанови Енергодарського міського суду Запорізької області від 12.10.2012 року (№2а-0807/2858/2012).

Відповідно до положень статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Зазначений висновок суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 14-68цс18 (№ 758/1303/15-ц).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Отже, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

З огляду на зазначене, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Положення статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Така правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18 (№ 686/21962/15-ц).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції на вказані норми матеріального права уваги не звернув та не врахував, що відповідач порушив грошове зобов`язання, а тому дійшов помилкового висновку про те, що у позивача не виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Також, судом першої інстанції не враховано, що з відповіді УПСЗН Енергодарської міської ради Запорізької області вбачається, що сума невиплаченої частини щорічної разової допомоги на оздоровлення, на підставі нарахування, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 становить 7136 грн. (а.с.10), а отже, висновок суду першої інстанції, щодо відсутності конкретної суми, яка підлягає до стягнення, не відповідає обставинам справи, та ґрунтується на неповному встановленні обставин справи.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання є обґрунтованими.

ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача нарахованих інфляційних втрат 11589,55 грн. та трьох процентів річних 1194,74 грн. за період з 01.10.2013 року по 30.04.2019 року на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Енергодарського міського суду Запорізької області від 12.10.2012 року, у загальній сумі 12784,29 грн.

Відповідно до статті 3 Закону України від 3 липня 1991 року №1282-Х11 "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики (Державним комітетом статистики України) і не пізніше 10 числа кожного місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону (стаття 4).

Інфляційне збільшення боргу рахується за формулою: сума боргу х процент інфляції.

Згідно з наданого позивачем розрахунку з врахуванням індексів інфляції сума інфляційних втрат за вказаний період дорівнює 11589,55грн.

Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою 3% * сума боргу * кількість прострочених днів) /365 (кількість днів у році). Згідно з наданого позивачем розрахунку розмір 3% річних, який підлягає стягненню з відповідача за невиконання постанови Енергодарського міського суду Запорізької області від 12.10.2012 року (№2а-0807/2858/2012) складає 1194,74 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Положеннями частини третьої статті 12 та частин першої статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 6 ст. 81ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем у справі розрахунки позивача не спростовані, власні розрахунки не надані ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції, а тому відсутні підстави для неврахування розрахунків позивача, викладених в позовній заяві.

За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню згідно з п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Таким чином, з Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню нараховані інфляційні втрати у сумі 11589.55 грн. та три проценти річних 1194,74 грн. за період з 01.10.2013 року по 30.04.2019 року на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Енергодарського міського суду Запорізької області від 12.10.2012 року по справі №0807/2858/2012 у загальній сумі 12784,29 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зауважує, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження. А отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, із прийняттям нової постанови, про задоволення позовних вимог.

Задовольняючи апеляційну скаргу та скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України вирішує питання про розподіл судових витрат у справі.

Оскільки ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнена на підставі п .10 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", з Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 768,40 грн. та судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1152,60 грн., а всього 1921 грн. в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 141, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 28 листопада 2019 рокупо цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних задовольнити.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області () на користь ОСОБА_1 нараховані інфляційні втрати у сумі 11589.55 грн. та три проценти річних 1194,74 грн. за період з 01.10.2013 року по 30.04.2019 року на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Енергодарського міського суду Запорізької області від 12.10.2012 року по справі №0807/2858/2012 у загальній сумі 12784,29 грн.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області () судовий збір в сумі 1921 грн. в дохід держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 9 березня 2021 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: І.В. Кочеткова

О.З. Поляков