УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2021 року Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області під головуванням судді Штифорук О.В., за участю секретаря судового засідання Сороки С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі подання державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Зарагулової Наталі Володимирівни про оголошення розшуку ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

17 лютого 2021 року державний виконавець Кальміуського ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Зарагулова Н.В. звернулась до суду з поданням про оголошення розшуку ОСОБА_1 .

Заявлену вимогу обґрунтувала тим, що на виконанні в Кальміуському ВДВС знаходиться виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 264/1386/19 від 12.10.2020 року, виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі по 2000,00 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи утримання з 26.02.2019 року, а також на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1500,00 гривень щомісячно, починаючи утримання 3 26.02.2019 року, до досягнення молодшою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.Однак, ОСОБА_1 аліменти не сплачує, на виклики державного виконавця не реагує. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником нерухоме майно не зареєстровано. Згідно довідки ІС ДП «НАІС» за боржником транспортні засоби не зареєстровані. Згідно відповіді ІС ДП «НАІС» інформація про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах до ДФС не надходила. Згідно відповіді Пенсійного фонду України боржник пенсію не отримує, за трудовими та цивільно-правовими договорами не працює. При виході державного виконавця за адресою боржника: АДРЕСА_1 було встановлено, що боржник у будинку не проживає та ніколи не мешкав, за даною адресою мешкає ОСОБА_5 (власниця квартири). В результаті вжитих державним виконавцем заходів встановити місцезнаходження боржника не виявилось можливим. На підставі ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 438 ЦПК України просить задовольнити подання та оголосити розшук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, державний виконавець надала заяву про розгляд подання у її відсутність, причина неявки стягувача та боржника суду не відома, заяв про відкладення розгляду справи від них не надійшло, тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наділений правом викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Згідно з ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошується за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім, зокрема, постанов про відкриття виконавчого провадження, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Аналіз вказаних положень дозволяє зробити висновок про можливість застосування розшуку до боржника лише в разі його належного повідомлення про необхідність явки до виконавчої служби та ухилення належним чином повідомленого боржника від такої явки.

В узагальнені Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року висловлено наступну позицію: суди обґрунтовано відмовляли в задоволенні подання про оголошення розшуку боржника, якщо: державний виконавець не надавав суду достатніх і достовірних доказів про відсутність відомостей щодо місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи; через відсутність даних про ухилення боржника від сплати боргу; відсутність відомостей про привід боржника; відсутність доказів, які підтверджували б вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника; відсутність відомостей щодо відкриття виконавчого провадження; відсутність відомостей про те, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження та що він викликався до відділу державної виконавчої служби.

Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували належне повідомлення боржника про його неодноразовий виклик до виконавчої служби, як то поштових повідомлень, розписок про одержання виклику, суду не надано. У поданні не повністю викладені обставини з посиланням на належні та допустимі докази, на яких ґрунтуються вимоги заявника на час звернення до суду з відповідним поданням, зокрема, не наведено жодних належних доказів, які б підтверджували організацію розшуку боржника саме на час звернення з поданням до суду, відповіді на запити у відповідні установи з метою з`ясування місця знаходження боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, щодо приводу боржника, з посиланням на конкретні докази.

Крім того, до подання державним виконавцем доданий акт від 25.05.2020 року, з якого вбачається вихід державного виконавця за місцем проживання боржника (у виконавчому листі зазначена адреса: АДРЕСА_1 ). Відповідно до акту в якості свідка була опитана господиня квартири за адресою АДРЕСА_2 , яка повідомила, що ОСОБА_1 за цією адресою ніколи не був прописаний, про боржника ніколи не чули та по даній адресі він ніколи не мешкав. З акту вбачається, що державний виконавець керуючись Наказом МЮУ № 512/5 від 02.04.2012 року «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» здійснив вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , замість вірної адреси АДРЕСА_1 , зазначеної у виконавчому листі. З цих підстав вищезазначений акт від 25.05.2020 року не може бути прийнятий судом, як доказ відсутності відомостей щодо місця проживання боржника. Також до подання не додано відомостей з Відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради про реєстрацію місця проживання боржника.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що виконавець не подав до суду достатніх і достовірних доказів про відсутність відомостей щодо місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також доказів, які підтверджували б вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника, що може призвести до безпідставного оголошення розшуку ОСОБА_1 , чим будуть порушені його права.

Слід зазначити, що відмовляючи у задоволенні подання, суд виходить також з того, що розшук боржника є суттєвим втручанням у приватне життя особи у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), висловлену у п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України», за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що в задоволенні подання про оголошення розшуку боржника слід відмовити.

Керуючись ст.ст.19, 260, 353, 438 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Зарагулової Наталі Володимирівни про оголошення розшуку ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. В. Штифорук