Номер провадження: 22-ц/813/3265/21
Номер справи місцевого суду: 522/5573/16-ц
Головуючий у першій інстанції Поліщук І.О.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Стадніченко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Поліщук І.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської філії Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор», Державного підприємства Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» про стягнення заборгованості за договором про виконання робіт, -

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» (далі - ДП Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор»), Одеської філії Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Одесадіпродор» про стягнення заборгованості за договором про виконання робіт, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути із ДП Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» на його користь за виконані роботи згідно з договором від 28 грудня 2011 року № 2608-11/1 про виконання робіт з інженерно-геологічних вишукувань на об`єктах реконструкції автомобільної дороги державного значення, укладеного між ККП «Монтажспецбуд» і ОФ ДП Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Одесадіпродор», та договором від 01 жовтня 2015 року про відступлення права вимоги до Одеської філії ДП Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Одесадіпродор» суму заборгованості із урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми та встановленого індексу інфляції у розмірі 173 282,00 грн.

В обґрунтування свого позову зазначив, 28 грудня 2011 року між Одеською філією ДП Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Одесадіпродор» та Колективним комерційним підприємством «Монтажспецбуд» (далі - ККП «Монтажспецбуд») укладений договір № 2608-11/1 про виконання робіт з інженерно-геологічних вишукувань на об`єктах реконструкції автомобільної дороги державного значення (регіональна) Рені-Орловка-Ізмаїл на ділянці км 3 + 085 км 8 + 000; км 8 + 000 км 13 000; км 13 + 000 км 17.820 км 23,500, Одеська область, всього протяжністю 20,41 км. Згідно з пунктом 2.1 указаного договору вартість робіт складає 194 396,40 грн.

Згідно з накладною від 30 січня 2012 року № 2 два примірники технічного звіту інженерно-геологічних вишукувань передані відповідачу.

За проведену роботу відповідач розрахувався частково, перерахував позивачу 107 479,92 грн., залишок до виплати становить 86 916,48 грн.

01 жовтня 2015 року між ККП «Монтажспецбуд» та ОСОБА_1 укладений договір про відступлення права вимоги до Одеської філії ДП Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Одесадіпродор».

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2017 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, та ухвалите нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд помилився в оцінці права набутого за законом, а відтак, підлягає захисту права нового кредитора внаслідок передачі зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору, також суд прийшов до неправильного висновку про пропуск строку позовної давності, оскільки сторони договору домовилися термін дії договору встановити до виконання всіх взаєморозрахунків.

У відзиві на апеляційну скаргу, директор ДП «Укрдіпродор» - Антонюк О.В. зазначив, що рішення суду є законним, оскільки суд в повній мірі дослідив всі обставини справи та надав обґрунтовану правову оцінку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся осіб, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду у повному обсязі зазначеним вимогам не відповідає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог, а саме з того, що матеріали справи не містять доказів виконання ККП «Монтажспецбуд» у повному обсязі своїх зобов`язань за основним договором про виконання інженерно-геологічних вишукувань, також додатково суд посилався на те, що договір про відступлення права вимоги від 01 жовтня 2015 року між ККП «Монтажспецбуд» та ОСОБА_1 є неукладеним.

Однак, з таким висновком колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Обов`язки замовника передбачені частиною першою статті 889 ЦК України, відповідно до якої замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт , зокрема, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Пунктом 3 частини першої статті 890 ЦК України визначено, що підрядник зобов`язаний передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що 28 грудня 2011 року між КПП «Монтажспецбуд» та Одеською філією ДП Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укріпродор» - «Одесаіпродор» укладений договір № 2608-11/1 на виконання інженерно-геологічних вишукувань на об`єктах реконструкції автомобільної дороги державного значення (регіональна) Рені-Орлівка-Ізмаїл протяжністю 20,415 км, Одеська область.

Згідно з пунктом 1.1 договору замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати роботи з інженерно-геологічних вишукувань на об`єктах реконструкції автомобільної дороги державного значення (регіональна) Рені-Орлівка-Ізмаїл на ділянці км 3+085 км 8+000; км 8+000км 13+000; км 13+000 км 17+820;км 17+820км 23+500, Одеська область, всього протяжністю 20,415 км.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що етапи та строки виконання робіт визначаються погодженим сторонами календарним планом виконання робіт (додаток 2), який є невід`ємною частиною цього договору.

Протоколом угоди про договірну ціну на виконання інженерно-геологічних вишукувань від 28 грудня 2011 року № 2608-11/1 сторони засвідчили досягнення згоди про розмір договірної ціни на виконання робіт у сумі 194 396,40 грн.

На виконання умов договору ДП Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» перерахував ККП «Монтажспецбуд» попередню оплату платежем у розмірі 30 відсотків договірної вартості та 29 грудня 2011 року здійснив платіж у сумі 58 319,92 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку ККП «Монтажспецбуд».

04 липня 2013 року між КПП «Монтажспецбуд» та Одеською філією ДП Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Одесадіпродор» укладена додаткова угода № 1 до договору від 28 листопада 2011 року № 2608-11/1, якою внесені зміни до пункту 6.1 розділу 6 «Термін дії договору» договору та викладено його у такій редакції «6.1 термін виконання робіт: початок 28 грудень 2011 року, закінчення жовтень 2013 року або до виконання всіх взаєморозрахунків».

01 жовтня 2015 року ККП «Монтажспецбуд» уклало із ОСОБА_1 договір про відступлення права вимоги, що випливає із договору від 28 листопада 2011 року № 2608-11/1.

Відповідно до пункту 1.1 договору про відступлення права вимоги від 01 жовтня 2015 року ОСОБА_1 приймає право вимоги до Одеської філії ДП Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Одесадіпродор», яке випливає із договору від 28 грудня 2011 року № 2608 11/1 про виконання робіт з інженерно-геологічних вишукувань на об`єктах реконструкції автомобільної дороги державного значення (регіональна) Рені-Орловка-Ізмаїл на ділянці км 3+085 км 8+000; км 8+000 км 13 000; км 13 +000 км 17,820 км 23,500, Одеська область, всього протяжністю 20,415 км (зі змінами), укладеного між ККП «Монтажспецбуд» та Одеською філією ДП Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Одесадіпродор» на загальну суму 96 076,78 грн.

Відповідно до бухгалтерської довідки від 06 листопада 2017 року № 19 станом на 31 жовтня 2017 року заборгованість ДП Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» «Одесадіпродор» на користь ККП «Монтажспецбуд» становить 86 916,48 грн.

Аналогічного змісту є довідка від 06 червня 2018 року № 06.

Відповідно до акта прийому-передачі інженерно-геологічних вишукувань, інженерно-геологічні вишукування відповідають умовам договору від 28 грудня 2011 року № 2608-11/1, додатковій угоді від 04 липня 2013 року № 1 та оформлені відповідно до Державних будівельних норм.

З урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів приходить висновку про те, що ККП «Монтажспецбуд» свої зобов`язання за договором № 2608-11/1 від 28.12.2011 року та додаткової угоди № 1 від 04.07.2013 року виконало в повному обсязі, а відповідач розрахувався за виконанні роботи лише частково, залишок невиплаченої винагороди становить 86916,48 грн.

Більш того, представник відповідача в суді апеляційної інстанції позовні вимоги в частині невиплаченої винагороди в розмірі 86916,48 грн. визнав у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не вставлено договором або законом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції додатково посилався на те, що договір про відступлення права вимоги від 01 жовтня 2015 року між ККП «Монтажспецбуд» та фізичною особою ОСОБА_1 не є укладеним, а тому ОСОБА_1 не є належним позивачем по справі, оскільки не довів суду, що звернувся до суду за захистом своїх прав, вважаючи їх порушеними або оспорю вальними.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки договір № 2608-11/1 від 28.12.2011 року та додаткова угода № 1 від 04.07.2013 року не оскаржені та не визнанні недійсними.

Посилання суду першої інстанції на те, що договір про відступлення права вимоги від 01 жовтня 2015 року між ККП « Монтажспецбуд» та фізичною особою ОСОБА_1 не є укладеним, є припущенням та не узгоджуються з матеріалами справи.

Згідно з п.1 ч.1 статті 512 ЦК України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). В контексті даної норми зобов`язальні права Кредитора можуть передаватися як у повному обсязі так і частково. Відступлення права вимоги являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору. Якщо відступлення вимоги має оплатний характер, до цього договору застосовуються положення ЦК України про купівлю-продаж, якщо передача права є безоплатною положення про дарування.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до вимог ст.514 ч.1 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідачем або ККП «Монтажспецбуд» не оспорюється договір про відступлення права вимоги від 01 жовтня 2015 року, укладеного між ККП «Монтажспецбуд» та фізичною особою ОСОБА_1 .

За таких підстав, колегія суддів приходить висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення залишку невиплаченої винагороди в розмірі 86916,48 грн. підлягають задоволенню.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що заява відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності не підлягає задоволенню, з тих підстав, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 31.03 2016 року, зобов`язання виникли з приводу договору, укладеного 28 грудня 2011 року, з додатковою угодою від 04.07.2013 року, якою внесені зміни до пункту 6.1 розділу 6 «Термін дії договору» договору та викладено його у такій редакції «6.1 термін виконання робіт: початок 28 грудень 2011 року, закінчення жовтень 2013 року або до виконання всіх взаєморозрахунків».

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не вставлено договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,а також три відсотка річних від простроченої суми,якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги та просив стягнути з урахуванням суми заборгованості в розмірі 86916,48 грн., 3% річних та індекс інфляції починаючи з лютого 2013 року по 01.04.2016 року (а.с. 55-56 т. 1).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що додатковою угодою від 04.07. 2013 року, якою внесені зміни до пункту 6.1 розділу 6 «Термін дії договору» договору та викладено його у такій редакції «6.1 термін виконання робіт: початок 28 грудень 2011 року, закінчення жовтень 2013 року або до виконання всіх взаєморозрахунків».

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підтвердження позовних вимог, ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції надав акт прийому-передачі інженерно-геологічних вишукувань, складений 27 вересня 2013 року, та вважає, що це підтверджує строк прострочення виконання грошового зобов`язання (а.с. 161 т. 1).

На підтвердження пропуску строку на подання доказу, ОСОБА_1 надав пояснення про те, що він не був присутній у суді першої інстанції та не мав змоги надати завчасно цей доказ.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово змінював свої позовні вимоги, а також приймав участі у суді першої інстанції, що підтверджується журналами судового засідання, а тому колегія суддів дійшла висновок про відсутності поважних причин, які б перешкоджали ОСОБА_1 подати даний доказ до суду першої інстанції.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що право вимоги про сплату суми боргу виникло з моменту пред`явлення позову, а тому підстав для застосування ст. 625 ЦК України, колегія суддів не вбачає.

Аргументи апеляційної скарги спростовували висновки суду першої інстанції, тому апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були не правильно, не повно встановлені обставини справи, суд невірно визначив характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосував правові норми, які не підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає скасуванню, як ухвалене без додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції сплатив 1732 грн. та 1905 грн. (а.с. 2, 107 т. 1), ДП Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» за подання касаційної скарги сплатило 4500 грн. (а.с. 184 т. 1), апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення скасуванню з частковим задоволенням позовних вимог, підлягають розподілу судові витрати.

В суді першої інстанції були заявлені позовні вимогу на суму 173 282 грн., апеляційний суд прийшов висновку про задоволення позовних вимог частково на суму 86 916, 48 грн., що пропорційно задоволеним позовним вимогам складає 50,1 %, тому на користь ОСОБА_1 з ДП Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1822,13 ((1732+1905):100х50.1%) грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2017 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Одеської філії Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор», Державного підприємства Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 86 916 гривень 48 копійок.

В задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Державного підприємства Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» на користь ОСОБА_1 судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1822 гривні 13 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 грудня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ Т.В. Цюра