Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Стегней К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 , звернулася до суду із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович за якою просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис виданий 09.09.2020р., вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович. Виконавчий напис вчинений на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» в рахунок примусового стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним з ТОВ «Український промисловий банк» № 483/ФК-07 від 27.12.2007р. на суму 110 232,14 грн.

Позов мотивований тим, що нотаріально посвідчений договір між позивачем та ТОВ «Український промисловий банк» № 483/ФК-07 від 27.12.2007р. - не укладався, та відсутній в матеріалах виконавчого провадження.

Договір з банком був укладений № 483/ФК-07, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 115 200,00 грн. з розрахунку 11,50 % річних до 25.12.2014 року. Зазначені обставини встановлені Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 08.07.2014 року по справі № 712/16375/12.

Тобто станом на день вчинення виконавчого напису минуло значно більше 3 років після закінчення строку дії кредитного договору, відтак у банку відсутні підстави для стягнення боргу по кредитному договору.

Станом на момент вчинення виконавчого напису - та на момент його пред`явлення - набула чинності та діяла Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р., якою було скасовано п. 1 та п. 2 Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014 року. В подальшому 01.11.2017р. Вищий адміністративний суд України остаточно скасував норму Постанови КМУ, на підставі якої нотаріус вчинив виконавчий напис.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, будь яких клопотань до суду не подавала. Її представник адвокат Ракушинець А.А. подав до суду заяву від 24.12.2021 року просив розглянути справи без його участі.

Представник відповідача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» в судове засідання не з`явився, будь яких письмових заяв до суду не подав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог в судове засідання не з`явилася, причини неприбуття суду не повідомила, письмових заяв не подала.

Судове засідання у справі було призначене на 09 год. 40 хв. 24.12.2021 року, однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 29.12.2021 року.

Повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та Єдиного державного реєстру судових рішень 08.07.2014 року у справі № 712/16375/12 за наслідками розгляду позову Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов був задоволений, стягнуто з ОСОБА_3 (іден. номер. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (, МФО 380236) - 85 605,82 (вісімдесят п`ять тисяч шістсот п`ять грн. 82 коп.) грн. заборгованості та судовий збір 856,06 грн.

При цьому судом було встановлено, що як вбачається з договору кредиту №483/ФК-07 від 27.12.2007 року позивач надав відповідачу кредит у сумі 115 200,00 грн. з розрахунку 11,50 % річних до 25.12.2014 року.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 115200,00 грн.

Однак, взяті на себе зобов`язання ОСОБА_3 перед Банком належним чином не виконував і станом на 21.08.2012 року її заборгованість складає 85 605,82 гривень, що складається з 85 605,82 грн. - тіло кредиту; 0 грн. - заборгованість за відсотками; 0 грн. - заборгованість за комісіями.

За ухвалою від 19.10.2020 року у справі № 712/16375/12 Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області було заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» задоволено. Замінено первісного стягувача ПАТ «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, ) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» (03056, м. Київ, пров. Ковальський, буд. 19 офіс 115, ) - за правом грошової вимоги до ОСОБА_3 по виконавчому провадженню №59371621.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак вищезазначені обставини суд вважає встановленими та такими що не підлягають доказуванню у цій справі.

Суд також приймає до уваги той факт, що ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , після одруження змінила прізвище на ОСОБА_5 , при цьому ідентифікаційний номер не змінився, що підтверджується даними Єдиного реєстру боржників.

09.09.2020р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем був вчинений виконавчий напис на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» в рахунок примусового стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, укладеним з ТОВ «Український промисловий банк» № 483/ФК-07 від 27.12.2007р. на суму 110 232,14 грн., правонаступниками якого були: ПАТ «Дельта Банк» та, у подальшому, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

Стягнення заборгованості здійснювалося за період з 02 липня 2020 року по 01 вересня 2020 року. Сума заборгованості складалася з:

-суми заборгованості за кредитом 85 605,82 грн.;

-суми заборгованості за штрафними санкціями 24 326,32 грн.

-загальна сума заборгованості складає 110 232,14 грн.

Позивач вважає вищезазначений виконавчий напис незаконним, оскільки нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений. Крім того, нотаріус вчинив виконавчий напис на борговому документі без дотримання вимог Закону щодо наявності безспірної заборгованості, а також з пропуском строків звернення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За ухвалою від 25.11.2021 року у цій справі судом за клопотанням позивача було витребувано від відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (03035, м. Київ, вулиця Солом`янська,2 код:40340222) та приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича (76000, Івано Франківська обл., м. Івано Франківськ, вул. Михайла Грушевського, буд. 17), належним чином засвідчену копію виконавчого напису від 09.09.2020 року вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Еліт Фінанс» в рахунок примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором, укладеним з ТОВ «Український промисловий банк» № 483/ФК-07 від 27.12.2007р. з додатками (якщо такі існують).

Ухвала виконана не була, будь - які докази відповідачем по справі суду не надані, відтак суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними у ній доказами в межах встановленого ЦПК строку для її розгляду.

Дані правовідносини регулюються нормами ЦК України, ЗУ «Про нотаріат» та іншими підзаконними нормативно-правовими актами.

За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 цього Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012р. № 296/5 та зареєстрований у МЮ України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок).

Так, згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 цього Закону України (у редакції яка діяла станом на дату вчинення виконавчого напису 09.09.2020 року) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18), від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19),від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З наданого суду виконавчого напису вбачається, що з боржника стягнуто заборгованість за період з 02 липня 2020 року по 01 вересня 2020 року.

Сума заборгованості складалася з:

-суми заборгованості за кредитом 85 605,82 грн.;

-суми заборгованості за штрафними санкціями 24 326,32 грн.

-загальна сума заборгованості складає 110 232,14 грн.

Як вбачається із рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.07.2014 року у справі № 712/16375/12, яке має преюдиційний характер у цій справі, кредитні кошти у цій справі були надані позичальнику на строк до 25.12.2014 року. При цьому тіло кредиту у розмірі 85 605,82 грн. вже було стягнуто за цим рішенням суду, тоді як за оскаржуваним виконавчим написом тіло кредиту фактично було стягнуто з боржника повторно, що є неприпустимим. Стягувачем також було нараховано штрафні санкції після спливу строку кредитування, що також є неприпустимим з огляду на наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18, зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про місячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином, право відповідача нараховувати відсотки та користування кредитом та неустойки за несвоєчасне погашення кредиту, припинилося зі спливом строку кредитування.

При цьому у Виконавчому написі зазначено, що період стягнення з 02 липня 2020 року по 01 вересня 2020 року.

З наведеного випливає, що зазначена в Виконавчому написі сума кредитної заборгованості не є безспірною, оскільки включає нарахування за період, протягом якого відповідач не мав право нараховувати штрафні санкції. А також подвійне стягнення тіла кредиту, яке вже стягнуто у повному обсязі за рішенням суду від 08.07.2014 року у справі № 712/16375/12.

З урахуванням викладеного позов підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що доводи позивача про вчинення виконавчого напису на нотаріально не посвідченому договорі судом не приймаються до уваги, оскільки діюче законодавчо та судова практика в цій частині стосується виключно договорів іпотеки та прямо не може бути застосована до спірних правовідносин.

Решту доводів позивача перевірити неможливо через відсутність будь яких доказів на підтвердження викладеного у позові.

Питання щодо розподілу судових витрат у цій справі судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати як споживач кредитних послуг у відповідності до Закону України «Про судовий збір» та не сплачував судовий збір, а стягнення судових витрат у такому випадку з відповідача на користь держави не передбачена ст. 141 ЦПК України.

Керуючись cт.ст. 10, 81, 89, 141, 263-265, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 09.09.2020р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» в рахунок примусового стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, укладеним з ТОВ «Український промисловий банк» № 483/ФК-07 від 27.12.2007р. на загальну суму 110 232,14 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 29.12.2021 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Дергачова