ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулова Н.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 381/1884/21 (провадження № 2/381/1021/21) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

встановив:

У червні 2021 року сторона позивача звернулася до суду із даним позовом.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

03 серпня 2021 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у вищевказаній цивільній справі, в якій останні просив суд накласти арешт на нежитлове приміщення магазин промислових товарів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна , загальною площею 121,1 кв.м., що знаходиться на адресою: АДРЕСА_1 , яке відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_3 .

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду київської області від 11 серпня 2021 року вищевказану заяву було повернуто заявнику.

Між тим, Постановою Київського апеляційного суду від 26 листопада 2021 року, вищевказану ухвалу суду першої інстанції було скасовану, а справу за заявою про забезпечення позову направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13 грудня 2021 року, дану справу передано судді Осауловій Н.А..

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що предметом позову в даній справ є визнання нежитлового приміщення, магазину промислових товарів, загальною площею 121,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та визнання права власності за ними по 1/2 частині вказаного нежитлового приміщення в порядку поділу майна подружжя. Позовні вимоги ОСОБА_2 ґрунтуються на положеннях ст. 60 СК України, однак вказане майно, що є предметом позову зареєстроване на праві власності виключно за ОСОБА_3 .. Представник зазначає, що оскільки, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, то ОСОБА_3 має можливість без згоди ОСОБА_2 розпоряджатися спільним майном подружжя, що ускладнить виконання рішення, оскільки ОСОБА_2 з метою реєстрації права власності на 1/2 нежитлового приміщення буде вимушений додатково оскаржувати в судовому порядку правочин про розпорядження нежитловим приміщенням та відповідний запис про державну реєстрацію. Тому, для ефективного захисту прав та інтересів позивача, необхідним є забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказане нежитлове приміщення.

Дослідивши додані до заяви матеріали та матеріали справи, суд вважає що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частин 1 та 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що суд має пересвідчитися, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та визнання за останніми у порядку поділу спільного майна подружжя права власності на 1/2 частину за кожним, нежитлового приміщення, магазину промислових товарів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №, загальною площею 121,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрований відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за відповідачем ОСОБА_3 .

Так, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову у даній справі, щодо визнання спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно, є взаємопов`язаний зі способом забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, при цьому накладення арешту на спірне майно, не призведе до обмеження прав відповідача, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Таким чином суд вважає заяву про забезпечення позову обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись положеннями статтями 149-153, 354 ЦПК України, суд -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 381/1884/21 (провадження № 2/381/1021/21) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Накласти арешт на нежитлове приміщення, магазин промислових товарів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №, загальною площею 121,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрований відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за відповідачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали для негайного виконання направити до Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Суворова, 1).

Копії ухвали надіслати заявнику та особі, якій належить арештоване майно ОСОБА_3 .

Строк пред`явлення до виконання ухвали про забезпечення позову відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» - один рік.

У відповідності до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржено до Київського апеляційного суду відповідно до статей 354-355 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Н.А. Осаулова