ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/2024/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 листопада 2021 року (суддя Карплюк О.І.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 27 липня 2006 року між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого у них народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач проживає окремо, коштів на утримання дитини не надає, неповнолітній син перебуває виключно на утриманні та забезпеченні матері. Водночас, вона не може самостійно забезпечити потреби дитини. Через перенесене онкологічне захворювання їй встановлено інвалідність ІІІ групи довічно, у зв`язку з чим вона постійно приймає дороговартісні препарати. Син ОСОБА_4 також хворіє на астму і потребує постійних медичних препаратів. Відповідач є здоровою та працездатною особою, а тому має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі.

Посилаючись на зазначене, позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 листопада 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно із ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, має нерегулярний, мінливий дохід, за таких обставин, дійшов висновку про стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 2000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції неповно враховано обставини справи, а саме те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі з огляду на його матеріальне становище, а тому висновок суду про стягнення аліментів в розмірі 2000 грн. є помилковим. Такий розмір є не достатнім для належного забезпечення неповнолітнього сина та його розвитку. Судом не надано правової оцінки тому факту, що відповідач на утриманні не має інших неповнолітніх дітей, йому не встановлювалась інвалідність, є здоровим та працездатним, має регулярний дохід. Крім того, йому на праві власності належить майно у вигляді квартири, земельних паїв, автомобіля, в той час як вона з двома дітьми проживає у квартирі її матері. Вказує, що додана відповідачем довідка про те, що він здійснює догляд за особою похилого віку, не може братися судом до уваги, оскільки її набуття було спрямоване лише на отримання відповідачем трудового стажу. Особа, за якою ніби то здійснює догляд відповідач, має гарне здоров`я та самостійно обслуговує усі свої потреби.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Вказує, що суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 2000 грн. щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження № НОМЕР_1 , виданого відділом РАГС міста Торре ОСОБА_6 , Провінція Неаполь, Італія, з поставленим апостилем.

Дитина проживає з матір`ю, ОСОБА_1 , за місцем реєстрації останньої.

Батько дитини не виконує свої зобов`язання по її утриманню, проживає окремо.

Із довідки УПСЗН Тернопільської РДА № 464 від 07 травня 2021 року вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні, як одержувач компенсаційних виплат по догляду за особою, яка має вік понад 80 років - ОСОБА_7 , 1929 р.н.

ОСОБА_1 24.04.2012 року встановлено третю групу інвалідності безтерміново. Відповідно до виписки із медичної картки ОСОБА_1 знаходиться на «Д» обліку, регулярно проходить обстеження.

ОСОБА_3 хворіє, з 16.10.2018 року перебуває на «Д» обліку лікаря пульмонолога, сімейного лікаря, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 23.07.2021 року.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спір по суті суд повинен дослідити матеріали справи, надати належну правову оцінку наявним у справі доказам та ухвалити судове рішення з урахуванням вимог законності та обґрунтованості.

При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України, вірно врахував матеріальне становище платника аліментів та мінливість його доходів і зробив правильний висновок про те, що відповідач спроможний платити аліменти на утримання сина у розмірі 2000 грн.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що визначений розмір аліментів судом є замалим, оскільки для забезпечення належного рівня проживання та розвитку дитини потребуються значні грошові кошти не спростовують висновків суду.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що, виходячи з матеріального стану платника та наявності у нього на праві власності різного майна, він може сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн. є необґрунтованими.

Згідно з ч.1, ч.5 і ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не надала належних і допустимих доказів про доходи відповідача, які б підтверджували його спроможність сплачувати щомісячно аліменти на утримання сина в більшому розмірі ніж визначено судом першої інстанції.

Доводи апелянта стосовно того, що відповідач працює та має регулярний заробіток, а також її посилання на те, що відповідач під час їх спільного проживання оформив на себе догляд за особою похилого віку ОСОБА_7 лише з метою набуття трудового стажу, не підтверджуються матеріалами справи.

Наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк