Пр.№2/756/290/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 березня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

при секретарях: Мушкетик І.В., Волковій А.В., Парфенчик К.В.

за участі: позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - Мохненко В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» про скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» у якому просив визнати заборгованість яку йому виставляє ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» у розмірі 538 грн. 98 коп. за адресою квартири АДРЕСА_1 безпідставною. Крім того, просив зобов`язати ПАТ «ДТЕК Київські Електромережі» скасувати з особового рахунку наявність безпідставної, на думку позивача, заборгованості.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 03.02.2016 року на його адресу від ПАТ «Київенерго» надійшов розрахунок заборгованості за використану електроенергію № НОМЕР_1 у розмірі 538,98 грн. З кожним наступним щомісячним розрахунком розмір заборгованості постійно збільшувався.

Позивач вказує, що неодноразово звертався за роз`ясненнями щодо вказаної заборгованості, на що ПАТ «Київенерго» у своєму листі-відповіді від 16.02.2018 за №42КД/012/К-6221 вказали, що заборгованість виникла з 2012 року внаслідок невідповідності сум оплати вартості спожитої електричної енергії, з якою він не погоджується, так як, за твердженням ОСОБА_1 завжди оплачував житлово-комунальні послуги.

При цьому, позивач зазначає, що до моменту коли йому стало відомо про заборгованість, тобто у лютому 2016 року, розрахунок заборгованості він здійснював самостійно шляхом заповнення квитанцій в абонентській книжці для розрахунків за електроенергію.

Оскільки в позасудовому порядку заборгованість відповідачем не була переглянута та скасована, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Від відповідача на адресу суду 23.01.2019 року надійшов відзив, у якому останні просять відмовити в позові в повному обсязі, при цьому детально розписують порядок розрахунків, суми здійснених оплат, вказуючи що заборгованість виникла у зв`язку з тим, що оплата за спожиту електроенергію здійснювалася споживачем не за показниками приладу обліку, а на власний розсуд.

Позивач та його представник у судовому засіданні наполягали на задоволенні вимог позовної заяви.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, у відзиві просили розглядати справи за їхньої відсутності.

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, заслухавши позивача та його представника, встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати із договорів, правочинів чи безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Із матеріалів справи вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , обліковується особовий рахунок № НОМЕР_2 на споживача ОСОБА_1 та здійснюється постачання електричної енергії. Тобто, між позивачем та відповідачем виникли цивільні правовідносини з купівлі-продажу електроенергії та її оплати, які фактично прирівнюються до договору.

Пунктом 42 Правил користування електричною енергією для населення затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357 (далі - ПКЕЕН, які втратили чинність 26.06.2018 року, які регулювали спірні відносини до 11.06.2018) встановлено, що побутовий споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Відповідно до пунктів 19, 21 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем.

Пунктом 20 ПКЕЕН встановлено, що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Відповідно п.1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Згідно підпункту 2 пункту 5.5.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.08.2018 р. № 312 (далі - ПРРЕЕ, набрали чинності 11.06.2018 року) споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну (п. 4.12. ПРРЕЕ).

Пунктом 4.28. ПРРЕЕ визначено, що оплата послуг, наданих оператором системи, здійснюється за тарифами, які встановлюються Регулятором відповідно до затвердженої ним методики. Тарифи на послуги оператора системи оприлюднюються операторами систем у порядку та строки, визначені нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Відповідно до п 4.29. ПРРЕЕ порядок оплати споживачем послуг оператора системи та послуг постачальника послуг комерційного обліку мають відповідати порядку розрахунків, визначеному в укладеному договорі про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції, яка є додатком до цього договору).

З наданих матеріалів та розрахунків вбачається, що у жовтні 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , по особовому рахунку № НОМЕР_2 споживачу ОСОБА_1 нараховано 281,67 грн., а сплачено 208,43 грн.; у серпні 2017 року нараховано 301,68 грн., сплачено 158,95 грн.; у жовтні 2018 року нараховано 471,12 грн., сплачено 232,98 грн.

При цьому, за деякі місяці позивач переплачував за спожиту електричну енергію: у травні 2016 року нараховано 165,90 грн., а сплачено 211,44 грн.; у вересні 2017 року нараховано 278,16 грн., сплачено 325,68 грн.; у вересні 2018 року нараховано 241,62 грн., сплачено 275,24 грн.

Крім того, судом встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 , по особовому рахунку № НОМЕР_2 з 16.04.2003 по 01.01.2013 - 75% існувала пільга зі знижкою плати за спожиту електричну енергію в межах норм передбачених законодавством (п. 5, п. 6, п. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII) зареєстрована на ОСОБА_2 , а також пільга «Учасник бойових дій - інвалід ВВВ 1 гр.» з 01.01.2013 по 22.11.2015 - 100%. З 23.11.2015 року пільга «Учасник бойових дій - інвалід ВВВ Ігр.» була закрита у зв`язку зі смертю пільговика ОСОБА_2 відповідно до повідомлення про громадян, які померли за листопад 2015 і зняті з обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги.

Зі змісту листа ПАТ «Київенерго» № 35/42-4576 від 09.08.2016 та листа структурного відокремленого підрозділу «Київська енергопостачальна компанія» ПАТ «Київенерго» №42КД/012/К- 6221 від 16.02.2018 ОСОБА_1 надано роз`яснення щодо методу нарахування за спожиту електроенергію та причин виникнення заборгованості.

Таким чином, станом на січень 2019 року загальна сума заборгованості позивача викликана недоплатами щомісячних платежів становила 592.63 грн., а часткове погашення ОСОБА_1 заборгованості з переплатою за деякі місяці свідчать про згоду останнього з наявною у нього заборгованістю.

Згідно ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження існування безпідставної заборгованості та здійснення самостійно вірного розрахунку і належної оплати за отриману електроенергію.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає що у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» про скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги та зобов`язання вчинити певні дії, потрібно відмовити.

У відповідності до пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 від 11.01.2018 року ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що виключає стягнення із нього судового збору у разі відмови у задоволенні позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 215, 259, 263, 264 ЦПК України, ст. ст. 11, 526, 714 ЦК України, ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» про скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 09.03.2021 року.

Суддя А.В. Шевчук