ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________________
Справа № 671/290/20
Провадження № 22-з/4820/145/21
УХВАЛА

28 грудня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Філіпчук О.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі №671/290/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , яка подана її представником ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 13 вересня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 13 вересня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, що був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 посвідчений приватним нотаріусом Яковлєвою С.Л. 02 вересня 2009 року, зареєстрований в реєстрі за № 3370, в частині предмета дарування - земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0018, а саме, земельної ділянки в розмірі 0,1153 га, на якій розташований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та, яка необхідна для обслуговування розташованих на ній будівель та споруд. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 840,80 грн судового збору, 8825,76 грн витрат за оплату судової земельно-технічної експертизи.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 01.12.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана її представником ОСОБА_4 , залишено без задоволення; апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 13 вересня 2021 року в частині задоволення позовних вимог та в частині вирішення питання розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 1261 грн 20 коп судового збору.

14.12.2021 до апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення, мотивуючи тим, що апеляційним судом не вирішено питання про стягнення на користь відповідача витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в суді першої інстанції. Та просив суд стягнути з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_7 понесені нею витрати, пов`язані з наданням їй правничої допомоги, в розмірі 4000 грн.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 підтримав подану заяву.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені у відповідності до вимог ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що заява задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

На підставі ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України також визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного вище, встановлені ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України приписи щодо процедури доведеності розміру витрат на правничу допомогу ні відповідачем, ні його представником в повному обсязі недотримані. Оскільки оформлених у встановленому законом порядку документів, що підтверджують обсяг фактично наданих послуг і виконаних робіт в межах супроводу даної справи в суді першої інстанції до суду надано не було.

До матеріалів справи надано лише договір №11 від 12.05.2020 про надання правничої допомоги, п. 2.3.2 якого визначено, що обов`язком клієнта є прийняття всього виконаного, що стосується доручення, та п. 4.2. якого передбачено сплату гонорару в момент укладення договору; рахунок на оплату №1 від 12.05.2020 та квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 12.05.2020 (а.с. 60-61).

За таких обставин, на позивача ОСОБА_2 не може бути покладено відшкодування понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 270, 381 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання , може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 29 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай