Справа № 354/288/17
Провадження по справі № 2/354/84/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Ваврійчук Т.Л.

за участю секретаря судового засідання Коцюбович Л.Л.

представника позивача адвоката Дзундзи О.В.

представника відповідачів адвокат Шургот О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (надалі-ПАТ «Укрсоцбанк») 15.05.2017 року звернулося до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №14-32/350 від 27.03.2007 року у сумі 13337,17 доларів США. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 27.03.2007 року між АКІБ «УКРСОЦБАНК», який змінив найменування на ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 був укладений договорір про надання відновлювальної кредитної лінії №14-32/350 за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 49000 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором 27.03.2007 року між банком та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 були укладені договори поруки №21 та №21а, згідно умов яких останні зобов`язалися відповідати перед банком солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання позичальником його зобов`язань. Банк у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав ОСОБА_6 кредит в обумовленому розмірі. Проте, позичальник взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків не виконав, у результаті чого станом на 10.04.2017 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 13337,17 доларів США, яка підлягає до стягнення з відповідачів у солідарному порядку. Із врахуванням наведеного просить позов задовольнити та стягнути з відповідачів вказану заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №14-32/350 від 27.03.2007 року та 5336,27 грн. сплаченого судового збору.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2017 року вказану справу передано у провадження судді ОСОБА_7 .

Відповідно до розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №217 від 05.03.2018 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2018 року дану справу повторно передано у провадження судді ОСОБА_7 .

Відповідно до розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №273 від 03.04.2019 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2019 року у зв`язку із закінченням повноважень попереднього складу суду(закінчення терміну відрядження судді Іванова А.П.) вказану справу передано у провадження судді Польської М.В.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 09.04.2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

07.08.2019 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої банк просив стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №14-32/350 від 27.03.2007 року у сумі 13337,17 доларів США та 168370,18 грн. з яких 13337,17 доларів США заборгованість за кредитом; 31924,00 грн.-3% річних; 136446,18 грн.-інфляційні витрати, а також сплачений судовий збір.

20.01.2020 року від позивача надійшла заява про залучення до участі у справі правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк»-АТ «Альфа-Банк».

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20.01.2020 року замінено позивача у справі ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Альфа-Банк», а також замінено відповідача ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на його правонаступників- ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №107 від 03.08.2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2020 року у зв`язку із закінченням повноважень попереднього складу суду(закінчення терміну відрядження судді Польської М.В.) вказану справу передано у провадження судді Ваврійчук Т.Л.

Ухвалою суду від 03.09.2020 року вказану справу прийнято до провадження суддею Ваврійчук Т.Л. та призначено у ній підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 02.11.2020 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті.

24.11.2020 року від відповідача ОСОБА_2 надійшли письмові заперечення на позов, в яких остання вказала, що на момент смерті її батька ОСОБА_6 її інтереси як неповнолітньої представляла її мати ОСОБА_8 , яка подала заяву про прийняття спадщини за законом. Через декілька місяців стало відомо, що померлий мав значну суму не погашених кредитних зобов`язань, що повністю нівелювало вартість передбачуваної частки у спадщині. 12.06.2009 року її мати отримала згоду органу опіки та піклування на подання заяви про відмову від спадщини, однак подати відповідну заяву до нотаріуса не виявилось можливим у зв`язку із пропуском законодавчо визначеного шестимісячного строку на її подання. Фактично нею не отримано будь-якого майна чи грошових коштів після смерті батька, що стверджується відсутністю інформації про видачу свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи те, що вона не отримала статусу спадкоємця, а тому у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлого, просить у задоволенні заявлених до неї позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні представник позивача АТ «Альфа-Банк» адвокат Дзундза О.В. позов підтримала та просить його задовольнити у повному обсязі, з мотивів наведених у позові та заяві про уточнення позовних вимог. Вказала, що із запереченнями відповідачів банк не погоджується, оскільки у матеріалах справи відсутні докази того, що позивачу ще у 2012 році було відомо про коло спадкоємців померлого позичальника ОСОБА_6 . Хоча до справи долучено лист нотаріальної контори за 2012 рік, відповідно до якого банк повідомлявся про заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_6 , однак відсутні будь-які докази отримання банком повідомлення про те, хто є спадкоємцями померлого. Відтак, 13.06.2019 року банком була направлена вимога-претензія кредитора до нотаріальної контори, із відповіді якої від 25.06.2019 року, що долучена до уточненої позовної заяви, позивачу стало відомо коло спадкоємців померлого позичальника.

