Номер провадження: 22-ц/813/6814/21
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого Гірняк Л.А.

Суддів Сегеди С.М., Цюри Т.В.

За участю секретаря Ющак А.Ю.,

Позивача ОСОБА_1 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа - Державне підприємство «Одеський морський торгівельний порт»

-про скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

ПРОЦЕДУРА:

Короткий зміст заяви:

20.05.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради та просив скасувати рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №1171 від 25.12.2009 року про затвердження актів прийому-передачі з державної в комунальну власність територіальної громади м. Одеси гуртожитків, які належать ДП « Одеський морський торгівельний порт» (гуртожитку АДРЕСА_1 ).

Позов обґрунтував тим, що гуртожиток не відповідає технічним нормам і санітарно-гігієнічним вимогам, а Одеська міська рада перешкоджає йому в реалізації його житлових прав через унеможливлення приватизації житла після передчасного переведення гуртожитків з державної в комунальну власність.

12.11.2019 року від ДП «Одеський морський торговельний порт» надійшли письмові пояснення, в яких третя особа, що не заявляє самостійних вимог у справі, стверджувала, що передача з державної власності до комунальної гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , відбулася у встановленому законом порядку.

29.01.2020 року до суду надійшли письмові пояснення від представника Одеської міської ради Молчанова О.Д. із запереченнями проти задоволення позовної заяви. Зазначалося, що пропозиції щодо передачі в комунальну власність побудованих за рахунок державних капітальних вкладень об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури, які не увійшли до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації, не потребують погодження з такими товариствами та їх трудовими колективами.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа: Державне підприємство « Одеський морський торгівельний порт» про скасування рішення відмовлено.

Короткий зміст апеляційної скарги:

22.02.2021 року до суду надійшла апеляційна скарга від позивача, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2021 року та прийняти нове, в якому скасувати рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №1171 від 25.12.2009 року про затвердження актів приймання-передачі гуртожитків №5 і №6 з державної в комунальну власність.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судове засідання з`явився позивач ОСОБА_1 . Від третьої особи ДП «Одеський морський торговельний порт», надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

В силу ч. 2 ст. 372 ЦПК України судова колегія вважає за можливе розглянути справу за їхньою відсутністю.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН:

За ствердженням апелянта, передача гуртожитків у комунальну власність відбулась без згоди мешканців гуртожитків.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції не врахував важливі обставини для справи: колективну заяву працівників підприємств, які проживають в гуртожитку АДРЕСА_3 ; акт про прийом-передачу гуртожитку №6, висновок Черноморської транспортної прокуратури по перевірці на відповідність гуртожитків санітарно-гігієнічним умовам; зникнення коштів на ремонт гуртожитків.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ:

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач по справі безперервно працював ДМ «Одеський морський торгівельний порт» та з 1990 року проживав на ліжко-місці в кімнаті за адресою АДРЕСА_4 (а.с. 12).

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради № 1171 від 25.12.2009 року про затвердження актів прийому-передачі з державної в комунальну власність територіальної громади м. Одеси гуртожитків, які належать ДП «Одеський морський торгівельний порт», змінився власник гуртожитку, в якому проживає позивач.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення сторін, що з`явились, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову районний суд виходив з недоведеності вимог позивачем.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість також роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбаченим цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 69 ЦПК України зазначає, що свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 2 Закону України « Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» зазначено, що житловий фонд та інші об`єкти соціальної інфраструктури (далі - об`єкти соціальної інфраструктури), які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій (далі - підприємств) або не увійшли до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом.

Також ч. 3 ст. 4-1 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» встановлено, що рішення щодо передачі об`єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність приймаються органами, уповноваженими управляти державним майном, самоврядними організаціями за згодою відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, а у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст - за згодою районних або обласних рад.

