П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2021 року

м. Рівне

Справа № 562/3230/18

Провадження № 22-ц/4815/1066/21

Головуючий у Здолбунівському районному суді

Рівненської області: суддя Ємельянова Л.В.

Ухвалу суду першої інстанції постановлено

повним текстом без участі учасників справи:

04.10.2019 у м. Здолбунів

Рівненської області

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_3 , Рівненський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області, Рівненський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області;

за участі: позивача і представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Лігал Колекшн" Кеню Дениса Васильовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Лігал Колекшн" на ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 жовтня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_3 , Рівненський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області і Рівненський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області; про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_3 , Рівненський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області і Рівненський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області; про визнання права власності на нерухоме майно. Мотивуючи вимоги, вказувалося, що 28 лютого 2012 року рішенням Рівненського міського суду задоволено позов про відшкодування на користь позивача 96 227 гривень матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином. При цьому ще 22 вересня 2011 року слідчим в ході розслідування кримінальної справи було накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 14 лютого 2008 року. Під час примусового виконання зазначеного рішення сторони дійшли згоди про передачу цього будинку та земельної ділянки, на якому він розташований, в рахунок відшкодування шкоди. 22 вересня 2017 року відповідно до постанови Рівненського міського суду арешт на нерухомість було скасовано. Оскільки відповідач заперечував проти укладення договору купівлі-продажу, посилаючись на наявність заборгованості перед іншими особами, тому позивач пред`явив позов із відповідними вимогами.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 жовтня 2019 року затверджено мирову угоду, укладену між сторонами 16 травня 2019 року, на таких умовах.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РОКНПП НОМЕР_1 , визнає свій обов`язок, визначений рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2012 року про зобов`язання відповідача сплатити на користь позивача 96 227 гривень в рахунок відшкодування заподіяної ним позивачу матеріальної і моральної шкоди та у зв`язку з цим як добровільну компенсацію за завдану шкоду, визнає за ОСОБА_1 право власності на належне будинковолодіння, розташоване у АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку, на якій розташоване вказане будинковолодіння, площею 0, 2425 га, кадастровий номер: :00:007:0359.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , визнає факт добровільної компенсації відповідачем завданої йому матеріальної і моральної шкоди у розмірі 96 227 гривень та приймає на свою користь у власність житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій розташоване вказане будинковолодіння, площе 0, 2425 га, кадастровий номер: :00:007:0359, як компенсацію завданої шкоди та грошового зобов`язання згідно з рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача 76 227 гривень матеріальної шкоди та 20 000 гривень моральної шкоди, а всього 96 227 гривень.

Сторони визнали факт відсутності одне до одного будь-яких майнових та немайнових претензій.

Судові витрати, що їх понесли сторони, вирішено покласти на них.

Ключі від будинковолодіння та необхідну документацію відповідач передав позивачу до затвердження мирової угоди.

Провадження у справі закрито.

У поданій апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Лігал Колекшн" (далі ТОВ "Преміум Лігал Колекшн"), вважаючи оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, покликається на порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На її обґрунтування зазначалося про вирішення оскаржуваною ухвалою прав та обов`язків заявника як іпотекодержателя, оскільки затвердженою мировою угодою набуто право власності третьою особою без згоди іпотекодержателя, яким є ТОВ "Преміум Лігал Колекшн". Посилається на те, що 17 липня 2020 року заявник набув статусу нового кредитора та іпотекодержателя щодо відповідача та житлового будинку АДРЕСА_1 . ТОВ "Преуміум Лігал Колекшн" участі у справі не брало, а сторони приховали той факт, що спірне майно знаходиться в іпотеці.

Всупереч нормам ст. 207 ЦПК України суд першої інстанції не з`ясував того, чи перебуває спірне майно під забороною відчуження, чи не мають треті особи права власності на дане майно, а тому не встановив, чи не відповідають умови мирової угоди закону і чи не порушують права, свободи та охоронювані законом інтереси інших осіб. При цьому звертає увагу на те, що на момент постановлення ухвали в Державному реєстрі речових прав був наявний запис про обтяження 6721934 від 14 лютого 2008 року, видавник: ПН Банацька Л.І., особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_2 , зміст, характеристика обтяження: договір іпотеки №01/0802/08-03І ВАТ "Надра", а іпотекодержатель не давав відповідачу згоди на відчуження предмета іпотеки або його частини. Зобов`язання за кредитом не виконані, іпотека є чинною, а підстави для її припинення відсутні.

З наведених міркувань просить ухвалу першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу сторонами чи їх представниками не подавався, хоча про таке право їм було доведено ухвалою Рівненського апеляційного суду від 20 липня 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Як з`ясовано судом, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2012 року, що набрало законної сили, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 76 227 гривень матеріальної шкоди і 20 000 гривень моральної шкоди.

Сторонами не заперечується і цей факт встановлено договором купівлі-продажу від 14 лютого 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Банацькою Л.І. (зареєстровано в реєстрі за №274, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018 від 12 липня 2018 року) ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка, на якій він розміщений, площею 0, 2425 га, кадастровий номер: :00:007:0359.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 жовтня 2019 року затверджено мирову угоду, укладену між сторонами 16 травня 2019 року, на таких умовах.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РОКНПП НОМЕР_1 , визнає свій обов`язок, визначений рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2012 року про зобов`язання відповідача сплатити на користь позивача 96 227 гривень в рахунок відшкодування заподіяної ним позивачу матеріальної і моральної шкоди та у звязку з цим як добровільну компенсацію за завдану шкоду, визнає за ОСОБА_1 право власності на належне будинковолодіння, розташоване у АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку, на якій розташоване вказане будинковолодіння, площею 0, 2425 га, кадастровий номер: :00:007:0359.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , визнає факт добровільної компенсації відповідачем завданої йому матеріальної і моральної шкоди у розмірі 96 227 гривень та приймає на свою користь у власність житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій розташоване вказане будинковолодіння, площе 0, 2425 га, кадастровий номер: :00:007:0359, як компенсацію завданої шкоди та грошового зобов`язання згідно з рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача 76 227 гривень матеріальної шкоди та 20 000 гривень моральної шкоди, а всього 96 227 гривень.

Сторони визнали факт відсутності одне до одного будь-яких майнових та немайнових претензій.

Судові витрати, що їх понесли сторони, вирішено покласти на них.

Ключі від будинковолодіння та необхідну документацію відповідач передав позивачу до затвердження мирової угоди.

Провадження у справі закрито.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що учасникам справи роз`яснені і зрозумілі наслідки затвердження мирової угоди, про що зазначено у їхній спільній заяві, мирова угода підписана сторонами та не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, укладена з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і стосується лише прав та обов`язків сторін і предмета позову.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

08 лютого 2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ комерційний банк "Надра" укладено кредитний договір №01/-802/-8-03І, за умовами якого позичальник отримав 20 000 доларів США у банку, зобов`язавшись повернути дану суму разом із процентами за користування.

14 лютого 2008 року з метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань відповідачем передано в іпотеку житловий будинок АДРЕСА_1 .

В подальшому, 17 липня 2020 року, ВАТ комерційний банк "Надра" відступив своє право вимоги до ОСОБА_2 на користь ТОВ "Дніпрофінансгруп", яке того ж числа уклало з ТОВ "Преміум Лігал Колекшн" договір про відступлення права вимоги.

Згідно із пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Отже, заявник набув права вимоги щодо житлового будинку АДРЕСА_1 .

Між тим, участі у справі правопопередник заявника не брав і його не було залучено до цивільно-процесуального провадження.

З висновків Верховного Суду, що висловлені ним у постановах від 21 вересня 2018 року у справі №909/68/18, від 18 грудня 2018 року у справі №911/1316/17 та від 30 липня 2019 року у справі №903/825/18, вбачається така правова позиція.

Згідно із ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких трьох критеріїв: 1.) вирішення судом питання про її право, 2.) інтерес, 3.) обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Разом з тим, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, але й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Правила частини четвертої ст. 263 ЦПК України вказують про обов`язковість урахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин висновків щодо застосування відповідних норм права, що викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав та обов`язків прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1.)умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права та охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними; або

2.)одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Оскільки ТОВ "Преміум Лігал Колекшн" є іпотекодержателем спірного нерухомого майна і його права щодо цього майна очевидно порушуються оскаржуваною ухвалою через зміну іпотекодавця без згоди заявника, тому достатніми є підстави стверджувати про вирішення питання про права і обов`язки особи, яка не брала участі у справі.

Спонуканнями для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду справи відповідно до пункту 4 ст. 379 ЦПК України є порушення судом норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Позаяк в силу ч. 13 ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції передає справу на новий розгляд, тобто не вирішує справи по суті, тому питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. ст. 368, 379, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Лігал Колекшн" задовольнити.

Ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 жовтня 2019 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 29.12.2021

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: С.О.Гордійчук

Н.М.Ковальчук