Справа № 161/900/21
Провадження № 2-о/161/62/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючої судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання Фурман Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Волинський обласний державний нотаріальний архів, ОСОБА_2 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,-

В С Т А Н О В И В:

15.01.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_3 . 03.08.2020 року вона звернулася до Першої Державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частину будинку АДРЕСА_1 , яка належить померлому ОСОБА_3 . При цьому, були виявлені невідповідності у документах, а саме: у правовстановлюючому документі на частку будинку - Свідоцтві про право власності на спадщину за законом, виданого 09.07.1986 року Першою Луцькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-3473, дублікат якого взамін втраченого виданому Волинським обласним державним нотаріальним архівом 12.12.2017 року за реєстровим №233 - власником вказаний ОСОБА_4 (в перекладі з російської мови), а в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 , виданому 28.08.2019 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, померлим вказаний ОСОБА_3 . Зазначає, що її чоловіком було втрачено оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом і у 2017 році він звернувся до державного нотаріуса Першої луцької державної нотаріальної контори Луць-Орлович Г.П. для видачі дублікату. Однак, при видачі дублікату Свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 09.07.1986, державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Луць-Орлович Г.П. було допущено помилку (описку) у зазначені номера в реєстрі № 1-3473 замість № 1-3475.

До початку судового засідання заявником було подано до суду заяву, відповідно до якої вона просить розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Від заінтересованих осіб в.о. завідувача Волинського обласного державного нотаріального архіву О. Кірічек та ОСОБА_2 до початку судового засідання також надійшли аналогічні за своїм змістом заяви, в яких вони просять розгляд справи здійснювати у їх відсутності та щодо задоволення заявлених вимог не заперечують.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частину будинку АДРЕСА_1 , яка належить померлому ОСОБА_3 , заявник ОСОБА_1 звернулась до Першої Луцької державної нотаріальної контори.

03.08.2020 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. При цьому зазначено про невідповідність документів, а саме: у правовстановлюючому документі на частку будинку - Свідоцтві про право власності на спадщину за законом, виданого 09.07.1986 року Першою Луцькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-3473, дублікат якого взамін втраченого виданому Волинським обласним державним нотаріальним архівом 12.12.2017 року за реєстровим №233 - власником вказаний ОСОБА_4 (в перекладі з російської мови), а в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 , виданому 28.08.2019 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, померлим вказаний ОСОБА_3 . Окрім того, у довідці, виданій 09.10.2019 року Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» № 3259, підставою виникнення права власності на 165/600 часток будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 вказані наступні документи: Свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого Першою Луцькою держнотконторою Волинської області від 09.07.1986 року за реєстровим № 1-3475 та договір дарування посвідчений Першою Луцькою держнотконторою Волинської області від 10.06.1985 року за реєстровим № 1-2004. Проте у наданому спадкоємцем ОСОБА_1 . Свідоцтві про право на спадщину за законом, виданого 09.07.1986 року Першою Луцькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-3473, дублікат якого взамін втраченого виданому Волинським обласним державним нотаріальним архівом 12.12.2017 року за реєстровим № 233, вказаний реєстровий № 1-3473, в той час як в довідці КП «ВОБТІ» 1-3475(а.с. 5).

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначила, що розбіжність у документах позбавляє її можливості прийняти спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На переконання суду, факт належності ОСОБА_3 правовстановлюючого документа Дублікату Свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 09.07.1986 року Першою Луцькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-3473, який виданий взамін втраченого Волинським обласним державним нотаріальним архівом 12.12.2017 року за реєстровим №233, підтверджується наступними документами:

- копіями матеріалів інвентарної справи з Волинського обласного державного нотаріального архіву, де Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 09.07.1986 року Першою Луцькою державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі за № 1-3475 (а.с.9-10);

- довідкою № 3259 від 09.10.2019 КП «Волинське обласне Бюро технічної інвентаризації» про зареєстроване право власності за адресою: АДРЕСА_1 . За ОСОБА_3 зареєстроване право спільної часткової власності на 165/600, підстава виникнення права власності - Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Першою Луцькою державною нотаріальною конторою Волинської області від 09.07.1986 за Р№ 1-3475 (а.с.8);

- свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 , виданим 28.08.2019 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, в якому прізвище останнього зазначено « ОСОБА_5 » (а.с.11);

- дублікатом свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09.07.1986 року Першою Луцькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-3473, який виданий взамін втраченого Волинським обласним державним нотаріальним архівом 12.12.2017 року за реєстровим №233, у якому спадкоємцем зазначено « ОСОБА_6 » (а.с. 7);

- офіційним перекладом дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09.07.1986 року Першою Луцькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-3473, який виданий взамін втраченого Волинським обласним державним нотаріальним архівом 12.12.2017 року за реєстровим №233. Перекладачем ОСОБА_7 прізвище з російської « ОСОБА_8 » на українську перекладено « ОСОБА_5 » (а.с.6).

Вказані докази у їх сукупності свідчать про те, що дійсно при видачі дублікату Свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 09.07.1986, державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Луць-Орлович Г.П. було допущено помилку (описку) у зазначені номера в реєстрі № 1-3473 замість № 1-3475.

Встановлення належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення та породжує юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією свого права на спадщину.

Таким чином, суд вважає, що заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Волинський обласний державний нотаріальний архів, ОСОБА_2 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 247, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Волинський обласний державний нотаріальний архів, ОСОБА_2 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документа задовольнити.

Встановити юридичний факт належності ОСОБА_3 (в називному відмінку - ОСОБА_3 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , правовстановлюючого документу - Дублікату Свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 09.07.1986 року Першою Луцькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-3473, який виданий взамін втраченого Волинським обласним державним нотаріальним архівом 12.12.2017 року за реєстровим № 233 і виданого на ім`я « ОСОБА_4 » (рос. - ОСОБА_6 ).

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено 03 березня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук