КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 грудня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Сушко Л.П., Олійника В.І.,

за участю секретаря: Карпенка В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про визнання припиненими трудових відносин,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач в жовтні 2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання припиненими трудових відносин. В обґрунтування позову вказує, що відповідно до наказу №690-к від 10 липня 2020 року був прийнятий на роботу до НЕК "Укренерго" на посаду експерта з міжнародно-правових відносин відділу правового забезпечення Департаменту договірної та претензійно-позовної роботи Дирекції з правових та регуляторних питань зі строком випробування 3 місяці, з 20 липня 2020 року, з посадовим окладом згідно із штатним розписом.

Оскільки, під час трудових відносин мали місце непоодинокі випадки порушення трудового законодавства з боку НЕК "Укренерго", 02 жовтня 2020 року подав заяву про звільнення на підставі частини третьої статті 38 КЗпП, видачу трудової книжки та здійснення розрахунків. Вказана заява була прийнята Відповідачем та зареєстрована за № 52 від 02.10.2020 року.

Порушення трудового законодавства про працю з боку відповідача позивач обґрунтовує тим, що в день прийняття його на роботу до НЕК «Укренерго» і в подальшому, під час роботи, його не було ознайомлено із посадовою інструкцією; станом на день подання заяви про звільнення та цього позову НЕК «Укренерго», не виплатило заробітну плату за вересень 2020 року, своєчасно, в повному обсязі.

20 липня 2020 року ним була подана заява щодо встановлення робочого місця за місцем фактичного проживання, а саме - АДРЕСА_1 . Дана заява була погоджена безпосереднім керівником ОСОБА_2 .

Наказом № 337 від 31 серпня 2020 року про внесення змін до наказу НЕК "Укренерго" від 16.03.2020 року № 101 було установлено з 17.03.2020 року по 31.10.2020 рік можливість виконання працівниками НЕК "Укренерго" трудових обов`язків за місцем постійного проживання або перебування.

Додатково, 10 вересня 2020 року, на офіційному порталі НЕК "Укренерго" було опубліковано відео звернення голови правління НЕК "Укренерго" Кудрицького В.Д. до працівників НЕК "Укренерго" щодо продовження карантину в якому він акцентував увагу на необхідності утриматися від перебування у офісі без нагальної потреби та надав свої гарантії, що всім співробітникам, які виконують свої службові повноваження поза межами офісу, компанія гарантує виплату заробітної плати в повному обсязі.

22.09.2020 року отримав виплату авансу в неповному обсязі.

В той же день, звернувся до начальника відділу розрахунків заробітної плати НЕК "Укренерго" ОСОБА_3 за відповідними роз`ясненнями. Вона пояснила, що відповідно до табеля обліку часу за ним значиться "відсутність на роботі без з`ясованих причин" з 08 вересня 2020 року по 15 вересня 2020 року, а тому за указані дні у неї були відсутні підстави для нарахування заробітної плати. Натомість в період з 08 вересня по 15 вересня 2020 року ніхто із керівництва НЕК "Укренерго" не вчиняв жодних дій спрямованих на встановлення причин начебто відсутності на роботі без з`ясованих причин.

Зазначає, що ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 , як відповідальні особи за ведення табеля обліку часу достеменно знаючи про дистанційну роботу, маючи можливість спілкування за допомогою телефону, електронної пошти та інших систем комунікації, з невідомих причин, зазначили у табелі обліку часу в період з 08 по 15 вересня 2020 року за ним - відсутність на роботі без з`ясованих причин, що в подальшому стало наслідком не виплати заробітної плати у повному обсязі. Однак, вважає, що виконання дистанційної (надомної) роботи не тягне за собою будь-яких обмежень обсягу трудових прав працівників. Вказує, що з 20 липня 2020 року по день подання цієї заяви, з боку НЕК «Укренерго» не було жодного зауваження щодо виконуваних робіт.

Посилається на те, що відповідач порушив вимоги трудового законодавства щодо своєчасної виплати заробітної плати за вересень 2020 року та не ознайомив із посадовою інструкцією, а тому вважає що має право у визначений строк розірвати трудовий договір з НЕК «Укренерго» за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. Зазначає, що всупереч ч.3 ст.38 КЗпП України НЕК «Укренерго» не звільнило з роботи у вказаний термін, зазначений ним у заяві про звільнення - 02.10.2020 року, а тому просить суд визнати припиненими трудові відносини між НЕК «Укренерго» та ним на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням шляхом оформлення відповідного наказу та внесення запису до його трудової книжки.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (адреса знаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25) про визнання припиненими трудових відносин - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Вважає рішенні суду незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з`ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи.

Тому, з огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з наказом НЕК «Укренерго» від 10.07.2020 року №690-к на посаду експерта з міжнародно-правових відносин відділу правового забезпечення Департаменту договірної та претензійно - позовної роботи Дирекції з правових та регуляторних питань з 20.07.2020 року призначено ОСОБА_1 (а.с. 43).

Як зазначав відповідач, та не спростував позивач, після призначення на посаду, ОСОБА_1 була надана для ознайомлення посадова (робоча) інструкція, затверджена 15.07.2020 року у встановленому порядку. Однак, ознайомившись з інструкцією, ОСОБА_1 відмовився, письмово підтвердити факт ознайомлення з нею, про що було складено відповідні акти. Факт відмови ОСОБА_1 від ознайомлення під підпис з посадовою інструкцією та оголошення її змісту ОСОБА_1 оформлено актом.

Пунктами 1, 2 наказу НЕК «Укренерго» від 16.03.2020 року №101 «Про діяльність НЕК «Укренерго» на період оголошення карантину» передбачена тимчасова можливість виконання працівниками НЕК «Укренерго» своїх трудових обов`язків за місцем фактичного проживання або перебування. (а.с.53)

Водночас, пунктом 2.6 зазначеного наказу,передбачений обов`язок працівника за викликом безпосереднього керівника прибути за основним місцем роботи. (а.с.53-54)

Перед початком виконання своїх трудових обов`язків з урахуванням вимог наказу НЕК «Укренерго» від 16.03.2020 року №101 «Про діяльність НЕК «Укренерго» на період оголошення карантину», 20.07.2020 року ОСОБА_1 написав заяву про можливість виконання трудових обов`язків за місцем фактичного проживання на період з 21.07.2020 року по 31.07.2020 року. (а.с. 49)

Наказом НЕК «Укренерго» від 03.09.2020 року №868-к «Про встановлення робочого місця» ОСОБА_1 , експерта з міжнародно-правових відносин відділу правового забезпечення Департаменту договірної та претензійно-позовної роботи Дирекції з правових та регуляторних питань зобов`язано з 07 вересня 2020 року приступити до виконання посадових обов`язків за основним місцем роботи (м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25) за графіком роботи, встановленим правилами внутрішнього трудового розпорядку НЕК «Укренерго». (а.с.55)

04.09.2020 року, ОСОБА_1 ,начальником Департаменту управління ефективністю НЕК «Укренерго», яка на той час виконувала обов`язки Директора з управління персоналом надано для ознайомлення під підпис наказ НЕК «Укренерго» від №868-к «Про встановлення робочого місця», згідно з яким з 07.09.2020 року ОСОБА_1 встановлювалося місце роботи за місцем розташування офісу НЕК «Укренерго» за адресою: м. Київ, м. Київ, вул.. Симона Петлюри, 25.

Відмова від ознайомлення з наказом від 03.09.2020 року №868-к «Про встановлення робочого місця» засвідчена відповідним актом від 04.09.2020 року (а.с. 57).

Як пояснював в судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції представник відповідача та не довів протилежне позивач, в період з 08.09.2020 року по 30.09.2020 року ОСОБА_1 на роботі за визначеним робочим місцем не з`являвся, будь-яка робота, передбачена трудовим договором, ним не виконувалася, то при складанні табелю обліку робочого часу працівників відділу правового забезпечення за вересень 2020 року, особою, що складає табель, робочі дні в період з 08 по 30 вересня 2020 року включно, правомірно були обліковані ОСОБА_1 , як неявка з нез`ясованих причин (індекс «НЗ»). Заробітна плата за вказаний період часу не нараховувалася. Факт надання позивачем 02.10.2020 року роботодавцю листка непрацездатності разом із заявою про звільнення не підтверджено належними доказами.

Дії НЕК «Укренерго» при нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за вересень 2020 року вчинені відповідно до підзаконних нормативно-правових актів, що регулюють оплату праці.

Правомірність дій НЕК «Укренерго» підтверджується і висновками акту інспекційного відвідування НЕК «Укренерго» від 26.10.2020 року №КВ1174/1324/АВ.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Розірвання трудового договору з ініціативи працівника як спосіб захисту його трудових прав передбачено статтею 38 КЗпП України. Відповідно до частини першої цієї статті працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Згідно з частиною третьою статті 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

За змістом статті 38 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи працівника і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до розірвання цього договору і які працівник визначає самостійно. У разі якщо вказані працівником причини звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства (частина третя статті 38 КЗпП України) не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору.

Відповідно до статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

За змістом частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено не було, крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що НЕК "Укренерго" не виконував законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, тому правильними є висновки судупро необґрунтованість позовних вимог щодо зміни причин звільнення позивача за ст. 38 КЗпП України.

Тому, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 14 грудня 2021 року.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: Л.П. Сушко

В.І. Олійник