ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

28 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 642/919/21

провадження № 22-ц/818/6018/21

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії Маміної О.В. Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Харківська обласна прокуратура, Головне управління Національної поліції в Харківській області , Державна казначейська служба України,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди за апеляційними скаргами Харківської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 липня 2021 року, у складі судді Феленка Ю.А.,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, в якій просила стягнути з державного бюджету України на свою користь компенсацію моральної шкоди у розмірі 10 000,00 гривень, завдану незаконними рішеннями, протиправною довготривалою бездіяльністю, неефективним розслідуванням, порушенням розумних строків при проведенні досудового розслідування.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилалась на те, що 16 вересня 2013 року вона звернулася до начальника Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області підполковника міліції Плотнікова Д.В. з заявою про вчинення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України. З вищевказаної заяви вбачається, що ОСОБА_1 повідомляла про надані на досудовому розслідуванні кримінального провадження № 0000019 свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 завідомо неправдиві показання відносно її сина ОСОБА_4

19 вересня 2013 року прокурором прокуратури Ленінського району м. Харкова Білодід І. надіслано відповідь позивачу за результатами розгляду її заяви від 16 вересня 2013 року, що надійшла з Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, щодо вчинення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України, в якій зазначено, що відомості викладені у її заяві не підлягають внесенню в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань, оскільки не містять об`єктивних даних про вчинення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України.

29.09.2013 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова зі скаргою на бездіяльність прокурора, в якій просила скасувати вищевказане рішення прокурора про відмову у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 16.09.2013 року та зобов`язати прокурора внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2013 року скаргу задоволено та зобов`язано прокурора Ленінського району м. Харкова вчинити дії по внесенню відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 16.09.2013 року.

04.10.2013 року Ленінським РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань на виконання вищевказаної ухвали суду, присвоєно № 0000152.

02 жовтня 2014 року ОСОБА_1 одержала пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Постановою старшого слідчого прокуратури Ленінського району м. Харкова Костюкова М.С. від 10.10.2013 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 від 04.10.2013 року, було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 04.12.2013 року було задоволено скаргу ОСОБА_1 , скасовано вказану постанову про закриття кримінального провадження № 0000152 та направлено матеріали до прокуратури Ленінського району м. Харкова для подальшого досудового розслідування.

01.12.2014 року ОСОБА_1 звернулась до першого заступника начальника Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Заворіна А.І. з клопотанням про проведення слідчих дій в порядку ст. 220 КПК України, на яке отримала відповідь, що її клопотання задоволено в повному обсязі.

Постановою старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Петрашевої Я.А. від 13.04.2018 року кримінальне провадження № 0000152 від 04.10.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, закрито за встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 23.05.2018 року було задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову від 13.04.2018 року старшого слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Петрашевої Я.А. про закриття провадження у кримінальному провадженні № 0000152.

Постановою старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Петрашевої Я.А. від 16.07.2018 року кримінальне провадження № 0000152 від 04.10.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, закрито за встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 06.08.2018 року було задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Петрашевої Я.А. від 16.07.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000152.

Постановою старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Петрашевої Я.А. від 07.12.2018 року кримінальне провадження № 0000152 від 04.10.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, закрито за встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 09.01.2019 року було задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Петрашевої Я.А. від 07.12.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000152.

Постановою старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Петрашевої Я.А. від 09.04.2019 року кримінальне провадження № 0000152 від 04.10.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, закрито за встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 02.07.2019 року було задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Петрашевої Я.А. від 09.04.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152.

Постановою старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Петрашевої Я.А. від 02.08.2019 року кримінальне провадження № 0000152 від 04.10.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, закрито за встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 20.08.2019 року було задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Петрашевої Я.А. від 02.08.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152.

Постановою старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Петрашевої Я.А. від 20.06.2020 року кримінальне провадження № 0000152 від 04.10.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, закрито за встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 11.11.2020 року було задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Петрашевої Я.А. від 20.06.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152.

Постановою дізнавача-інспектора СД Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Горбаченко А.А. від 27.11.2020 року кримінальне провадження № 0000152 від 04.10.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, закрито за встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 15.12.2020 року було задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову дізнавача-інспектора СД Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Горбаченко А.А. від 27.11.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152.

Таким чином, на думку ОСОБА_1 своїми тривалими неправомірними діями відповідачі Харківська обласна прокуратура та Головне управління Національної поліції в Харківській області завдали їй моральну шкоду, а тому просить суд позов задовольнити, захистити її конституційне право на компенсацію моральної шкоди, заподіяної їй незаконними рішеннями, протиправною довготривалою бездіяльністю, неефективним розслідуванням при проведенні досудового розслідування кримінального провадження, а також стягнути з Державного бюджету України компенсацію моральної шкоди.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, 3 000 (три тисячі) гривень. В іншій частині позову відмовлено. Судові витрати віднесено за рахунок держави.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Харківській області просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В апеляційній скарзі Харківська обласна прокуратура просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг Головне управління Національної поліції в Харківській області та Харківська обласна прокуратура посилаються на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Вказують, що вимоги ОСОБА_1 про відшкодуванням моральної шкоди обґрунтовані бездіяльністю посадових осіб органу досудового розслідування під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, вважаючи незаконними процесуальні рішення слідчого з огляду на їх скасування слідчими суддями. Однак, вказана обставина не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі № 641/2328/17, в постановах Верховного Суду від 17.01.2020 року у справі № 638/11414/18, від 01.04.2020 року у справі № 641/7772/17 та інш. Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. Втім наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення або відшкодування моральної шкоди. Сам факт зобов`язання ухвалою слідчого судді внести відповідні відомості до ЄРДР, а також скасування постанов слідчого не свідчить про протиправність дій слідчого, прокурора та завдання моральної шкоди позивачу, не мають наслідків цивільно-правового характеру, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені ухвалами слідчих суддів. Вважають, що для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювана шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

ОСОБА_1 надала відзиви на апеляційні скарги, в яких просила апеляційні скарги Харківської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Харківській області залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що мотиви прийнятих судами рішень та обставини судових справ, в яких такі рішення були ухвалені за результатами розгляду скарг на бездіяльність та рішення органів досудового розслідування та прокуратури та неодноразове звернення зі скаргами про скасування постанов про закриття кримінального провадження за заявами ОСОБА_1 призвело до завдання їй моральної шкоди, яка виразилася у тривалих моральних (душевних) стражданнях, що були викликані вимушеними неодноразовими зверненнями позивача до слідчих суддів з метою захисту свого порушеного права. Отже, обставини, які безумовно вплинули на заподіяння позивачу моральної шкоди, яка полягає у понесених нею моральних (душевних) страждання є: невизначеність результатів кримінального провадження, відчуття несправедливості, викликане бездіяльністю органів досудового розслідування та постановленням незаконних рішень, встановлених в порядку здійснення судового контролю, витрати зусиль спрямованих на захист своїх прав і свобод. Таким чином, наявність моральної шкоди, протиправність бездіяльності заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним рішеннями заподіювача встановлених судами, що у встановленому законом порядку не спростовано відповідачами. Судом взято уваги доводи представника прокуратури про те, що позивачка оскаржуючи постанови слідчого про закриття провадження у справі, скористалась передбаченим законом правом.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до начальника Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області підполковника міліції Плотнікова Д.В. з заявою про вчинення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України (а.с. 24-26 т.1).

Із заяви убачається, що ОСОБА_1 повідомляла про надані на досудовому розслідуванні кримінального провадження № 0000019 свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 завідомо неправдиві показання відносно її сина ОСОБА_4

19 вересня 2013 року прокурором прокуратури Ленінського району м. Харкова Білодід І. надіслано відповідь позивачу за результатами розгляду її заяви від 16 вересня 2013 року, що надійшла з Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, щодо вчинення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України, в якій зазначено, що відомості викладені у її заяві не підлягають внесенню в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань, оскільки не містять об`єктивних даних про вчинення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України (а.с. 28 т.1).

Після чого, 29.09.2013 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова зі скаргою на бездіяльність прокурора, в якій просила скасувати вищевказане рішення прокурора про відмову у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 16.09.2013 року та зобов`язати прокурора внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 30-34 т.1).

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2013 року скаргу задоволено та зобов`язано прокурора Ленінського району м. Харкова вчинити дії по внесенню відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 16.09.2013 року (а.с. 35 т.1).

04.10.2013 року Ленінським РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань на виконання вищевказаної ухвали суду, присвоєно № 0000152 (а.с. 22 т.1).

Як слідує з наявних в матеріалах справи документів, ОСОБА_1 02 жовтня 2014 року одержала пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого (а.с. 23 т.1).

Постановою старшого слідчого прокуратури Ленінського району м. Харкова Костюкова М.С. від 10.10.2013 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 від 04.10.2013 року, було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 93-94 т.1).

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 04.12.2013 року було задоволено скаргу ОСОБА_1 , скасовано вказану постанову про закриття кримінального провадження № 0000152 та направлено матеріали до прокуратури Ленінського району м. Харкова для подальшого досудового розслідування (а.с. 95 т.1).

01.12.2014 року ОСОБА_1 звернулась до першого заступника начальника Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Заворіна А.І. з клопотанням про проведення слідчих дій в порядку ст. 220 КПК України (а.с. 111-114 т.1), на яке отримала відповідь, що її клопотання задоволено в повному обсязі (а.с. 115 т.1).

Постановою старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Петрашевої Я.А. від 13.04.2018 року кримінальне провадження № 0000152 від 04.10.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, закрито за встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 130 т.1).

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 23.05.2018 року було задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову від 13.04.2018 року старшого слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Петрашевої Я.А. про закриття провадження у кримінальному провадженні № 0000152 (а.с. 131-133 т.1).

Постановою старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Петрашевої Я.А. від 16.07.2018 року кримінальне провадження № 0000152 від 04.10.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, закрито за встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 137-139 т.1).

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 06.08.2018 року було задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Петрашевої Я.А. від 16.07.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000152 (а.с. 140 т.1).

Постановою старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Петрашевої Я.А. від 07.12.2018 року кримінальне провадження № 0000152 від 04.10.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, закрито за встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 150 т.1).

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 09.01.2019 року було задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Петрашевої Я.А. від 07.12.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000152 (а.с. 151-152 т.1).

Постановою старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Петрашевої Я.А. від 09.04.2019 року кримінальне провадження № 0000152 від 04.10.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, закрито за встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 157 т.1).

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 02.07.2019 року було задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Петрашевої Я.А. від 09.04.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 (а.с. 158-159 т.1).

Постановою старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Петрашевої Я.А. від 02.08.2019 року кримінальне провадження № 0000152 від 04.10.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, закрито за встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 161 т.1).

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 20.08.2019 року було задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Петрашевої Я.А. від 02.08.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 (а.с. 162 т.1).

Постановою старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Петрашевої Я.А. від 20.06.2020 року кримінальне провадження № 0000152 від 04.10.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, закрито за встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 165 т.1).

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 11.11.2020 року було задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Петрашевої Я.А. від 20.06.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 (а.с. 166 т.1).

Постановою дізнавача-інспектора СД Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Горбаченко А.А. від 27.11.2020 року кримінальне провадження № 0000152 від 04.10.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, закрито за встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 167 т.1).

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 15.12.2020 року було задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову дізнавача-інспектора СД Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Горбаченко А.А. від 27.11.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 (а.с. 168-169 т.1).

Пред`являючи позов до Харківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України, позивач, керуючись статтями 23, 1174, ч. 6 ст. 1176 ЦК України, як на підставу своїх вимог щодо стягнення моральної шкоди з відповідачів, посилається на ухвали слідчих суддів Ленінського районного суду м. Харкова, якими задовольнялись її скарги в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000152 від 04.10.2013 року. В обґрунтування позовних вимог вказує, що незаконними рішеннями, протиправною довготривалою бездіяльністю, неефективним розслідуванням посадовими та службовими особами Харківської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Харківській області у кримінальному провадженні №0000152 від 04.10.2013 року їй заподіяно моральну шкоду, у зв`язку з чим вона вимушена була відстоювати свої порушені права в судах, що супроводжувалося душевними стражданнями та переживаннями через протиправну діяльність вищевказаних службових осіб, у зв`язку з чим вона також постійно відчувала приниження.

Отже, досудове розслідування кримінального провадження № 0000152 від 04.10.2013 року триває більше семи років, на даний час не закінчено.

Положеннями ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч. 6 цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст. 1173, 1174 цього Кодексу).

Оскільки підставою для відшкодування шкоди позивачу є встановлена преюдиційними судовими рішеннями визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо незаконного закриття кримінального провадження та відмова у визнанні потерпілою, то відсутні спеціальні підстави для застосування ст. 1176 ЦК України.

Таким чином, шкода, завдана позивачу незаконними рішеннями та бездіяльністю посадовими особами органу державної влади (відповідачів) при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 25 червня 2018 року, провадження № 61-496св18, від 11 липня 2018 року, провадження № 61-14157св18, від 25 липня 2018 року, провадження № 61-2986св18, що у встановленому законом порядку не спростовується відповідачами.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною першою вказаної статті визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктами 3 та 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Проаналізувавши мотиви прийнятих судами рішень та обставини судових справ, в яких такі рішення були прийняті за результатами розгляду скарг на бездіяльність органів досудового розслідування та рішення уповноважених посадових (службових) осіб прокуратури, суд дійшов висновку, що неодноразове звернення зі скаргами про скасування постанов про закриття кримінального провадження та невизнання потерпілою ОСОБА_1 за її заявами призвело до завдання позивачу моральної шкоди, яка на переконання суду виразилася у тривалих моральних (душевних) стражданнях, що були викликані вимушеними неодноразовими зверненнями позивача до слідчих суддів з метою захисту свого порушеного права.

При цьому, суд відзначає, що в рішенні ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Отже, судова колегія звертає увагу, що обставинами, які безумовно вплинули на заподіяння позивачу моральної шкоди, яка полягає у понесених нею моральних (душевних) страждання є: волокіта кримінального провадження, відчуття несправедливості, викликане бездіяльністю органів досудового розслідування та постановленням незаконних рішень, встановлених в порядку здійснення судового контролю, витрати зусиль спрямованих на захист своїх прав і свобод.

Таким чином, наявність моральної шкоди, протиправність бездіяльності заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним рішеннями заподіювача встановлених судами, що встановленому законом порядку не спростовано відповідачами.

При цьому судова колегія бере до уваги доводи представника прокуратури та представника Головного управління Національної поліції в Харківській області про те, що позивачка оскаржуючи постанови слідчого про закриття провадження у справі, скористалась передбаченим законом правом.

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Однак, швидке, повне та неупереджене розслідування є одним з завдань кримінального провадження.

Розумність строків розслідування віднесено до засад кримінального провадження п. 25 ч. 1 ст. 7 КПК України.

Зважаючи на доведеність факту тривалої протиправної бездіяльності посадових осіб відповідачів чисельність заяв ОСОБА_1 , що вочевидь демонструє ігнорування її доводів, враховуючи вимоги розумності, добросовісності, виваженості, справедливості, а також встановлення розміру моральної шкоди, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення 3 000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю посадових (службових) осіб прокуратури Харківської області та Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури - залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова