Справа № 401/ 316/17
Провадження №2/401/1/21
РІШЕННЯ

Іменем України

07 грудня 2021 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря Герко Т.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Світловодську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів, визнання недійсними договорів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ «Дельта Банк» та просить ухвалити рішення, яким:

-визнати договір про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року недійсним;

-визнати дії обох відповідачів як нечесну підприємницьку практику, що включає обман споживача у фальшуванні прав вимог за кредитами, фальшуванні кредитних документів та підробці підписів споживача під кредитними документами;

-визнати договір купівлі - продажу прав вимог за кредитами від 08 грудня 2011 року, укладений між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта банк», в частині купівлі - продажу прав вимог за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року недійсним;

-визнати відсутність зобов`язань ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк» стосовно договору споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року в зв`язку з відсутністю доказів, які б підтвердили право на вимогу;

-стягнути солідарно з ПАТ «Дельта Банк» та Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області моральну шкоду у розмірі 12 000 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ПАТ «Укрсиббанк» підробив кредитні документи, а саме договір про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року, підробивши у ньому підпис ОСОБА_1 08 грудня 2011 року ПАТ «Укрсиббанк» уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір купівлі продажу прав вимог за кредитами, однак всупереч змісту даного договору ПАТ «Укрсиббанк» не передав ПАТ «Дельта Банк» кредитні документи за зобов`язаннями ОСОБА_1 , сума її зобов`язань не встановлена. В зв`язку з цим договір купівлі продажу прав вимог в частині вимог за кредитним договором № 0 від 21 лютого 2007 року не має правової сили, а дії відповідачів є нечесною підприємницькою практикою та обманом споживача у підробці кредитних документів. (а.с. 44, 190 т.1; а.с. 23, 56, 228, т. 4)

Представник ПАТ «УкрСиббанк» позовні вимоги не визнав, надав Відзив на позов, у якому зазначив про те, що позовна заява ОСОБА_1 є завідомо безпідставною та необґрунтованою, подана із значним пропуском строку позовної давності. Зазначає, що правовідносини між позивачем та ПАТ «УкрСиббанк» , які виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року вже були предметом судового розгляду в інших судових справах. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2011 року, яке набрало законної сили, позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 21 лютого 2007 року з урахуванням відсотків, пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, у сумі 2 385 856 грн. 83 коп., що за курсом НБУ станом на 10 березня 2011 року становить 229 419 доларів США 01 цент. При цьому судом було встановлено, що позивач укладала даний кредитний договір, отримувала грошові кошти за цим кредитним договором, які в подальшому не повернула. Доводи позивача про підроблення банком її підписів під кредитними документами є безпідставними, визначені ст. 203, 215 ЦК України підстави для визнання правочину недійсним не мають місця. (а.с. 127-130, 211-212, т. 2)

Представник ПАТ «Дельта Банк» представив суду Відзив на позов, у якому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2011 року , яким встановлено факт укладення між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 21 лютого 2007 року кредитного договору № 0 та яким стягнуто з неї та солідарного боржника ОСОБА_2 заборгованості за цим договором набрало законної сили і знаходиться на стадії виконання. Під час розгляду зазначеної цивільної справи ОСОБА_1 та її представник не заявляли жодних аргументів з приводу не підписання позичальником спірного кредитного договору. При наявності рішення суду , що набрало законної сили , підстав для застосування положень ст. 215 ЦК України в частині визнання договорів недійсними або припиненими немає. Повідомляє про сплив строків позовної давності за вирішенням заявленого спору та просить відмовити у позові в повному обсязі. (а.с. 65-68, т. 3)

Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області Баранець А.М. від 20 квітня 2017 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом. (а.с. 54, т.1)

14 січня 2019 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано до провадження судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області Волошиної Н.Л. (а.с. 136, т.3)

Ухвалою судді від 14 січня 2019 року вказану цивільну справу прийнято до провадження новим складом суду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. ( а.с. 137-139, т.3)

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2019 року провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсиббанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року, укладеного між нею та ПАТ «Укрсиббанк» закрито з підстав п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. (а.с. 46-47, 68-69, т. 4)

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду. (а.с. 54-55, т. 6)

В ході судового розгляду справи позивач та її представник ОСОБА_2 , який також є третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, позовні вимоги підтримали з наведених у позовній заяві та доповненнях до неї підстав.

