Справа № 214/6247/21
2/214/3380/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 грудня 2021 року суддя Саксаганського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Малаховська І.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, цивільну справу № 214/2704/21 за позовною заявою представника позивача Меланчука Ігоря Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін,-

Установив:

Короткий зміст позовних вимог.

1.Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з ПРАТ «КЗГО» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої в наслідок ушкодження здоров`я 227 000 грн.

Аргументи учасників справи.

2.В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що ОСОБА_1 , станом на 19 квітня 2007 року працювала на посаді землероба Закритого акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання», правонаступником якого на сьогоднішній день являється Приватне акціонерне товариство «Криворізький завод гірничого обладнання».

Того ж дня, під час виконання трудових обов`язків, внаслідок неналежної організації виконання робіт, з позивачем стався нещасний випадок під час якого позивач впала на підлогу, травмувавши при цьому праву гомілку. В результаті нещасного випадку позивачу спричинено травму у вигляді: «закритий осколковий чрезвертельний внутрішньосуглобний перелом правої великої гомілкової кістки».

Таким чином, нещасний випадок стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці зі сторони працівників відповідача, а також внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці.

Внаслідок вищезазначеного нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позивач 01.08.2007 року, вперше пройшла огляд медико-соціальною експертною комісією за результатами якого їй визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 70%.

17.06.2008 року позивач повторно пройшла огляд МСЕК, за результатами якого їй визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 50%, встановлено третю групу інвалідності з 01.08.2008 року безстроково, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, в забезпеченні виробами медичного призначення, санітарно-курортному лікуванні, стаціонарному лікуванні.

Крім того, висновком про умови та характер праці позивачу протипоказана важка фізична праця, робота з тривалою ходою, навантаження на праву ногу.

У зв`язку з вказаним нещасним випадком, починаючи з 54 річного віку, назавжди порушено звичний спосіб життя позивача, тривалий час вона була обмежена в можливості пересування в просторі, проходила курси медичного лікування із скаргами на біль в травмованій області, лікування мало короткочасний ефект. Внаслідок постійних больових відчуттів, особливо в нічний час, порушається сон позивача, що не дозволяє їй нормально відпочити, призводить до зниження уваги в денний час доби, до постійного відчуття втоми, перебування позивача в напруженому стані, стані роздратованості.

Ушкодження здоров`я стало причиною необхідності залучення додаткових зусиль для організації життя позивача, втрата працездатності призвела до відсутності у позивача можливості в достойній мірі реалізовувати свої наміри в професійній сфері, повноцінно працювати.

В зв`язку з вищевикладеним просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

3. Відповідач 03 вересня 2021 року подав суду відзив, зі змісту якого вбачається, що він не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити у їх задоволенні, виходячи з наступного. В Акті №4 про нещасний випадок на виробництві, затвердженому 25.04.2007 року, в робочу зміну о 10-10 годи. 19.04.2007 року стався нещасний випадок з позивачкою, яка на той час працювала землеробом. Факт нещасного випадку на виробництві, внаслідок якого була травмована позивачка, підтверджується належними доказами та не оспорюється. відповідачем. Водночас, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі, заявленому позивачкою, вважаючи таку суму компенсації завищеною та такою, що не відповідає вимогам розумності, справедливості та виваженості.

Відповідач зазначає, що позивачка зобов`язана довести не тільки сам факт спричинення моральної шкоди, але й глибину своїх фізичних і душевних страждань, навести конкретні приклади погіршення своїх здібностей або позбавлення можливості їх реалізації і таке інше.

ПРАТ «КЗГО» вважає, що розмір моральної шкоди, заявлений у позові, є безпідставно завищеним.

Тож, приймаючи рішення щодо розміру відшкодування моральної шкоди позивачеві, просять суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, врахувати те, що розмір спричиненої моральної шкоди в достатній мірі не обґрунтований.

Процесуальні дії у справі.

4. 30 липня 2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику ( повідомлення ) сторін.

Обставини справи, встановлені судом.

5. Згідно копії трудової книжки на момент травмування 19 квітня 2007 року позивач працювала на посаді землероба в ЗАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» (а.с. 32-42). Після травмування було складено акт форми Н-1 від 25.04.2007 року (а.с.14-20)

6. Згідно висновків викладених комісією в п.6 розслідування нещасного випадку, що стався 19.04.2007 року о 10 год. 10 хв. на ЗАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» нещасний випадок, що стався з позивачем визнано таким, що пов`язаний з виробництвом (а.с. 17-20).

7. Згідно з п. 6 акту №4 видом події, який призвів до настання нещасного випадку, являється падіння потерпілої з висоти (а.с. 14-16).

8. Відповідно до п. 7 акту №4 причинами настання нещасного випадку являється невиконання посадових обов`язків, невиконання вимог інструкції з охорони праці (а.с.14-16).

9. Відповідно до п. 10 Акту №4 встановлено осіб, що допустили порушення законодавства про охорону праці:

ОСОБА_3 , начальник сумішопідготовчої дільниці, яка допустила порушення п. 2.12.3. Посадової інструкції від 20.10.2006 р. №813 (п. 2.12.3 забезпечує безпечну організацію робіт, дотримання підлеглими працівниками вимог інструкції з охорони праці).

10. Позивач 01.08.2007 року, вперше пройшла огляд медико-соціальною експертною комісією за результатами якого їй визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 70% та другу групу інвалідності (а.с.58).

11.17.06.2008 року позивач повторно пройшла огляд МСЕК, за результатами якого їй визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 50%, встановлено третю групу інвалідності з 01.08.2008 року безстроково, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, в забезпеченні виробами медичного призначення, санітарно-курортному лікуванні, стаціонарному лікуванні (а.с. 21-28).

Джерела права й акти їх застосування.

12. Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

13. Відповідно до ч. 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

14. Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

15. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

16. Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

17. Згідно ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

18. Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

19. Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

20. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

21. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

22. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

23. У відповідності зі ст.ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

24. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

25. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Оцінка аргументів учасників справи.

26. Заслуговують на увагу доводи представника позивача, що ушкодження здоров`я ОСОБА_1 , стало причиною необхідності залучення додаткових зусиль для організації її життя. Втрата працездатності, призвела до відсутності у позивача можливості в достатній мірі реалізувати свої наміри в професійній сфері, повноцінно працювати. За висновками МСЕК позивачу протипоказана важка фізична праця, робота з тривалою ходою, навантаження на праву ногу. Вказані вимушені негативні зміни призводять до зниження якості життя позивача.

27. Оцінюючи доводи сторін, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

27. Факт нещасного випадку на виробництві, внаслідок якого була травмована позивачка, підтверджуються належними доказами. Таким чином, судом враховано доводи позивача щодо отримання моральної шкоди внаслідок професійного захворювання через невиконання відповідачем вимог ст. 43 Конституції України щодо забезпечення безпечних умов праці, що є підставою для стягнення моральної шкоди з відповідача.

28.Однак, суд вважає, що заслуговують також на увагу доводи представника відповідача щодо невідповідності суми моральної шкоди засадам розумності та справедливості.

Висновки суду за результатами розгляду справи.

29. ОСОБА_1 , станом на 19 квітня 2007 року працювала на посаді землероба Закритого акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання»

30. Внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позивач 01.08.2007 року, вперше пройшла огляд медико-соціальною експертною комісією за результатами якого їй визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 70%.

31. 17.06.2008 року позивач повторно пройшла огляд МСЕК, за результатами якого їй визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 50%, встановлено третю групу інвалідності з 01.08.2008 року безстроково, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, в забезпеченні виробами медичного призначення, санітарно-курортному лікуванні, стаціонарному лікуванні.

32. Судовим розглядом встановлено, що невиконання Закритого акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Криворізький завод гірничого обладнання», вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

34. Через втрату позивачем частини професійної працездатності стало можливим для позивача в достатній мірі реалізувати свої наміри в професійній сфері, повноцінно працювати. Вказані вимушені негативні зміни призводять до зниження якості життя позивача та зменшення благ, які позивач мала до моменту отриманого трудового каліцтва та втрати професійної дієздатності. Розуміння безстроковості зазначених негативних наслідків, викликає у позивача негативні емоції, породжує почуття соціальної незахищеності, розпачу та тривоги. З точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, веде до логічних висновків про наявність моральної шкоди.

35.Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

36.Тому, при вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан її здоров`я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, характер та об`єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаних профзахворювань, тривалість лікування, втрату можливості її повноцінної трудової діяльності, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв`язків, а саме 17.06.2008 року позивач повторно пройшла огляд МСЕК, за результатами якого їй визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 50%, встановлено третю групу інвалідності з 01.08.2008 року безстроково.

36. Враховуючи вищевикладене, керуючись власним переконанням, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.

38. Суд зазначає, що такий розмір відшкодування відповідає вимогам розумності та справедливості, з врахуванням рівня життя та економіки в державі та враховує конкретні обставини справи, а саме: ступень втрати професійної працездатності позивача, тяжкість фізичних та моральних страждань, характер правопорушення та ступінь вини відповідача.

Розподіл судових витрат.

39.Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

40.Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Вищезазначені твердження узгоджуються з висновок який міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року, справа № 761/11472/15-ц.

41. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1997,60 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 153 КЗпП України, ст. ст. 16, 23, 1167, 1168 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України суд,-

Ухвалив:

Позовні вимоги представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я задовольнити частково.

Стягнути з Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» на користь ОСОБА_1 200 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження її здоров`я (без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів і платежів).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» в дохід держави судовий збір в розмірі 1997,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відомості про сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Криворізький завод гірничого обладнання», , юридична адреса: 50057, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Заводська, б. 1.

Суддя І.Б. Малаховська