ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9760/21 Справа № 205/3503/20 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.12.2019 року о 14:40 годин на перехресті вулиць Метробудівська та Набережна Заводська в м. Дніпрі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mitsubishi Space Star», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Lexus RX 300», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1

ДТП сталась через порушення відповідачем ПДР України. Внаслідок зіткнення автомобіль позивача отримав механічні ушкодження. Згідно з висновками автоекспертного звіту від 12.12.2019 року сума збитку становить 76818,42 грн. Окрім цього, позивачу була завдана моральна шкода, яка виразилась у моральних стражданнях, яку позивач оцінює в 10000,00 грн.

Враховуючи зазначене, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП в розмірі 76818,42 грн.; вартість експертної оцінки 2500,00 грн.; судовий збір у сумі 840,80 грн., та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 76818,42 грн., оплату за експертну оцінку в розмірі 2500,00 грн., моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., всього у сумі 89318,42 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.12.2019 року о 14:40 годин на перехресті вул. Метробудівська та Набережна Заводська у м. Дніпрі водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Lexus RX 300», реєстраційний номер НОМЕР_3 , перед поворотом праворуч не зайняв крайнє праве положення на проїзній частині, не переконався у безпеці власного маневру, і в момент повороту праворуч здійснив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що рухався у попутному з ним напрямку. Після цього автомобіль марки «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_4 , продовжив некерований рух вправо та здійснив наїзд на автомобіль марки «Mitsubishi Space Star», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження, чим завдана матеріальна шкода, водій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження (а.с. 5-7).

Позивач є власником автомобілю марки «Mitsubishi Space Star», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 (а.с. 66).

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (а.с. 5-7).

У вказаній постанові також зазначено, що окрім пояснень безпосередніх учасників ДТП водіїв ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , та свідка ОСОБА_4 , винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення знайшла своє повне підтвердження у досліджених письмових доказах, приєднаних до даної справи, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 359003 від 12.12.2019 року; схемою місця ДТП та фото-таблицею до неї від 12.12.2019 року; письмовими поясненнями водіїв ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 12.12.2019 року.

Згідно звіту № 01-04-20 про оцінку вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, складеного ФОП ОСОБА_6 09.04.2020 року, розмір збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу «Mitsubishi Space Star», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 76818,42 грн. (а.с. 13-31).

У висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи з дослідження обставин механізму ДТП від 15.04.2021 року № 10.1/015, складеного судовим експертом Драганом В.М., зокрема зазначено, що дії водія автомобіля Lexus ОСОБА_1 не суперечили вимогам п.п. 10.1. та 10.3. ПДР України. Дії водія автомобіля Toyota ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 10.1. ПДР України, що з технічної точки зору перебувало у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП (із зіткненням з автомобілем Lexus, а пізніше і наїздом на Mitsubishi). Після зіткнення автомобіля Lexus з автомобілем Toyota водій ОСОБА_1 перебував у аварійній дорожньо-транспортній обстановці, яку йому було створено водієм автомобіля Toyota ОСОБА_3 . В умовах аварійної обстановки дії водіїв не можуть оцінюватися з точки зору правил безпеки дорожнього руху, оскільки ці правила розраховані на звичайні прийоми керування транспортним засобом, а не в умовах самозахисту. Оцінка дій учасників дорожнього руху в умовах самозахисту відноситься до правової оцінки дій учасників ДТП (з`ясування питань права), і відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України не допускається та виходить за межі компетенції автотехнічних експертів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів не може погодитись в повній мірі з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Порядок і умови відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, визначені статтями 1187, 1188 ЦК України. Зокрема, статтею 1188 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки кожному з їх володільців за рахунок іншого із них.

Відповідно до цієї статті шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

При цьому вина у завданні шкоди, згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України судом враховується висновок викладений в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №127/7370/17.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідні висновки щодо застосування норм матеріального права висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 14-176цс18, за результатами розгляду якої Велика Палата Верховного Суду відступила від раніше висловлених Верховним Судом України висновків про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, зокрема договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що даних про те, що цивільно-правова відповідальність водія відповідача, який керував автомобілем марки «Lexus RX 300», реєстраційний номер НОМЕР_3 , є застрахована відсутні.

Статтею 41 цього Закону визначено, що МТСБУ (Моторне (транспортне) страхове бюро України) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону (забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована), та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої не застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (МТСБУ) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика (МТСБУ). В останньому випадку обсяг відповідальності незастрахованої особи обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, здійсненої МТСБУ.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на особу, цивільно-правова відповідальність якої не застрахована, та якою завдано шкоди забезпеченому транспортному засобу, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що заявляючи вимоги про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, позивач не надав доказів на підтвердження того, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу відповідача не була застрахована на умовах договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів станом на день ДТП, а також на підтвердження його звернень до страховика або МТСБУ з приводу відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та про відмову у здійсненні такої виплати.

За таких обставин, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальної шкоди є передчасним.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, колегія суддів, зазначає наступне.

Встановлено, що постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За правилами ст. 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача на користь позивача моральну шкоду, яку позивач зазнав внаслідок суттєвого пошкодження належного йому транспортного засобу, у розмірі 10 000 грн.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2021 року слід скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 76818,42 грн., оплату за експертну оцінку в розмірі 2500,00 грн. В частині стягнення моральної шкоди рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2021 рокускасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 76 818,42 грн., оплату за експертну оцінку в розмірі 2500,00 грн., та у задоволенні вказаних вимог відмовити.

Рішення суду в частині стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: