Справа № 301/287/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"05" березня 2021 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачка ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала із ПАТ КБ «ПриватБанк» (14.06.2018 року проведено державну реєстрацію зміни найменування позивача на АТ КБ «ПриватБанк») заяву б/н від 25.05.2017 року, згідно якої їй було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт на картковий рахунок в розмірі 500 грн. Для користування кредитним картковим рахунком відповідачка отримала кредитну картку. Вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку складає між ОСОБА_1 та банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір).
Відповідно до п.п. 1.1.2.1.7.-1.1.2.9., 2.1.1.5.5.-2.1.1.5.7., 2.1.1.12.2., 2.1.1.12.2.1. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), ОСОБА_1 зобов`язувалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором; у разі невиконання зобов`язань за Договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку, а також зобов`язувалася стежити за витратою коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту; за користування кредитом протягом пільгового періоду сплачувати банку відсотки в розмір 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту; у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, сплачувати банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.
Пунктами 1.1.5.20., 1.1.5.25., 2.1.1.7.6. Умов передбачено обов`язок відповідачки при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, сплатити банку штраф у відповідності до встановлених тарифів з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій; штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає сплаті в зазначені банком терміни; за несвоєчасну оплату послуг, передбачених Договором, Умовами і Правилами, сплатити банку по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не вище подвійної дисконтної ставки НБУ, що діяла у період, за який платиться пеня, за кожний день прострочення.
Пунктами 1.1.3.2.3., 2.1.1.4.2., 2.1.1.12.10., 2.1.1.12.12. Умов банку надано право у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов Договору та/або у разі виникнення овердрафта, при перевитраті платіжного ліміту, призупинити розрахунки за карткою (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень, та/або відмовити від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин), а також вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частці у разі невиконання власником та/або довіреною особою власника своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за Договором.
Згідно п.1.1.7.3. Умов, картрахунки відкриті на невизначений строк за винятком настання умови, викладеної в п.п. 1.1.7.6., 1.1.7.7. цих Умов. Пунктами 1.1.7.11., 1.1.7.42. Умов також передбачено, що Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання; якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк; цей Договір діє без обмеження строку.
Відповідачка зобов`язувалася здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошових коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімально обов`язкового платежу.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, зокрема, надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.
Ухвалою Іршавського районного суду від 11.02.2021 року відкрито провадження у справі і призначено справу до судового розгляду на 05.03.2021 року.
Представник позивача ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, згідно поданого клопотання позов підтримала, просила такий задовольнити, розглянути справу без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.76, 86).
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена за адресою реєстрації місця проживання, причини неявки до суду не повідомила, відзиву на позов та заяви про розгляд справи без її участі не подала, поважність неявки не підтвердила. Судова повістка разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами повернулася без вручення за належністю, оскільки згідно довідки пошти адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 87-90).
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.ст. 11-16, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 625, 629, 1054 ЦК України, цивільні зобов`язання, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; за загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, не завдаючи шкоди іншій особі; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор вправі відповідно до умов договору та положень закону вимагати виконання порушеного зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
25.05.2017 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (з 14.06.2018 року АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н шляхом підписання відповідачкою Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.12).
Позивач посилається на те, що згідно зазначеного кредитного договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, для чого їй відкрито картковий рахунок та надано кредитну картку.
Проте яку саме кредитну картку отримала відповідачка у анкеті-заяві не зазначено.
Як встановлено судом, вищевказана Анкета-Заява, на яку посилається позивач, є стандартним бланком, який не містить відомостей про розмір відсотків та порядок користування кредитними коштами.
Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» (без дати) за кредитним договором б/н відповідачці було надано кредитну картку № НОМЕР_1 з терміном дії до 04/21 (а.с.11).
Позивач посилається на те, що підписанням Анкети-заяви між сторонами, у відповідності до ст.634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який є договором приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
До анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 25.05.2017 року, позивачем долучено витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» (а.с.13) та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.14-64).
Однак, надані позивачем Умови не містять підтверджень, що саме їх, у наданій суду редакції розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, тому їх не можна вважати складовою частиною кредитного договору, укладеного між сторонами 25.05.2017 року.
Наданий позивачем витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», суд також вважає неналежним доказом, оскільки вони не містять жодної інформації щодо предмета доказування у даній справі, зокрема, щодо типу кредитної картки, наданої відповідачці у межах підписаної нею анкети-заяви від 25.05.2017 року, а містить лише виклад умов використання кожної з кредитних карток за різними типами кредитування, які обслуговуються позивачем, що, зважаючи на відсутність у підписаній відповідачкою заяві відомостей щодо типу отриманої нею картки, не має правового значення для вирішення даного спору.
Тому відсутні підстави вважати, що банком при укладенні кредитного договору із ОСОБА_1 були дотримані вимоги щодо повідомлення останньої про умови кредитування та погодження з відповідачкою саме тих умов, які позивач вважав узгодженими.
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Дана сума складається з:
- заборгованості відсотками в сумі 327,89 грн.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами, частково здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором. Останнє погашення кредитного боргу здійснено 25.12.2020 року у розмірі 400 грн., що вбачається з розрахунку заборгованості за Договором та виписки по рахунку (а.с.9 на звороті, 73).
Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 327,89 грн., суд приходить до наступного.
Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
У відповідності до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України; у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У анкеті-заяві від 25.05.2017 року процентна ставка не зазначена.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, у різні періоди банком застосовувалась:
- процентна ставка 3,60%, 3,50% (а.с.7-8, 9-10);
- процентна ставка при порушенні умов кредитування, міс. 7,20%, 3,60%, 3,50% (а.с.9-10);
- процентна ставка на прострочений кредит, річна 86,40%, 43,20%, 42,00% (а.с.9-10).
Однак, матеріали справи не містять правового обґрунтування встановлення та зміни відсоткових ставок та ознайомлення відповідачки з такими змінами. Тому твердження позивача про те, що сторони обумовили у письмовому вигляді обов`язок відповідачки по сплаті відсотків за користування кредитними коштами у порядку та розмірі, визначених банком, є недоведеним.
Вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом є безпідставними, оскільки наявні у матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг, які передбачали сплату процентів, не містять підпису відповідачки, а отже, позивачем не доведено, що відповідачка, підписуючи анкету-заяву, погодилася на приєднання до цих Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ознайомившись з ними. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідачка розуміла саме ці умови та погодилася з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тому у цій справі не можна вважати Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку складовою частиною укладеного між сторонами договору, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню.
Вказане відповідає правовим позиціям, висловленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04.09.2019 у справі №382/1131/18 та у постанові від 23.12.2020 року по справі №191/2648/17.
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
При цьому, згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оскільки позивачем не доведено наявність договірних відносин з відповідачкою щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки 327,89 грн. заборгованості за відсотками задоволенню не підлягають.
Відзиву на позов відповідачка не подала.
Суд також вважає, відповідно до ч.1 та ч.2 п.3 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідачки в користь АТ КБ «ПриватБанк» 2270 грн. судових витрат, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду (пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи з мінімальної ставки судового збору) (а.с. 2).
Керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 629, 631, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 263-265, 274, 279, 280 ЦПК України,
р і ш и в :
Позов задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 05 березня 2021 року.
Головуюча : М. О. Пітерських