Ухвала

03 березня 2021 року

м. Київ

справа № 2607/4469/12

провадження № 61-19127ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства з 100 % іноземною інвестицією «Союз контракт Інвестмент», Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобудінвест», Комунального підприємства «Науково-дослідний інститут будівельного виробництва», треті особи: Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Товариство з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Ільїнський», про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2008 року позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , звернулись до Подільського районного суду міста Києва з позовом, до Дочірнього підприємства з 100 % іноземною інвестицією «Союз контракт Інвестмент» (далі - ДП «Союз контракт Інвестмент»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобудінвест» (далі - ТОВ «Автобудінвест»), Комунального підприємства «Науково-дослідний інститут будівельного виробництва» (далі - КП «Науково-дослідний інститут будівельного виробництва»), треті особи: Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Товариство з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Ільїнський» (далі - ТОВ «ЖК «Ільїнський»), про зобов`язання вчинити дії.

Позов обґрунтовано тим, що позивач ОСОБА_2 є власницею будинку за адресою: АДРЕСА_1 , також у вказаному будинку проживають та зареєстровані чоловік - позивач ОСОБА_1 та син ОСОБА_3 . Зазначали, що біля будинку позивачів знаходиться земельна ділянка із кадастровим номером :85:369:0002, яка належить відповідачу ДП з 100 % іноземною інвестицією «Союзконтракт Інвестмент». На вказаній ділянці відповідач має намір побудувати готельно-офісний комплекс із підземним паркінгом, відповідно до проекту готельно-офісного комплексу з підземним паркінгом та громадськими приміщеннями з відтворенням фасадних стін та набудовою поверхів по АДРЕСА_2 - АДРЕСА_3 , який належить позивачам за адресою: АДРЕСА_1 , біля якого планується будівництво готельно-офісного комплексу з підземним паркінгом, є об`єктом культурної спадщини. Вказували, що будівництво готельно-офісного комплексу із підземним паркінгом по АДРЕСА_2 - АДРЕСА_3 матиме негативний вплив на належний позивачам будинок, який в подальшому приведе будинок до аварійного стану, а в кінцевому результаті до його руйнування. Крім того, ДП з 100% іноземною інвестицією «Союзконтракт Інвестмент» не вжило ніяких заходів, щодо захисту існуючої забудови, яка розташована поблизу запланованого об`єкта будівництва і не вжило заходів щодо забезпечення права власності позивачки, як власника будинку розташованого поблизу об`єкта будівництва.

Тому, уточнивши позовні вимоги просили: зобов`язати ДП з 100% іноземною інвестицією «Союзконтракт Інвестмент» здійснити за власний рахунок страхування цивільної відповідальності ДП з 100% іноземною інвестицією «Союзконтракт Інвестмент», яка може виникнути через зруйнування чи пошкодження будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (ризиків пошкодження та руйнування) на час здійснення будівництва за адресою: АДРЕСА_2 - АДРЕСА_4 (на земельній ділянці із кадастровим номером :85:369:0002), м. Київ та на п`ять років після будівництва за вказаною адресою; зобов`язати ДП з 100% іноземною інвестицією «Союзконтракт Інвестмент» в рамках проекту будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_2 - АДРЕСА_4 передбачити та узгодити з позивачами роботи з укріплення фундаменту будівлі в АДРЕСА_1 ; зобов`язати ДП з 100 % іноземною інвестицією «Союзконтракт Інвестмент» здійснити роботи з укріплення фундаменту будівлі в АДРЕСА_1 в рамках проекту будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_2 - АДРЕСА_4 ; зобов`язати ДП з 100 % іноземною інвестицією «Союзконтракт Інвестмент» та ТОВ «Автобудінвест» не здійснювати роботи та не залучати до їх здійснення третіх осіб за адресою: АДРЕСА_2 - АДРЕСА_4 до закінчення робіт з укріплення фундаменту будівлі в м. Києві по вул. Волоська/Борисоглібська/Набережно-Хрещатицька 2/21/19 «Е»; ДП з 100% іноземною інвестицією «Союзконтракт Інвестмент», ТОВ «Автобудінвест» та КП «Науково-дослідний інститут будівельного виробництва» надати можливість безперешкодного доступу спеціально підготовлених та проінструктованих у відповідності до вимог техніки безпеки осіб, уповноважених дорученням хоча б одного з позивачів, представників позивача (-ів) на будівництво та до ознайомлення зі всією документацією відповідачі, що стосується будівництва за адресою: АДРЕСА_2 - АДРЕСА_4 постійно до моменту підписання акту введення в експлуатацію новобудов та розпорядження про затвердження акту державної міжвідомчої комісії.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року, в задоволені позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 22 грудня 2020 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Подільського районного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року у вищевказаній справі з пропуском строку на касаційне оскарження, установленого статтею 390 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 28 грудня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху до 28 січня 2021 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали, зокрема надання доказів про отримання ним оскаржуваного судового рішення саме 23 листопада 2020 року, та подання касаційної скарги у новій редакції із зазначенням підстав касаційного оскарження.

У січні 2021 року ОСОБА_1 направив на адресу Верховного Суду матеріали на усунення недоліків, зокрема касаційну скаргу у новій редакції та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. У клопотанні заявник повторно зазначає, що отримав копію постанови апеляційного суду 23 листопада 2020 року, що підтверджується розпискою, яка міститься у матеріалах справи, проте не надає доказів на підтвердження зазначених обставин.

Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2021 року наведені заявником підстави для поновлення строку визнано неповажними, у зв`язку з їх недоведеністю, касаційну скаргу залишено без руху. Встановлено строк для усунення недоліків до 09 березня 2021 року, але не більше десяти днів з дня вручення ухвали, зокрема запропоновано заявнику звернутись із клопотанням, в якому навести інші підстави та надати відповідні докази.

У лютому 2021 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, зокрема клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження у новій редакції.

Клопотання обґрунтовано тим, що формально станом на день подання касаційної скарги ОСОБА_1 особисто не отримував копію постанови апеляційного суду. 23 листопада представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 отримала копію постанови, що підтверджується відповіддю Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 оку № 0606/588/2021. ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 є його дружиною, остання надала йому для ознайомлення свій примірник постанови, з яким він ознайомився 23 листопада 2020 року. З метою процесуальної економії не став подавати самостійно заяву про видачу копії постанови апеляційного суду. Крім того, зазначає, що суд апеляційної інстанції взагалі не надсилав копію постанови сторонам у справі, що підтверджується наданими заявником фотокопіями тому № 6 матеріалів справи № 2607/4469/12, зокрема довідкою апеляційного суду про відсутність коштів на оплату послуг з пересилання письмової кореспонденції засобами поштового зв`язку.

Згідно з положеннями статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та надані заявником докази, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки встановлені обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є згідно із статтею 390 ЦПК України підставою для його поновлення.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, зокрема статей 2, 5, 16 Закону України «Про основи містобудування» та відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування зазначених норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, заявник посилається на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки не дослідили зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Оскільки недоліки касаційної скарги усунуто, за формою та змістом касаційна скарга відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, та витребування матеріалів указаної вище справи.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Подільського районного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року.

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства з 100 % іноземною інвестицією «Союз контракт Інвестмент», Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобудінвест», Комунального підприємства «Науково-дослідний інститут будівельного виробництва», треті особи: Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Товариство з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Ільїнський», про зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року.

Витребувати з Подільського районного суду міста Києва матеріали справи № 2607/4469/12.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик