Справа № 524/7059/21
Провадження № 2/524/3770/21
08.12.2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:
головуючого судді Кривич Ж.О.,
секретаря судового засідання Швець Д.С.,
з участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,
До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчук від 13.05.2021 року шлюб розірвано, місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено з нею.
Відповідач не приймає участі у вихованні дитини. З травня 2020 року ОСОБА_2 припинив всі зв`язки з нею та сином, допомоги на утримання сина не надає.
Позивач вважала зазначені обставини достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав щодо їх малолітнього сина.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином; про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов суду не направив.
Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Кременчуцької міської ради Таценюк С.П. надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник надала суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дитини.
Ухвалою судді від 26.08.2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та здійснено виклик відповідача через оголошення на веб-сайті судової влади України.
Ухвалою суду від 19.11.2021 року підготовчий розгляд закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
Частиною 1 статті 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи і від якого не надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , допитавши свідків та дослідивши письмові докази, встановив такі фактичні обставини справи:
Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчук від 13.05.2021 року шлюб розірвано, місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено з матір`ю ОСОБА_1 . Рішення суду набрало законної сили.
Відповідач з травня 2020 року не приймає участі у вихованні малолітнього сина, не підклується про його харчування та лікування.
Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області за № 1535 від 05.11.2021 року затверджено висновок органу опіки та піклування, яким визнано доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту висновку зрозуміло, що спеціалістами служби у справах дітей проведено ретельну перевірку фактів, повідомлених ОСОБА_1 . Зокрема, було встановлено, що ні за місцем реєстрації позивачки та сина, ні за останнім місцем своєї реєстрації ОСОБА_2 не проживає, до дитячого закладу, який відвідує ОСОБА_3 , не приходить. Зі слів ОСОБА_5 , який є батьком відповідача та, відповідно, дідусем ОСОБА_3 , було встановлено, що ОСОБА_2 самоусунувся від участі у вихованні дитини. Жодних причин, які б це виправдовували, немає, оскільки ОСОБА_2 є здоровою та самостійною людиною.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що відповідач у 2019 році поїхав працювати за кордон. З травня 2020 року він перервав зв`язок з родиною, життям дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

Вирішуючи справу, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей.

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, харчування, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються із дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.

Суд встановив той факт, що відповідач з власної волі припинив будь-яку участь у житті власного сина, не утримує його та виявляє повну байдужість до його інтересів, розвитку, стану здоров`я.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Полтавської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повни текст рішення виготовлено 14.12.2021 року.

Суддя Жанна КРИВИЧ