ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 621/1997/18

провадження №22-ц/818/4616/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В. ,

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Головне управління Державної служби України з питань геодезії та картографії у Харківській області, Зміївська районна державна адміністрація Харківської області, Задонецька сільська рада Зміївського району Харківської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Державної служби України з питань геодезії та картографії у Харківській області, Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку та виправлення помилок в Державному земельному кадастрі

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 29 квітня 2021 року у складі судді Вельможної І.В.,-

в с т а н о в и в:

03 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Головного управління Державної служби України з питань геодезії та картографії у Харківській області, Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області, у якому, з урахуванням уточнень, просить:

-визнати помилковими визначення координат розташування поворотних межових знаків на земній поверхні у точках В, А, Б земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0035 у позначеннях плану Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 17 серпня 2005 року на її ім`я, та у системі координат, визначеній для землевпорядних документів і застосованій для передачі даних до Державного земельного кадастру у технічному звіті до вказаного Державного акту, а саме: точка В: Х= 5490765,18; Y = 5359231,63; точка А: Х= 5490751,66; Y = 5359244,99; точка Б: Х = 5490734,41; Y = 5359223,07, та разом з вищевказаними помилковими координатами визнати помилковими визначення значення довжини ліній меж 2д-2е у 20,00 метрів та 001-2б у 10,15 метра і площі у 0,0524 га земельної ділянки та значення довжини периметру меж (периметру земель, закріплених за господарством) у 90,40 метрів земельної ділянки із кадастровим номером :01:010:0035 у визначеннях кадастрового плану земельної ділянки від 25 жовтня 2004 року, внесених як геодезичні дані до Державного земельного кадастру відповідно відомостям, які містяться у технічному звіті до Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 17 серпня 2005 року на її ім`я;

-визнати частково нечинними та недійсними висновок відділу земельних ресурсів Зміївського району Харківської області про склад та повноту матеріалів по видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку та наявність обмежень на використання земельної ділянки та висновок Відділу містобудування та архітектури про можливість оформлення прав власності на земельну ділянку та наявність обмежень, обтяжень (сервітутів) містобудівного характеру, які містяться у технічному звіті до Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 17 серпня 2005 року на її ім`я, в частині вищевказаних значень геодезичних координат точок розташування на поверхні землі поворотних межових знаків В, А, Б, значення площі земельної ділянки та довжини периметру меж (периметр земель, закріплених за господарством) земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0035 у позначеннях плану вищевказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку, та у системі координат, визначеній для землевпорядних документів і застосованій для передачі даних до Державного земельного кадастру у технічному звіті до вказаного Державного акту;

-визнати координати розміщення на земній поверхні поворотних межових знаків у точках В, А, Б земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0035 у позначеннях плану Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 17 серпня 2005 року на її ім`я, та у системі координат, визначеній для землевпорядних документів і застосованій для передачі даних до Державного земельного кадастру у технічному звіті до вказаного Державного акту, а саме: точка В: Х = 5490765,2560883; Y = 5359231,7566755; точка А: Х = 5490752,6000849; Y = 5359245,9279697; точка Б: Х = 5490734,5844171; Y = 5359224,6400000, залишивши координати інших точок розміщення поворотних межових знаків земельної ділянки із кадастровим номером :01:010:0035 незмінними, та визнати значення довжини ліній меж 2д-2е у 20,151 метрів та 001-2б у 11,040801 метрів і площі у 541,2806912 кв. м, що дорівнює 0,2 га земельної ділянки у позначеннях геодезичних даних, переданих до Державного земельного кадастру, за відомостями, що містяться у технічному звіті до Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 17 серпня 2005 року на її ім`я, та значення довжини периметру меж (периметру земель, закріплених за господарством) у 91,579 метра земельної ділянки із кадастровим номером :01:010:0035 замість того, що було внесено до Державного земельного кадастру відповідно відомостям, які містяться у технічному звіті до Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 17 серпня 2005 року на її ім`я;

-зареєструвати земельну ділянку з кадастровим номером :01:010:0035 з вищезазначеними виправленими координатами розташування поворотних межових знаків на поверхні землі у точках В, А, Б розміщення межових знаків, значеннями довжин периметру меж (периметру земель, закріплених за господарством) та площі в Державному земельному кадастрі, виконавши відповідно до правил заповнення (формування записів) Державного земельного кадастру математичні округлення вищезазначених числових значень координат розташування межових знаків у точках В, А, Б розміщення на земній поверхні поворотних межових знаків із переносом значень координат у цих точках і інших, що залишились незмінними, у єдину державну систему координат, та числових значень площі, довжини ліній меж 2д-2е і 001-2б та довжини периметру меж (периметр земель, закріплених за господарством) вказаної земельної ділянки, з оглядом на можливі зміни геодезичної або картографічної основи Державного земельного кадастру; у позначеннях геодезичних даних до Державного земельного кадастру за відомостями, які містяться у технічному звіті до Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 17 серпня 2005 року на її ім`я;

-визнати за нею право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:010:0035 зі зміненими разом координатами розташування поворотних межових знаків на земній поверхні у точках В, А, Б, залишивши без змін координати розміщення інших межових знаків у позначеннях плану Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 17 серпня 2005 року на її ім`я, на земельну ділянку з кадастровим номером :01:010:0035 у системі координат, визначеній для землевпорядних документів і застосованій для передачі даних до Державного земельного кадастру у технічному звіті до вказаного державного акту на право власності на земельну ділянку, а саме: точка В: Х = 5490765,2560883; Y = 5359231,7566755; точка А: Х = 5490752,6000849; Y = 5359245,9279697; точка Б: Х = 5490734,5844171; Y = 5359224,6400000, виправленими значеннями довжини периметру меж (периметру земель, закріплених за господарством) у 91,579 метра, площею 541,2806912 кв. м, що дорівнює 0,2 га при реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0035 у Державному земельному кадастрі після виконання вищезазначених математичних округлень; у позначеннях геодезичних даних до Державного земельного кадастру за відомостями, які містяться у технічному звіті до Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 17 серпня 2005 року на її ім`я, після виправлення вищезазначених помилок у координатах місць розташування на земній поверхні поворотних межових знаків В, А, Б, довжин ліній меж 2д-2е і 001-2б, довжини периметру меж, і зареєструвати її право власності на вказану земельну ділянку із визначеними змінами (виправленнями геодезичних даних тощо) у Державному реєстрі прав на нерухоме майно;

-всі витрати, пов`язані з виконанням робіт по виправленню у Державному земельному кадастрі помилкових геодезичних координат точок розташування поворотних межових знаків В, А, Б (у позначеннях плану Державного акту) на земній поверхні, довжини периметру її меж, значення її площі та по складенню, виготовленню та видачі документів, які підтверджують виправлення вказаних помилок щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0035, покласти солідарно на Головне управління Держгеокадастру у Харківській області та Зміївську районну державну адміністрацію у Харківській області;

-стягнути на її користь солідарно з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Зміївської районної державної адміністрації у Харківській області, ОСОБА_2 грошову компенсацію за нанесену матеріальну шкоду, спричинену пошкодженням її майна шляхом знищення стовпчиків огорожі, розташованих на її земельній ділянці з кадастровим номером :01:010:0035 та самоправним захопленням і користуванням без її дозволу частини її земельної ділянки ОСОБА_2 протягом 11 років у розмірі 6000,00 грн із перерахунком зміни вказаної суми грошових коштів відповідно до інфляції (дефляції) національної валюти України на момент виплати вказаної грошової суми або її частин, у тому числі, і у виконавчому провадженні;

-стягнути на її користь солідарно з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Зміївської районної державної адміністрації у Харківській області, ОСОБА_2 грошову компенсацію за нанесену моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн із перерахунком зміни вказаної суми грошових коштів відповідно до інфляції (дефляції) національної валюти України на момент виплати вказаної грошової суми або її частин, у тому числі, і у виконавчому провадженні;

-вирішити питання щодо судових витрат.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 29 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вказує, що особливий режим роботи Зміївського районного суду Харківської області, який був затверджений Рішенням зборів суддів 18.03.2020 № З було продовжено до 30 квітня 2021 року та запровадження цього особливого режиму з метою убезпечити розповсюдження та масового поширення вірусної інфекції коронавірусу СОУЮ-19 у суді передбачало відкладення розгляду справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу і роз`яснення учасникам судового розгляду, що в цей період судом не будуть застосовані заходи забезпечення через неявку до суду, прийматись рішення про залишення позовних заяв без розгляду у зв`язку з неявкою позивача до суду.

Вона подала заяву про відкладення розгляду справи маючи на меті убезпечити розповсюдження вірусної інфекції СОУЮ-19. Тож її дії не можуть бути кваліфіковані як зловживання правом. Натомість, маючи на меті запобігання розповсюдженню вірусної інфекції вони є добросовісною поведінкою учасника судового процесу.

Зазначає, що аналіз змісту п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явилися саме в судове засідання, а не в підготовче засідання. А регулятивний вплив статті 223 ЦПК України не поширюється на випадок повторної неявки позивача у підготовче засідання.

Наголошує, що при застосуванні тієї чи іншої норми процесуального права, суд повинен виходити із комплексного та ґрунтовного аналізу норм права загалом.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Харківській області, в особі представника Шавлак В.Р., просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Вказує, що дії позивача з відкладення судових засідань призвели до затягування підготовчого провадження.

Позивач не користувалася процесуальними правами належним чином, не виконувала обов`язки, покладені на неї цивільним процесуальним законодавством, як-то повідомити суд про зміну місця проживання у разі, якщо така зміна відбулася.

Крім того, вказує, що позивач не була позбавлена можливості скористатися послугами свого або іншого представника.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що у підготовчі судові засідання, призначені на 11.03.2020 року, 31.03.2020, 29.04.2020, 04.06.2020, 25.06.2020, 22.07.2020, 13.08.2020, 13.10.2020, 02.11.2020, 03.12.2020, 24.12.2020, 22.01.2021, 11.02.2021, 03.03.2021, 26.03.2021, 12.04.2021. 29.04.2021, позивач та її представник не з`являлися. Так, судові засідання у цій справі неодноразово відкладалося на підставі заяв ОСОБА_1 , в яких вона просила відкласти підготовче засідання, причини неявки мотивувала впровадженням в країні обмежень, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1236, зростанням кількості хворих на Сovid-19, факт того, що позивач ОСОБА_1 , є інвалідом ІІ групи, а представник особою, яка досягла більше 60 років із підвищеними ризиками захворюваності. Просила визнати вказані причини неявки до суду поважними. Суд констатував, що матеріали справи не містять відомості про належне повідомлення (вручення судової повістки) ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про судові засідання призначені на 31.03.2020 на 29.04.2020, 04.06.2020, 25.06.2020, 22.07.2020, 13.08.2020, 13.10.2020, 02.11.2020, 03.12.2020, 24.12.2020, 22.01.2021, 11.02.2021, 03.03.2021, 26.03.2021, 12.04.2021, оскільки направлені судом повістки поверталися з відміткою " адресат відсутній за вказаною адресою". Однак, дії позивача щодо скерування до суду заяв про відкладення підготовчого засідання свідчать про обізнаність щодо часу та дати призначеного розгляду справи.

Позивачка заяви про розгляд справи без її участі не подавала. Суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки неявка позивача чи її представника перешкоджає розгляду справи через неможливість без участі сторони позивача вирішити справу по суті.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи з огляду на таке.

Ухвалою судді Шахової В.В., від 28.11.2018 року у цій цивільній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

27.02.2020 задоволена заява судді Шахової В.В., про самовідвід.

Розпорядженням № 02-06/16 від 27.02.2020 призначено повторний автоматичний розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2020 вказана справа була розподілена в провадження судді Зміївського районного суду Харківської області Вельможної І.В.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області Вельможної І.В. від 11.03.2020 вирішено питання про прийняття позовної заяви до провадження, призначене підготовче засідання з викликом учасників справи на 11.03.2020.

Учасники справи 11.03.2020 у підготовче судове засідання не з`явились.

В подальшому підготовчі судові засідання були неодноразово відкладені за клопотаннями позивача, неявкою учасників справи, а саме: з 31.03.2020 на 29.04.2020, 04.06.2020, 25.06.2020, 22.07.2020, 13.08.2020, 13.10.2020, 02.11.2020, 03.12.2020, 24.12.2020, 22.01.2021, 11.02.2021, 03.03.2021, 26.03.2021, 12.04.2021.

Підготовчі судові засідання неодноразово відкладалося на підставі заяв ОСОБА_1 , в яких вона просила відкласти підготовче засідання, причини неявки мотивувала впровадженням в країні обмежень, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1236, зростанням кількості хворих на Сovid-19, факт того, що позивач ОСОБА_1 , є інвалідом ІІ групи, а представник особою, яка досягла більше 60 років із підвищеними ризиками захворюваності. Просила визнати вказані причини неявки до суду поважними.

29.04.2021 учасники, які повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи у підготовче судове засідання також не з`явилися.

Матеріали справи не містять відомостей про вручення судових повісток ОСОБА_1 про виклик у підготовчі судові засідання.

Так, судова кореспонденція направлена на адресу позивача ОСОБА_1 про виклик до суду на вказані вище дати, поверталася до суду з відміткою "відсутність адресата за вказаною адресою". (т. 3, а.с.149,166,205, 216, т. 4 а.с.5, 12,22, 24).

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі повідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

За правилом частини першої статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Відповідно до частини п`ятої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із пунктами 3, 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи; позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, положеннями статей 223, 257 ЦПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутністю. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

Обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною п`ятою статті 223, пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності (в разі визнання явки позивача обов`язковою).

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 05 червня 2020 року у справі № 910/16978/19 щодо застосування подібної за змістом норми права.

Як відзначив Європейський Суд з прав людини у рішенні «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з пунктом 1 статті 6, якщо вони не мають легітимну мету та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

У справі «Церква села Сосулівка проти України» у рішенні від 28 лютого 2008 року, де релігійна організація заявника була змушена звернутися за судовим захистом, проте безуспішно, Європейський Суд з прав людини у пункті 53 вказав, що така ситуація прирівнюється до відмови у здійсненні правосуддя, що порушує саму суть права заявника на доступ до суду, яка гарантується пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Загалом Європейський Суд з прав людини у своїй практиці критично оцінює надмірну формалізованість вимог національного законодавства різних держав-учасниць, що перешкоджають доступу до суду.

Так, ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області Вельможної І.В., від 11.03.2020 вирішено питання про прийняття позовної заяви до свого провадження та призначено підготовче засідання з повідомленням (викликом) учасників справи на 11.03.2020.

Станом на час вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду підготовче провадження судом першої інстанції не закрито.

Статтею 196 ЦПК України передбачено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Положеннями частини 2 статті 189 ЦПК України передбачено, що підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче засідання є формою підготовчого провадження, яка полягає у вчиненні судом та учасниками судового процесу відповідних процесуальних дій.

Підготовче засідання проводиться судом із повідомленням учасників справи (частина перша статті 197 ЦПК України).

Частиною другою статті 198 ЦПК України передбачено, що суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження. зокрема, у випадках визначених частиною другою статті 223 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту вказаних процесуальних норм, підготовче провадження має бути проведено протягом встановлених строків, а неявка належним чином повідомленого про дату та час підготовчого засідання позивача за загальним правилом не перешкоджає проведенню підготовчого засідання.

Цивільним процесуальним законом чітко розмежовано підготовче провадження із проведенням підготовчого засідання, його особливості, строки проведення (Глава 3 Розділу III «Позовне провадження») та розгляд справи по суті із проведенням судового засідання (Глава 3 вказаного розділу).

Стаття 223 ЦПК України, яка, зокрема, передбачає, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору, стосується розгляду справи по суті, у зв`язку з чим регулятивний вплив цієї статті не поширюється на випадок повторної неявки позивача у підготовче засідання.

Колегія суддів наголошує, що при застосуванні тієї чи іншої норми процесуального права, суд повинен виходити із комплексного та ґрунтовного аналізу норм права загалом.

У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 759/15271/17 (провадження № 61-14373св19) зроблено правовий висновок стосовно застосування положень пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України та зазначено, що аналіз змісту пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове засідання, а не в підготовче засідання.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/19 (провадження № 61-21428св19), від 18 січня 2021 року у справі № 760/22245/18 (провадження № 61-15715св19), від 20 січня 2021 року у справі № 569/5089/17 (провадження № 61-19799св19), від 10 лютого 2021 року у справі № 598/2250/19 (провадження № 61-19688св20).

Таким чином, з урахуванням зазначених норм права та з дотриманням релевантної судової практики Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті не відбулося, відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду й, відповідно, застосування пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

За таких обставин відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень частини 13 статті 141 ЦПК України, підлягає вирішенню одночасно з ухваленням судового рішення по суті спору.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст. ст. 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 29 квітня 2021 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення складено 28 грудня 2021 року.