ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9824/21 Справа № 199/3837/21 Суддя у 1-й інстанції - АВРАМЕНКО А. М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Страхова компанія Інго про стягнення невиплаченого страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Страхова компанія Інго про стягнення невиплаченого страхового відшкодування.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 07 листопада 2020 року між позивачем та АТ СК Інго було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків №530306666.20, застрахованим транспортним засобом є належний позивачу автомобіль «Lexus NX» д.н.з. НОМЕР_1 , страхова сума 772200 гривень. Страховим випадком є в тому числі пошкодження авто внаслідок ДТП.

15 січня 2021 року дочка позивача, керуючи зазначеним транспортним засобом, в умовах засніженого дорожнього покриття здійснила наїзд на каміння під снігом, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

На підставі п.п.9.1.4.1, 9.1.4.3 договору страхування представники страховика та поліції не викликались, оскільки автомобіль мав незначні пошкодження декоративних елементів кузова, був вечірній час доби.

На наступний день водій автомобіля повідомила страховика за телефоном про подію ДТП, а 18 січня 2021 року відповідачу було надано письмове повідомлення про подію та заява про страховий випадок.

Після цього позивач була спрямована відповідачем до спеціалізованої СТО для визначення розміру збитків, які склали 77077 гривень.

02 лютого 2021 року відповідачем проінформовано позивача про порушення умов п.9.1.4 договору страхування в частині несвоєчасного повідомлення страховика про подію ДТП, а тому відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Позивач вважає таку відмову безпідставною, надуманою та формальною, оскільки несвоєчасне повідомлення страховика про страховий випадок може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування лише у разі, якщо таке несвоєчасне повідомлення завадило страховику переконатись, що подія є страховим випадком. Разом з тим, позивач, водій забезпеченого авто не чинили відповідачу жодних перешкод у встановленні обставин заподіяння та розміру збитку внаслідок ДТП.

Враховуючи зазначене, позивач просила суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 50000 гривень, а також покласти на відповідача судові витрати по справі.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 листопада 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір страхування №530506666.20 добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків.

За змістом даного договору до водіїв (осіб, допущених до керування забезпеченим транспортним засобом відповідно до діючого законодавства) належать всі водії зі стажем керування більше 4 років та віком старше 25 років, які керують застрахованим транспортним засобом на законних підставах. Забезпеченим (застрахованим) транспортним засобом є автомобіль «Lexus NX» д.н.з. НОМЕР_1 , страхова сума 772200 гривень, розмір франшизи за всіма іншими страховими випадками, окрім угону, повній загибелі ТЗ становить 0% від страхової суми. Страховим випадком є пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу, його складових частин, деталей або обладнання внаслідок ДТП, пожежі, стихійного лиха, падіння предметів, попадання каміння, протиправних дій третіх осіб, угону. Строк дії договору з 00.00 год. 08 листопада 2020 року по 24.00 год. 07 листопада 2021 року.

18 січня 2021 року позивач звернулась до відповідача із письмовим повідомленням про випадок, в якому зазначила, що 15 січня 2021 року водій забезпеченого транспортного засобу «Lexus NX» д.н.з. НОМЕР_1 здійснила наїзд на камінь, який був під снігом. Місцем пригоди зазначено м. Дніпро. В той же день позивач подала відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування, в якій просила здійснити виплату страхового відшкодування за страховим випадком від 15 січня 2021 року на користь Алмаз Мотор ЛТД згідно рахунку.

Відповідно до рахунку № НОМЕР_2 від 18 січня 2021 року, складеного ТОВ фірма «Алмаз Мотор ЛТД», вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 77077 гривень (без ПДВ 64230,84 гривень).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та безпідставності, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Страхування є одним із засобів, покликаних мінімізувати ризики, пов`язані з можливим знищенням або пошкодженням такого майна. Економічне призначення майнового страхування полягає у відшкодуванні збитків, заподіяних внаслідок пошкодження чи знищення майна при настанні страхових випадків, визначених законодавством або обумовлених договором. Отже, мета такого страхування компенсування шкоди.

Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхуванням є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Яка саме подія визнається страховим випадком має бути детально зазначено у договорі страхування.

Положення статей 11, 525, 526, 629 ЦК України дають підстави для висновку, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання умов якого не допускається.

З урахуванням змісту статті 979 ЦК України та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК України, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК України) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.

Відповідно до п.8.2.10 договору страхування №530506666.20 страхувальник, водій чи їх представник зобов`язані при настанні страхового випадку сповістити (зателефонувати) до контакт-центру страховика та викликати компетентні органи відповідно до розділу 9 цього договору.

Згідно п.9.1.4 договору страхування №530506666.20 страхувальник при настанні страхового випадку у вигляді ДТП зобов`язаний з місця події негайно (протягом години) в межах населеного пункту та не пізніше 6-ти годин за його межами сповістити в телефонному режимі про це контакт-центр страховика (строк повідомлення може бути подовжено, якщо мали місце обставини, підтверджені документально, за яких дотримання вказаних строків було об`єктивно неможливим).

Положеннями п.9.1.4.1 договору страхування №530506666.20 передбачено, що виїзд на місце події представника Спеціалізованої служби, компетентних органів та отримання відповідної довідки є необов`язковим у випадках пошкодження лише лакофарбового покриття або декоративних елементів кузова (не більше двох суміжних елементів та без деформації), биття скла, приладів зовнішнього освітлення. В інших випадках виїзд представника Спеціалізованої служби на місце події є обов`язковим (п.9.1.4.2).

Згідно п.9.1.4.3 договору страхування №530506666.20 виклик поліції на місце події є необов`язковим у випадках, якщо ДТП сталася лише за участю страхувальника/особи, допущеної до керування застрахованим транспортним засобом, за умови відсутності третіх осіб, та якщо сума збитку (без вирахування передбаченої договором франшизи) становить не більше 50000 гривень. Якщо в подальшому збиток виявиться більше 50000 гривень, страхове відшкодування розраховується як 50000 гривень за вирахуванням передбаченої договором франшизи.

Відповідно до п.9.1.6 договору страхування №530506666.20 страхувальник при настанні ДТП зобов`язаний зберігати транспортний засіб, пошкоджене майно та розташування учасників ДТП в такому стані, в якому вони знаходилися після ДТП, до приїзду працівників поліції/аварійного комісара страховика.

Положеннями п.12.1.10 договору страхування №530506666.20 передбачено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування є те, що страхувальник, водій чи їх представник не виконав обов`язків, передбачених умовами договору страхування (згідно п.8 договору) та Правилами.

Згідно п.12.2.3 договору страхування №530506666.20 страховик має право цілком чи частково відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник чи його представник несвоєчасно повідомив страховика про настання страхового випадку (згідно розділу 9 договору) без поважних на це причин або створював страховику перешкоди у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Судом встановлено, що 16 січня 2021 року водієм автомобіля «Lexus NX» д.н.з. НОМЕР_1 було повідомлено відповідача шляхом звернення до контакт-центру страховика про те, що 15 січня 2021 року було пошкодження зазначений транспортний засіб внаслідок наїзду на каміння. Водій автомобіля звернувся до контакт-центру не з місця події та на наступний день від заявленої події, виїзд аварійного комісара не здійснювався, підтвердити заявлені фактичні обставини пошкодження автомобіля не виявилось за можливе представником страховика у передбачений договором страхування спосіб.

Установивши, що водій автомобіля «Lexus NX» д.н.з. НОМЕР_1 не виконав обов`язків, передбачених пунктами п.п.8.2.10, 9.1.4, 9.1.6 укладеного між сторонами договору страхування щодо вчасного надання страховику правдивої інформації про обставини ДТП, що перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про правомірність відмови АТ СК Інго у виплаті позивачу страхового відшкодування.

Таким чином доводи скарги про порушення судами норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, на законність судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками судів, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.

Доводи, вказані в апеляційній скарзі про те, що суд неповно з`ясував обставини по справі, необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року № 63566/00).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: