Справа № 191/2314/21
Провадження № 2/191/782/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23 грудня 2021 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Костеленко Я.Ю.
за участю секретаря Куцевол Ю.В.
представника позивача- ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про встановлення факту батьківства,-
Позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про встановлення факту батьківства, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що з 1997 року по 2019 рік її мати, ОСОБА_5 , перебувала у близьких стосунках з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Деякий час вони проживали однією сім`єю в м. Синельникове в квартирі, що належала ОСОБА_6 , без реєстрації шлюбу. Від цих стосунків ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась вона- ОСОБА_2 . Її рідним батьком є ОСОБА_6 , який не був зазначений у книзі реєстрації актів цивільного стану та у свідоцтві про народження як батько (записи про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України). Протягом її життя її батько ОСОБА_6 спілкувався з нею, приймав участь у вихованні, надавав матеріальну допомогу, піклувався та завжди визнавав себе її рідним батьком. У 2012 році у батька було виявлено онкологічне захворювання. На час перебування його у лікарні вона з мамою відвідували його, привозили їжу та всі необхідні предмети особистої гігієни. Також його рідна сестра (її тітка), яка проживає в Російській Федерації, передавала грошові кошти на лікування батька на ім`я її матері, для здійснення останньою оплати за лікування та здійснення закупівлі необхідних ліків. В період своєї хвороби батько неодноразово пропонував їй офіційно оформити батьківство, щоб вона носила його прізвище, але вона на той момент залишилась на прізвищі її матері. У 2014 році вони разом з батьком ОСОБА_6 їздили в гості до його рідної сестри до Російської Федерації, у зв`язку з чим її мати ОСОБА_5 надавала згоду на тимчасову поїздку її у супроводі батька, посвідчену приватним нотаріусом Харченко О.А., яку зареєстровано в реєстрі за № 231. З рідною тіткою та її доньками (її сестрами) вона підтримує родинні стосунки, спілкуються в телефонному режимі. ІНФОРМАЦІЯ_3 її батько ОСОБА_6 помер у лікарні м. Дніпро, на його похороні вона була присутня. До того як потрапив у лікарню він був зареєстрований та проживав у своєму будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлення факту батьківства необхідне їй для реалізації спадкових прав. Крім неї спадкоємцем після померлого ОСОБА_6 може бути його донька від іншого шлюбу , проте чи зверталась вона з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори їй не відомо, оскільки вони довгий час не спілкуються. Просить встановити факт батьківства, а саме що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , є рідним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 у відкрите судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, про причини своєї неявки не повідомила, відзиву не надала.
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Проти позову не заперечує, самостійних вимог не має.
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_6 вони проживали з 1997 року без реєстрації шлюбу та в них народилася дитина позивач по справі. Коли Крістіні виповнилося близько 1 року вони розійшлися, але ОСОБА_6 завжди продовжував їм допомагати, приймав участь у вихованні ОСОБА_7 , підтримував хороші стосунки до 2019 року. Сестра ОСОБА_6 , завжди казала йому зареєструвати Крістіну донькою. Коли у ОСОБА_6 виявили онкологію, а це приблизно у 2012 році, вони з ОСОБА_7 продовжували спілкуватися, їздили до нього в лікарню. Помер ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що дружив з ОСОБА_6 з 1977 року, знав, що останній зустрічався з ОСОБА_5 та в них народилася дитина ОСОБА_7 . Вони разом жили роки 3-4. Він разом з ОСОБА_6 забирав ОСОБА_7 з матір`ю з роддому. Також вони з ОСОБА_6 разом їздили поздоровляли ОСОБА_7 з днем народження та іншими святами. ОСОБА_6 завжди вважав ОСОБА_7 своєю донькою, їдив разом з нею в Росію до своєї сестри та в Крим на відпочинок.
У зв`язку з тим, що позивач не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України.
Передумовою звернення до суду із позовною заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.
Відповідно до Актового запису про смерть №257 від 20 травня 2021 року ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та причиною смерті є пухлина гортаноглотки (С32).
Згідно повторного Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14 червня 2005 року ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 та батьками зазначено: батько ОСОБА_9 , мати ОСОБА_5 , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження згідно якого відомості про батька зазначені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.
29 червня 2021 року ОСОБА_2 , вважаючи себе дочкою померлого, звернулася до Першої синельниківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідно до змісту ч.1, ч.2 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.128 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.
Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Оскільки ОСОБА_3 подано до Першої синельниківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , а тому вбачається спір про право та позивач обрала спосіб захисту своїх прав в порядку позовного провадження.
У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.
Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили.
Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).
Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Пунктом 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.
Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що оскільки підстави визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС, суди повинні виходити з дати народження дитини.
Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 народилася у 1999 році, суд застосовує до вказаних правовідносин норми Кодексу про шлюб та сім"ю, а саме норми ч.2 ст.53 КпШС України.
Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.
Згідно норм вказаної статті, у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою як одного з батьків так і самої дитини після досягнення нею повноліття.
Частиною 3 вказаної статті передбачено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
В третьому абзаці п.13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Як встановлено судом, відомості, щодо батька дитини, які зазначені у свідоцтві про народження ОСОБА_2 щодо батька дитини, зокрема його імені та по-батькові, відповідають імені та по-батькові ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Також факт батьківства підтвердили свідки у судовому засіданні. Вказані обставини підтверджують доводи позивача, вказані у позовні заяві про встановлення батьківства щодо того, що під час народження ОСОБА_2 її батьки не перебували в шлюбі між собою, та відомості про батька було вказано зі слів матері.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановлення факту батьківства має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне їй для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Суд вважає, що дослідженими у судовому засіданні доказами, якими є покази свідків, письмові матеріали справи , фотокарточки, на яких зображені в різних роках позивач разом з померлим ОСОБА_6 та їх родичами, підтверджується наявність родинних зв`язків між позивачем ОСОБА_2 та померлим ОСОБА_6 , який вважав себе її батьком.
Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, встановленою в судовому засіданні, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10,11, 315, 316, 319 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити.
Встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , є рідним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду . У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 30.12.2021
Суддя Я. Ю. Костеленко