РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/7659/20

Номер провадження 2/495/34/2021

04 березня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Ткаченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 14 жовтня 1991 року звернулась із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у твердій грошовій сумі 2 500 грн до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог ОСОБА_1 просила стягнути із ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј чистини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожитого мінімуму для дитини відповідного віку.

1. Стислий виклад позиції відповідача.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказала, що вона із відповідачем 15 жовтня 2010 року зареєструвала шлюб, який на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 листопада 2015 року було розірвано. Від шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її повному утримані та виховані. На звернення позивачки в усній формі, щодо отримання грошових коштів на утримання дитини відповідач позитивно не реагує. Позивачка з метою захисту прав та законних інтересів малолітньої дитини просить у судовому порядку призначити щомісячну виплату відповідачем аліментів у розмірі ј чистини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожитого мінімуму для дитини відповідного віку.

2. Рух справи у суді.

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розгляд справи по суті призначено на 20 січня 2021 року, відкладено на 01, 18 лютого 2021 року, 04 березня 2021 року.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

Позивачка 03 березня 2021 року подала до суду заяви про розгляд даної справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач 04 березня 2021 року подав до суду заяву про розгляд даної справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково - у сумі 1 200 грн.

У зв`язку із не виявленням обставин, які перешкоджають судовому розгляду, враховуючи вказані заяви сторін, керуючись частиною першою статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності учасників справи на підставі доказів, що містяться у ній.

З огляду на неявку у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).

4. Фактичні обставини справи.

15 жовтня 2010 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, який у подальшому на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 листопада 2015 року було розірвано. Від шлюбу у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Вказані обставини підтверджено копією рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 листопада 2015 року за №495/7626/15-ц та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07 квітня 2011 року (арк. спр. 5, 6). Отже, судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю, про що сторони не заперечують і не спростовують відповідними доказами.

5. Норми права, які застосував суд.

Згідно із статтею 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частина перша статті 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 ЦПК України).

Частиною дев`ятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Як визначено пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

6. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відтак, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати свого неповнолітнього сина.

Враховуючи обставини справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, з врахуванням того, що приймати участь в утриманні дітей повинні двоє батьків, беручи до уваги вимоги частини другої статті 182, статті 183 СК України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј чистини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожитого мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення останньою повноліття.

7. Розподіл судових витрат

Згідно із частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 180-182,81, 184, 191 СК України, ст.ст.4, 12-13, 258, 259, 263, 265, 268, 354, 430 ЦПК України

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) про стягнення аліментів задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј чистини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожитого мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення до суду - 17 грудня 2020 року і до досягнення останнім повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 840 грн 80 коп. (вісімсот сорок грн 80 коп.).

Рішення суду у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення його повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 09 березня 2021 року.

Суддя Ю.Ф. Волкова