Пропозиції щодо передачі об`єктів соціальної інфраструктури, які належать підприємствам, погоджуються з цими підприємствами, а щодо передачі об`єктів соціальної інфраструктури, споруджених за рахунок коштів підприємств, - також з трудовими колективами цих підприємств. Пропозиція вважається погодженою з трудовим колективом підприємства за наявності рішення загальних зборів трудового колективу, прийнятого більшістю голосів від числа працівників підприємства. Пропозиції щодо передачі у комунальну власність об`єктів соціальної інфраструктури, які не увійшли до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), не потребують погодження з такими підприємствами та їх трудовими колективами.

Відповідно до положення про Міністерство транспорту та зв`язку України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2006 року №789 Міністерство транспорту та зв`язку України є головним (провідним) органом у системі центральних органів виконавчої влади з питань реалізації державної політики в галузі авіаційного, автомобільного, залізничного, морського і річкового транспорту та у сфері використання повітряного простору України, забезпечення безпеки руху, навігаційно-гідрографічого забезпечення судноплавства, торговельного мореплавства, надання послуг поштового зв`язку, телекомунікацій та інформатизації, користування радіочастотним ресурсом України.

Матеріали справи містять Наказ Міністерства транспорту та зв`язку України №979 від 18.09.2009 року, яке, враховуючи згоду Одеської міської ради (рішення від 09.04.2009 року № 4124-V) на прийняття у комунальну власність територіальної громади міста Одеси від державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» (витяг із протоколу від 03.02.2009 року №74) та з урахуванням інших підстав дозволив ДП «Одеський морський торговельний порт» передачу в комунальну власність територіальної громади міста Одеса гуртожитки №5, №6.

Отже, передача з державної власності до комунальної гуртожитку АДРЕСА_5 і 9 відбулась за погодженням органу управління державним майном, яке обліковується на балансі ДП «Одеський морський торговельний порт», - Міністерства транспорту та зв`язку України (правонаступником якого є Міністерство інфраструктури України) у встановленому законом порядку, що підтверджується копією вищезазначеного наказу №979 від 18.09.2009 року, який в судовому порядку не скасовувався та є дійсним.

Згідно ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішень Одеської міської ради від 23.12.2005 року № 5050-IV «Про делегування повноважень з передачі на баланс (в управління) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси», від 09.04.2009 року № 4124-V «Про надання згоди на передачу з державної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси жилої будівлі, гуртожитків та інженерних мереж, що належить державному підприємству «Одеський морський торгівельний порт», рішенням від 25.12.2009 року №1171 Виконавчого комітету Одеської міської ради « Про затвердження актів приймання-передачі з державної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси жилої будівлі, гуртожитків та інженерних мереж, що належить державному підприємству «Одеський морський торгівельний порт» вирішено затвердити акти приймання-передачі з державної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси жилої будівлі, гуртожитків та інженерних мереж, що належить ДП «Одеський морський торгівельний порт» та розташовані за адресами, зокрема, по вул. Контр-адмірала Луніна 6 і 9.

Відповідно до п. 7 резолютивної частини вказаного рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 25.12.2009 року №1171 вирішено Комунальному підприємству «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» внести до реєстраційних документів, вказавши власника гуртожитків Одеську міську раду.

З наведеного вище слідує, що виконавчим комітетом Одеської міської ради при ухваленні оскаржуваного рішення були дотримані всі вимоги законодавства у зв`язку із чим рішення не підлягає скасуванню.

Посилання апелянта на порушення відповідачем його права на приватизацію не стосується предмета спору.

Доводи апелянта щодо невідповідності приміщень гуртожитків санітарно-гігієнічним і технічним нормам і вимогам, продаж кімнат в гуртожитках чиновникам з 2010 по 2012 роки та зникнення коштів на ремонт гуртожитків у сумі 1220,223 тис.грн. виходять за межі предмету доказування.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що рішення районного суду є законним та обґрунтованим, а тому вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, судові витрати, у відповідності до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» між сторонами не розподіляються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29.12.2021 року.

Головуючий суддя Л.А. Гірняк

Судді С.М. Сегеда

Т.В. Цюра