Справа № 369/2200/21
Провадження № 2/369/3066/21
30.12.2021 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Дубас Т.В.,
при секретарі судових засідань Житар А.А.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, -
ОСОБА_2 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів.
Свої позовні вимоги мотивує наступним.
06 вересня 2018 року між ОСОБА_2 (надалі - Позивач), як замовником, та ФОП ОСОБА_4 як виробником, підрядником, було укладено договір на виготовлення №37, яким передбачалось виготовлення, доставка та встановлення сходів із масиву ясеня із забіжними сходами підсходами плінтусом та дерев`яною огорожею та огорожею балюстради. Сходи, стовпи, та поручень мають бути тоновані в колір BN276, а підсходи, торець балюстради колона та наповнення огорожі в білий колір.
Протягом 2018-2019 року Відповідач ніяким чином не виконував умови Договору при цьому знаходячи різні причини (які не можуть впливати на виконання договору) не здійснення своїх зобов`язань. У відповідності до умов Договору роботи в термін та належної якості виконанні не були, зокрема повний монтаж здійснено не було. В подальшому повноцінний монтаж сходів та приведення їх складових у відповідний стан у відповідності до Договору так і не відбувся.
З огляду на вищевикладене, позивач просив суд:
1. Розірвати Договір на виготовлення №37 від 06.09.2018 року укладений між ОСОБА_2 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 ;
3. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 пеню в розмірі 68 935 (шістдесят вісім тисяч дев`ятсот тридцять п`ять),00 грн.
4. Судові витрати покласти на Відповідача в тому числі й витрати на правову
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2021 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 серпня 2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.
Позивач у судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини його неявки суду невідомі.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 06 вересня 2018 року між ОСОБА_2 , як замовником, та ФОП ОСОБА_4 як виробником, підрядником, було укладено договір на виготовлення №37.
Відповідно до п. 1.1. Договору виробник зобов`язується виготовити, доставити виріб у строк, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити матеріали (виріб).
Згідно п.1.2. Договору, сходи, з масиву ясеня з забіжними сходами підсходами плінтусом та дерев`яною огорожею та огорожею балюстради. Сходи, стовпи, та поручень мають бути тоновані в колір BN276, а підсходи, торець балюстради колона та наповнення огорожі в білий колір.
Загальна сума даного Договору складає: вісімдесят п`ять тисяч грн.. 00 коп. ( 85 000 грн. 00коп.) відповідно до п.2.1 Договору.
Оскільки позивачем було здійснено передоплату, таким чином, Позивач виконав в повному обсязі свої зобов`язання за Договором №37, про що зазначено в даному Договорі.
Проте Відповідач у порушення умовам укладених договорів не виконав своїх зобов`язань ані у строк визначений Договорами, ані пізніше.
Виробник зобов`язується провести роботи відповідно до п.1.1 Договору протягом 75 робочих днів з моменту отримання оплати виробу замовником згідно до п.3.2 Договору.
Відповідно до п.3.4 Договору у разі порушення строків виготовлення, доставки виробу за даним Договором, з вини виробника, виробник виплачує замовнику 0,1% від ціни договору за кожний день прострочення.
Даний Договір був складений в двох екземплярах, по одному для кожної сторони, кожен з яких має однакову юридичну силу згідно п.6.2 Договору.
Частиною 1 статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом ч. 1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За правилами ст.ст.628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Правові наслідки порушення зобов`язання врегульовано ст.ст.611, 612 ЦК України.
Так, відповідно дост.611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань і договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплат.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленої пені за весь час прострочення.
Оскільки, п.3.4 Договору, зазначено, що у разі порушення строків виготовлення, доставки виробу за даним Договором, з вини виробника, передбачено стягнення пені. Термін виконання робіт складає 75 робочих днів, тобто прострочення виконання робіт почалося з 20.12.2018 року, а не як зазначив позивач - 20.11.2018. Період розрахунку: з 20.12.2018 року по 08.02.2021 року складає 782 днів
[Розрахункова ставка] = 0,100%
З огляду на вищезазначене, пеня за невиконання робіт складає 66 470, 00 грн., яка підлягає стягненню.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати по оплаті судового збору,пов`язані із залученням експертів та на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).
Частинами першою, другою статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Суд встановив, що разом з першою заявою по суті спору позивачем не було подано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
З огляду на те, що під час розгляду справи в суді позивачем не надано доказів на підтвердження оплати послуг на надання правової допомогу, тому суд не вбачає підстав для задоволення.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
З огляду на часткове задоволення позову та вимоги ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, у розмірі пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 611, 612, 625, 626, 628, 629, 693 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-82, 258-259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів - задовольнити частково.
Договір на виготовлення №37 від 06.09.2018 року укладений між ОСОБА_2 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 -розірвати.
Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за договором на виготовлення № 37 від 06 вересня 2018 року в розмірі 66 470 (шістдесят шість тисяч чотириста сімдесят),00 грн.
Стягнути з відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2671 (дві тисячі шістсот сімдесят одну) грн. 94 коп.).
Інформація про сторін:
Позивач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: Дубас Т.В.