13 березня 2019 року позивач подала заяву з проханням розглядати справу без її присутності, прийнявши до відома її письмові пояснення. У зазначених поясненнях позивач зазначила про те, що 21 лютого 2007 року між АТ «УкрСиббанк» та нею було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, предметом якого є зобов`язання банку надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути грошові кошти у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту поновлювальної кредитної лінії , що дорівнює 275 000 доларів США, та сплатити проценти, комісії на умовах, визначених договором. 02 лютого 2009 року між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» укладено додаткові угоди № 1 та № 2 до споживчого кредитного договору №0 від 21 лютого 2007 року, з переходом погашення кредиту на ануїтетну схему.

ПАТ «УкрСиббанк» подав до суду позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 21 лютого 2007 року.

В свою чергу ОСОБА_1 22 квітня 2010 року подала позов до банку про захист прав споживачів, визнання незаконною підвищення процентної ставки, нарахування процентів за прострочення сплати строкових процентів та визнання недійсними умов кредитного договору, визнання недійсними додаткових угод № 1 та № 2 до кредитного договору.

10 листопада 2010 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області ухвалив рішення за позовом ОСОБА_1 та частково задовольнив її позовні вимоги, визнавши незаконним збільшення процентної ставки за користування кредитом, визнавши незаконним нарахування сум за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом за договором №0 з припиненням відповідного нарахування в подальшому, визнавши недійсним п. 1.3 Додаткової угоди № 1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 21 лютого 2007 року в частині визначення розміру ануїтетного платежу, визнавши недійсною Додаткову угоду № 2 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 21 лютого 2007 року. Дане рішення набрало законної сили 19 січня 2011 року, проте ПАТ «Укрсиббанк» його не виконав, перерахунок заборгованості по кредиту з урахуванням незаконних процентних ставок не здійснив та подав у справу про стягнення боргу по кредиту розрахунок заборгованості станом на 10 березня 2011 року, що не відповідав дійсності.

20 квітня 2011 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області ухвалив рішення у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21 лютого 2007 року та стягнув з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно 2 385 856 грн. 83 коп. , що за курсом НБУ станом на 10 березня 2011 року становить 229 419 доларів США 01 цент.

20 липня 2011 року Вищий Спеціалізований Суд України скасував рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2010 року в частині вирішення позову про визнання недійсними Додаткової угоди № 1 від 02 лютого 2009 року до Договору про надання споживчого кредиту № №0 від 21 лютого 2007 року щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації та Додаткової угоди № 2 від 02 лютого 2009 року до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 21 лютого 2007 року щодо зміни схеми погашення кредиту та в цій частині направив справу на новий судовий розгляд. В решті рішення суду від 10 листопада 2010 року було залишене без змін.

Однак ПАТ «Укрсиббанк» не виконав ухвалу Вищого Спеціалізованого суду України від 20 липня 2011 року, сфальшував права вимоги по кредитам , підробив договір про надання споживчого кредиту №0 від 21 лютого 2007 року, змінивши у ньому номер рахунку, на який зараховуються кошти з № НОМЕР_1 на № НОМЕР_2 та підробивши у цьому примірнику договору підписи ОСОБА_1 і передав фальшиві права вимоги ПАТ «Дельта Банк» по Договору купівлі продажу прав вимог за кредитами від 08 грудня 2011 року.

10 травня 2012 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області ухвалив рішення, яким задовольнив позов ОСОБА_1 до АТ «УкрСиббанк» та визнав недійсними Додаткову угоду № 1 від 02 лютого 2009 року до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 21 лютого 2007 року щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації та Додаткову угоду № 2 від 02 лютого 2009 року до Договору про надання споживчого кредиту № №0 від 21 лютого 2007 року щодо зміни схеми погашення кредиту.

Зазначене, на думку позивачки, свідчить про те, що вона була добросовісним позичальником, сплачувала кредит вчасно і простроченої заборгованості за кредитом не було, в зв`язку з чим просить суд задовольнити її позовні вимоги. (а.с. 244, 246-249, т.3)

Представники відповідачів в ході судового розгляду справи по суті просили відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заявлених вимог з підстав, наведених у відзивах на позовну заяву.

Заслухавши доводи сторін, вивчивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зважаючи на слідуючі встановлені судом обставини та відповідні їм правовідносини.

20 квітня 2011 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області ухвалив рішення у справі № 2-18/11 за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, яким стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором з урахуванням відсотків, пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, у сумі 2385856 гривень 83 коп., що за курсом НБУ станом на 10.03.2011 року становить 229419 доларів США 01 центів. В ході розгляду справи судом було встановлено, що між банком та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року, згідно якого банк зобов`язався надати, а відповідач ОСОБА_1 прийняти, належним чином використовувати і повернути банку грошові кошти у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту поновлювальної лінії, що дорівнює 275000 доларів США, що на дату укладання договору дорівнювала еквіваленту 1388750 грн. за курсом Національного банку України та повинна була сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених договором. Позичальник щомісячно повинен вносити платежі, згідно графіку, який є невід`ємною частиною договору.

На підтвердження фактичного отримання коштів позичальником ОСОБА_1 банком надані заяви на видачу готівки. Справжність свого підпису на заявах відповідач не оспорював.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором з урахуванням уточнень, пов`язаних з ухваленням Світловодським міськрайонним судом рішення від 10 листопада 2010 року щодо недійсності окремих пунктів договору та додаткових угод до нього, яке залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 19 січня 2011 року, розмір заборгованості станом на 10.03.2011 року становить 2385856 грн. 83 коп., що за курсом НБУ станом на 10.03.2011 року складає 229419 ( двісті двадцять дев`ять тисяч чотириста дев`ятнадцять) доларів США 01 центів.

Вказане судове рішення залишене було залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2011 року та набрало законної сили. (а.с. 15-16, 17-18, т. 6)

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, в силу дії ч. 4 ст. 82 ЦПК України, факт укладення 21 лютого 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 договору про надання споживчого кредиту № 0 є доведеним та не потребує доказування.

Доводи позивача про підроблення працівниками ПАТ «УкрСиббанк» її підписів у оспорюваному договорі як підстава визнання договору недійсним не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Так, за клопотанням позивача ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 січня 2021 року у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Полтавського науково дослідного експертного криміналістичного центру МВС України.

На вирішення експертів поставлено питання:

1)Підписи від імені ОСОБА_1 , зображення яких міститься у розділі 12 «Адреси, банківські реквізити та підписи Сторін» у графі «Позичальник» у правій нижній частині сторінки 10 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року, а також у розділі «Адреси, банківські реквізити та підписи Сторін» у графі «Позичальник» у правій нижній частині сторінки 12 Додатку № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року, виконані ОСОБА_1 чи іншою особою?

2)Підписи, зображення яких міститься у графі « позичальник » у правій нижній частині кожної сторінки Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року, а також Додатку № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року, виконані ОСОБА_1 чи іншою особою?(а.с. 29-30, т. 7)

Згідно клопотання експерта № СЕ-19/117-21/4883-ПЧ від 20 квітня 2021 року суд пропонував позивачеві для проведення повної об`єктивної експертизи та відповіді на поставлені перед експертом питання надати якісні електрофотокопії сторінок паспорта ОСОБА_1 з зображенням її підписів; достовірні вільні зразки почерку та підпису ОСОБА_1 не менше ніж у 5-ти різнохарактерних документах, а також сплатити рахунок № 25/54 від 20 квітня 2021 року щодо вартості робіт по проведенню судової почеркознавчої експертизи та надати згоду на використання та обробку персональних даних, що нею зроблено не було, про причини невиконання вимог експерта позивач суд не повідомила. (а.с. 86, 87, 88, 91-92, 95, 100, 104, 105 т. 7)

В зв`язку з невиконанням клопотання експерта та не проведенням оплати вартості послуг експерта ухвала суду про призначення судової почеркознавчої експертизи повернута експертною установою без виконання з повідомленням про неможливість проведення експертизи з наведених підстав. (а.с. 106, 107-109, т. 7)

Ст. 109 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Враховуючи ухилення позивача від подання експертам необхідних матеріалів та документів, суд з підстав ст. 109 ЦПК України відхиляє доводи позивача про неналежність їй підписів у Договорі про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року.

Крім того, судом встановлено, що 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» ( продавець) та ПАТ «Дельта Банк» ( покупець) укладено Договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами, згідно умов якого продавець продає ( відступає) Права вимоги за кредитами та передає їх покупцеві, а покупець погоджується придбати Права вимоги за кредитами , приймає їх та сплачує ціну купівлі. Згідно п. 1.1. Договору « права вимоги за кредитами» означає всі права вимоги Продавця в якості кредитодавця по відношенню до позичальників в якості позичальників стосовно кредитів за відповідними кредитними договорами ( включаючи , в залежності від випадку, усі права, повноваження та гарантії відшкодування за ними , у кожному випадку існуючі або майбутні, надані продавцеві або на користь продавця в якості кредитодавця за такими кредитними договорами), а також права вимоги продавця по відношенню до осіб, що надають забезпечення, за відповідними договорами забезпечення.

Згідно Акту приймання передачі, укладеного 19 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору купівлі продажу прав вимог за кредитами від 08 грудня 2011 року, Продавець цим передав ( відступив) Права вимоги за кредитами Покупцю ( зазначені в Додатку І до Договору та деталізовані в Додатку І до цього Акту), та Покупець цим прийняв Права вимоги за кредитами. Продавець та Покупець визнають, що Передача Прав вимоги за кредитами набуває чинності безпосередньо з моменту підписання ними цього Акту, як передбачено Статтею 2.2 Договору.

Згідно Виписки з Додатку І ( перелік Прав вимоги за кредитами) до Договору купівлі продажу прав вимог за кредитами від 08 грудня 2011 року та деталізовані в Додатку І до Акту приймання передачі від 19 грудня 2011 року, ПАТ «УкрСиббанк» продано ( відступлене) Право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року, позичальник ОСОБА_1 ; Договором поруки від 21 лютого 2007 року, поручитель ОСОБА_2 ; Договором іпотеки від 21 липня 2007 року, іпотекодавець ОСОБА_1 (а.с. 141-178, 179, 180, т. 1)

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу дійсності укладення між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» договору в частині передачі прав за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частини перша та друга статті 203 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині 2 статті 517 ЦК України визначено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Як наведено судом вище, рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2011 року задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» та стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність підстав для нарахування боргу, оскільки вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання.

Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите.

У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.

Отже, ухвалення судом рішення у справі про стягнення з боржника кредитної заборгованості унеможливлює задоволення в іншій судовій справі позову про визнання договору купівлі продажу прав вимоги недійсним, якщо такий позов стосується тих самих правовідносин, тих самих прав вимоги, які вже були предметом дослідження у справі про стягнення з боржника кредитної заборгованості.

Подібний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20).

Доводи позивача щодо позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі продажу прав вимог за кредитами від 08 грудня 2011 року, відсутності зобов`язань ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк» зводяться до незгоди з визначеним первісним кредитором розміром кредитних зобов`язань ОСОБА_1 як позичальника за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року, розміру заборгованості, стягнутої з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2011 року, що не може бути підставою для визнання договору про відступлення прав вимог недійсним.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цілому є безпідставними, не ґрунтуються на нормах матеріального права та не можуть бути задоволеними.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 78, 79, 89, 141, 206, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів, визнання недійсними договорів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено 16 грудня 2021 року.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому відповідного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач: Акціонерне товариство «УкрСииббанк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська , 2/12, ;

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», місцезнаходження: м. Київ , вул. Щорса, 36б, ;

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Н.Л.Волошина