ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

15 грудня 2021 року

м. Харків

справа №2-2093/10

провадження №22-ц/818/5658/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Маміної О.В,, Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання : Гармаш К.В.,

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

представник відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у справі № 2-2093/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в особі його представника ОСОБА_3 , на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2021 року, постановлену суддею Шишкіним О.В., -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у справі № 2-2093/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, в обґрунтування якої зазначив, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь 5 593 000 грн.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2011 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2010 року скасовано, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року залишено в силі.

11 жовтня 2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 2-2093/10 від 11 жовтня 2011 року, який в подальшу наданий ОСОБА_1 до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

15 листопада 2011 року Управлінням державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області розпочато виконавче провадження № 29843681 щодо примусового виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.06.2010 р.

Заявник зазначає, що ним вчинено всі можливі дії з метою забезпечення виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 боргу у розмірі 5593000 грн. Однак на підставі апеляційної скарги ОСОБА_4 Апеляційним судом Харківської області відкрито провадження по справі, про що постановлена відповідна ухвала суду. У зв`язку з викладеним виконавче провадження з цього часу завершено на підставі ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV (втратив чинність 05.01.2017 року) виконавчий лист повернуто до органу, який його видав, тобто до Дзержинського районного суду м. Харкова, що підтверджується постановою державного виконавця про повернення виконавчого документа від 25.08.2015 р.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 як особи, яка не брала участі у справі, задоволено. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року скасовано. 12 лютого 2020 року Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2017 року скасовано. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року залишено в силі.

З метою виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року ОСОБА_1 10.03.2020 р. звернувся до суду із заявою вх. №14087 про видачу оригіналу виконавчого документа, проте, отримати виконавчий лист не надалось можливим, оскільки відповідно до листа голови Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.03.2020 р. в матеріалах справи № 2-2093/10 оригінал виконавчого листа відсутній та до Дзержинського районного суду м. Харкова не надходив, згідно автоматизованої системи документообігу суду КП «ДЗ».

З метою встановлення місця знаходження оригіналу виконавчого документа ОСОБА_1 24.03.2020 р. звернувся до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області із відповідною заявою щодо ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження № 29843681 та отримання оригіналу виконавчого листа, проте, станом по день звернення із зазначеною заявою відповіді Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області оригінал виконавчого документа не наданий, із матеріалами справи ОСОБА_1 не ознайомлено, а отже заява була проігнорована.

Таким чином, відсутність виконавчого документа в Дзержинському районному суді м. Харкова, наявність постанови про повернення виконавчого листа до Дзержинського районного суду м. Харкова дає достатні підстави вважати, що виконавчий документ по справі № 2-2093/10 втрачений з причин, що не залежали від ОСОБА_1 .

Водночас, із заявою про видачу дубліката виконавчого документа, ОСОБА_1 звертається до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа, оскільки остаточне рішення по справі № 2-2093/1 набрало законної сили 12.02.2020 р., відповідно до Постанови Верховного Суду та до цього часу у ОСОБА_1 були відсутні підстави для отримання та пред`явлення виконавчого документа.

У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 просив суд поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі № 2-2093/10 та видати дублікат виконавчого листа по справі № 2-2093/10 про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 5 593 000 (п`ять мільйонів п`ятсот дев`яноста три тисячі) грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у справі №2-2093/10 задоволено. Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у цивільній справі № 2-2093/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Видано дублікат виконавчого листа № 2-2093/10, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова 11 жовтня 2011 року, на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.06.2010, яке набрало законної сили 27.07.2011, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (боргу у сумі 5593000 (п`ять мільйонів п`ятсот дев`яносто три тисячі) грн, а також судові витрати у сумі 1820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн, усього 5594820 (п`ять мільйонів п`ятсот дев`яносто чотири тисячі вісімсот двадцять) грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в особі свого представника ОСОБА_3 , просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист одержаний на руки представником позивача в приміщенні суду. Заявник стверджує, що виконавчий лист був втрачений при здійсненні поштової пересилки з відділу державної виконавчої служби, між тим, виконавча служба у відповіді на запит ОСОБА_1 зазначає, що відправила виконавчий лист до Дзержинського районного суду м. Харкова, однак не надає жодного доказу цього відправлення і навіть не посилається на такі докази. Також вказує, що в порушення вимог положень Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби у відповіді ВДВС відсутні посилання на вихідний номер та дату направлення виконавчого листа до Дзержинського районного суду, що ставить під сумнів як факт направлення так і факт втрати. Наголошує, що заявник не довів відсутність можливості провести перевірку втрати поштового відправлення у встановленому законом порядку, отже вказана заява ОСОБА_1 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у сумі 5 593 000 грн.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2011 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2010 року скасовано, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року залишено в силі.

11 жовтня 2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 2-2093/10 від 11 жовтня 2011 року.

Постановою старшого виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Харківській області Бардіна І.С. від 28 травня 2015 року на підставі ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV у зв`язку з надходженням ухвали Апеляційного суду Харківської області про відкриття апеляційного провадження №2-2093/10 від 24 липня 2015 року, виконавчий лист повернуто органу, що його видав.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 як особи, яка не брала участі у справі, задоволено. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року скасовано.

12 лютого 2020 року Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2017 року скасовано. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року залишено в силі.

Відповідно до листа голови Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.03.2020 р. в матеріалах справи № 2-2093/10 оригінал виконавчого листа в матеріалах справи №2-2093/10 не значиться, згідно автоматизованої системи документообігу суду КП «ДЗ» відомості про надходження виконавчого листа у суду відсутні.

Згідно з відповіддю Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області СМУМЮ (м. Харків) віл 03.04.2020 № 9522/В-3 ОСОБА_1 повідомлено, що ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження ВП № 29843681 не має за можливе у зв`язку зі знищенням. Надати оригінал виконавчого листа по справі №2-2093/10 виданого 11.10.2011 року не можливо, у зв`язку з тим, що відповідно до даних АСВП державним виконавцем відповідно до ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ було повернуто до суду який його видав.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явленням виконавчого листа, виходив з обґрунтованості заяви стягувача ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

У відповідності з положеннями ст.124 Конституції України та ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали чинності, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Законом України "Про виконавче провадження" визначаються умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Як на підставу вимог заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку на його пред`явлення, ОСОБА_1 посилався на те, що наявні підстави для видачі дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку на його пред`явлення, оскільки виконавчий лист втрачено не з його вини, а також, що ним вчинено всі можливі дії з метою забезпечення виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 боргу у розмірі 5593000 грн.

Єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Заяву про видачу дубліката виконавчого листа може бути подано до суду тільки до закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, встановленого пунктом 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на момент видачі виконавчого листа.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст.431 ЦПК).

За змістом ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Суд при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання чи втрачено оригінал виконавчого листа, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили, щодо причин пропуску пред`явлення до виконання виконавчого документа та залежно від встановлених обставин та характеру причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав як для видачі дубліката виконавчого листа, так і для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (правова позиція ВСУ у справі № 6-608цс15) право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», на ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

З огляду на зазначене, видача дублікату є дією адміністративних органів і суду, яка спрямована на усунення перепон у завершенні судового провадження та на виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень чинного ЦПК України у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд.

Дана позиція узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, котрий зокрема в справах "Шмалько проти України" від 20.07.2004 р. зазначив, що пункт 1 статті б гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю б як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідно до листа голови Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.03.2020 р. в матеріалах справи № 2-2093/10 оригінал виконавчого листа відсутній та до Дзержинського районного суду м. Харкова не надходив, згідно автоматизованої системи документообігу суду КП «ДЗ».

Згідно відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області СМУМЮ (м. Харків) віл 03.04.2020 № 9522/В-3 ОСОБА_1 повідомлено, що ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження ВП № 29843681 не має за можливе у зв`язку зі знищенням. Надати оригінал виконавчого листа по справі №2-2093/10 виданого 11.10.2011 року не можливо, у зв`язку з тим, що відповідно до даних АСВП державним виконавцем відповідно до ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ було повернуто до суду який його видав.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність виконавчого документа в Дзержинському районному суді м. Харкова, наявність постанови про повернення виконавчого листа до Дзержинського районного суду м. Харкова дає достатні підстави вважати, що виконавчий документ по справі № 2-2093/10 втрачений з причин, що не залежали від ОСОБА_1 .

Поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є оціночною категорією і встановлюються у кожному конкретному випадку. Поважними можна визнати ті причини, які не залежали від волі стягувача.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, - заява ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання - є обґрунтованою.

Враховуючи, що оригінал виконавчого листа до суду не надходив, в матеріалах справи він відсутній, отже виконавчий лист втрачено не з вини стягувача, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність видачі дубліката виконавчого листа.

Доводи апеляційної скарги висновки судів не спростовують, на законність судового рішення не впливають. При вирішенні вказаної справи суд правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі його представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови виготовлено 24 грудня 2021 року