У х в а л а

01 березня 2021 року

м. Київ

справа № 500/4618/16

провадження № 61-2953 ск 21

Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 05 червня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання недійсним кредитного договору та застосування наслідків його недійсності,

В с т а н о в и в:

21 лютого 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргуна рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 05 червня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року.

У касаційній скарзі вона просить скасувати рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 05 червня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року в частині задоволення первісного позову про стягнення заборгованості та відмови у задоволенні зустрічного позову і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі.

Натомість у касаційній скарзі заявник посилається на зміст частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон) та вказує, що у зв`язку із цим вона звільнена від сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі.

Тобто ОСОБА_1 як споживач звільнена від сплати судового збору лише за зустрічним позовом (про визнання недійсним кредитного договору та застосування наслідків його недійсності).

Відповідно до частини третьої статті 22 цього Закону від оплати судового збору звільняються позивачі за позовами, пов`язаними із порушеннями їх прав.

Однак, за первісним позовом (про стягнення заборгованості за кредитним договором) ОСОБА_1 має процесуальний статус відповідача, що вказує на відсутність у неї права на звільнення від оплати судового збору із заявлених нею правових підстав при поданні касаційної скарги у даній справі.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній станом на дату пред`явлення первісного позову).

Розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб станом на 01 січня 2016 року становив 1 378,00 грн.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно надати до суду докази про сплату судового збору, враховуючи Закон України «Про судовий збір» та з урахуванням оспорюваної суми (71 424,17 доларів США), або належні докази на підтвердження права заявника на пільги при сплаті судового збору за подання даної касаційної скарги.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030102, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007. Найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати Верховному Суду оригінал квитанції (платіжного доручення).

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, зокрема, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору в установленому законом розмірі, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без руху з наданням можливості їй усунути вищевказані недоліки.

На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У х в а л и в:

Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 05 червня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року, та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 30 березня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко