Справа № 265/7457/20
Провадження № 2/265/370/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т. С.,

за участю секретаря судового засідання Онищука О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившею право користування житловим приміщенням, третя особа: ОСББ «Ломізова-9», -

В С Т А Н О В И В :

20 листопада 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 . В обґрунтування вимог зазначив, що квартира АДРЕСА_1 належить йому на праві приватної власності. Зареєстровані у спірній квартирі він, його дружина ОСОБА_3 та відповідач по справі ОСОБА_4 , який є малознайомий йому і ніколи за вказаною адресою не проживав. Він зареєстрував його на прохання відповідача для оформлення документів. Реєстрація відповідача створює низку незручностей та перешкод, оскільки він має оплачувати комунальні послуги за нього, що матеріальної для нього дуже важко, а також він позбавлений права оформити субсидію.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 23 листопада 2020 року відкрите спрощене провадження у справі та призначене судове засідання.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач, будучи двічі у встановленому порядку повідомлений про час і місце розгляду справи за місцем його реєстрації, у судове засідання не з`явився. Відзиву та заяв від нього не надходило.

Представник третьої особи ОСББ «Ломізова-9» голова правління Міщенко О.В. у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи буз її участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає за можливе постановити рішення у відсутності сторін.

З`ясувавши позиції позивача, третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 30 жовтня 1995 року, та свідоцтва про право на спадщину, виданого 23.06.2006 року (а.с. 11, 12, 13).

За інформацією Управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 29.10.2020 року, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5).

Відповідно до акту, виданого директором КСП «КК Успенівка» 04 лютого 2021 року, у квартирі АДРЕСА_1 , фактично проживають ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_3 (а.с. 31).

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім`ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

Позивач у позовній заяві вказав, що відповідач ніколи не проживав за адресою реєстрації В свою чергу, відповідачем не надано заперечень щодо вказаних обставин.

Отже, враховуючи, що відповідач не проживає більше року у квартирі АДРЕСА_1 , тобто понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим постановити рішення про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши пред`явлений позов по суті.

Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 840,80 гривень.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившею право користування житловим приміщенням, третя особа: ОСББ «Ломізова-9», - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 04 березня 2021 року.

Суддя Адамова Т.С.