печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2021 р. Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

учасники справи

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Міністерство внутрішніх справ України

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування інфляційних витрат і трьох відсотків річних,-

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування інфляційних витрат і трьох відсотків річних.

Разом з тим, вказана позовна заява не може бути прийнята до її розгляду у порядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ч.1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 цього Кодексу).

З аналізу наведених процесуальних норм убачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

При цьому, визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, підставою виникнення спірних правовідносин стала відмова УМВС України в Житомирській області від 15.08.2018 у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 у справі № 240/5179/18 визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України та зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути висновок Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області та додані до нього документи про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у звя`зку із встановленням ІІ групи інвалідності та прийняти відповідне рішення з урахуванням рішення суду.

Позивач зазначив, що відповідне грошове зобов`язання в сумі 279 572 грн. було прострочено відповідачем, а тому відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України з нього підлягає стягненню 10 822,88 грн. трьох відсотків річних та 29 183,27 грн. інфляційних нарахувань за період з 16.08.2018 року (дата прийняття рішення про відмову у виплаті) по 29.11.2019 року (дата виплати допомоги).

Разом з цим, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 09 лютого 2021 року у справі № 520/17342/18 спори щодо порушення своїх зобов`язань суб`єктом владних повноважень, зокрема щодо перерахування, нарахування, виплати грошових сум, у тому числі після судового рішення або на його виконання, повинні розглядатись судами за юрисдикцією, визначеною відповідно до характеру цих правовідносин.

У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду з урахуванням попередньо викладених правових позицій зазначила, що правова природа правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3% річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги, а поєднання цих вимог у одній справі не є обов`язковим. Враховуючи акцесорний характер визначених статтею 625 ЦК України зобов`язань, спори про відшкодування передбачених нею грошових сум, з огляду на їх похідний характер від основного спору, підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір.

На підставі викладеного, оскільки даний спір пов`язаний із виконанням Міністерством внутрішніх справ України владної управлінської функції з організації виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності та застосування відповідальності за несвоєчасне виконання такої виплати, а тому є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Адміністративні справи, підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, визначені ч.1 ст. 20 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою ст. 20 КАС України.

Проте, в порушення вказаних положень закону ця позовна заяви подана до Печерського районного суду м. Києва для її розгляду за правилами цивільного судочинства.

За таких обставин, вважаю за необхідне відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України відмовити у відкритті провадження у справі, оскільки така позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відповідно до закону має бути подана до відповідного окружного адміністративного суду.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування інфляційних витрат і трьох відсотків річних.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Суддя О.В. Батрин