Представник відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 -адвокат Шургот О.В. у судовому засіданні позов не визнала, з мотивів, викладених у письмових запереченнях на позов та суду пояснила, що 27.03.2007 року ОСОБА_6 уклав договір про надання відновлювальної кредитної лінії №14-32/350 з АКІБ «УКРСОЦБАНК», 25.09.2007 року позичальник помер. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є його дружина ОСОБА_4 , сини ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та донька ОСОБА_2 . Зазначила, що з долучених до справи матеріалів спадкової справи вбачається, що банк ще у 2011 році довідався про смерть позичальника з повідомлення його дружини ОСОБА_4 , після чого 01.12.2011 року звернувся із запитом у нотаріальну контору. 07.12.2011 року Яремчанська міська нотаріальна контора повідомила банк про те, що після смерті ОСОБА_6 була заведена спадкова справа. В січні 2012 року банк направив на адресу нотаріальної контори запит у відповідь на який отримав повідомлення про коло спадкоємців, однак своє право на пред`явлення вимоги про погашення боргу за кредитом до спадкоємців померлого у встановлений ст.ст.1281, 1282 ЦК України строк не реалізував та звернувся до суду лише у 2017 році із позовом до померлого позичальника та поручителів, направивши у 2019 році вимогу-претензію до нотаріальної контори. Однак матеріалами справи(т.1 а.с.101, 106, 107, 115) повністю спростовуються доводи позивача про те, що банку не було відомо про смерть позичальника до моменту звернення до суду із вказаним позовом, оскільки у листі від 01.12.2011 року направленому в нотаріальну контору, банк зазначив про те, що отримав повідомлення про смерть ОСОБА_6 від його дружини. Також вказала, що договорами поруки №21 та 21а від 27.03.2007 року не передбачено, що поручителі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зобов`язуються відповідати перед кредитором за борговими зобов`язаннями інших осіб у разі заміни боржника у основному зобов`язанні, відтак банк втратив право вимоги до поручителів померлого боржника.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, попередньо направила на адресу суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, проти позову заперечує та просить у його задоволенні відмовити, з мотивів, наведених у письмових запереченнях на позов.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час судового розгляду повідомлялася належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не подала.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 27.03.2007 року між АКІБ «УКРСОЦБАНК» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_6 був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №14-32/350 згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 49000 доларів США грн. на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру зі сплатою 13,0% річних, з кінцевим терміном повернення до 26.03.2017 року.

27.03.2007 року між АКІБ «УКРСОЦБАНК» (Кредитор), ОСОБА_6 (Позичальник) та ОСОБА_4 (Поручитель) укладено договір поруки №21, згідно якого поручитель зобов`язалася відповідати перед банком солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання позичальником його зобов`язань згідно договору про надання відновлювальної кредитної лінії №14-32/350 від 23.07.2007 року.

Окрім цього, 27.03.2007 року між АКІБ «УКРСОЦБАНК» (Кредитор), ОСОБА_6 (Позичальник) та ОСОБА_5 (Поручитель) укладено договір поруки №21а, згідно якого поручитель зобов`язалася відповідати перед банком солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання позичальником його зобов`язань згідно договору про надання відновлювальної кредитної лінії №14-32/350 від 23.07.2007 року.

Пунктом 3.1 зазначених договорів поруки передбачено, що поручитель зобов`язаний протягом одного робочого дня від дати отримання повідомлення Кредитора про невиконання Позичальником зобов`язання забезпеченого порукою, виконати відповідне зобов`язання, шляхом перерахування на рахунок Кредитора суми невиконаного Позичальником зобов`язання. У випадку невиконання Позичальником та Поручителем зобов`язання забезпечного порукою відповідати перед Кредитором як солідарні боржники всім своїм майном яке,згідно з чинним законодавством може бути звернено стягнення.

Відповідно до п. 4.2 договорів поруки вказані договори набирають чинності з дати їх укладення та діють до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

21.04.2017 року позивач за вих. №45715 направив на адресу позичальника та поручителів вимогу про усунення порушень, в якій повідомив про необхідність погасити борг за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №14-32/350 від 27.03.2007 року у сумі 16781,27 доларів США, з яких: 13337,17 доларів США-заборгованість за кредитом; 3444,10 доларів США-нарахована пеня.

Згідно з наданим банком розрахунком та довідкою №10.1-87/87-375 від 10.04.2017 року, заборгованість ОСОБА_6 за вказаним кредитним договором станом на 10.04.2017 року становить 16781,27 доларів США, з яких: 13337,17 доларів США-заборгованість за кредитом; 3444,10 доларів США-нарахована пеня.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом РАЦСу Яремчанського міського управління юстиції Івано-Франківської області 25.09.2007 року.

З наданих на запит суду Яремчанською міською державною нотаріальною конторою матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті ОСОБА_6 24.10.2007 року була заведена спадкова справа №169 року на підставі заяви про прийняття спадщини за законом, що надійшла від ОСОБА_8 , яка діяла від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_2 . Наведене підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №11497725 від 24.10.2007 року.

31.03.2008 року із заявами про прийняття спадщини, які були зареєстровані за № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 звернулися син померлого ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_4 , яка діяла також в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1

06.12.2011 року у нотаріальну контору надійшов запит ПАТ «УКРСОЦБАНК» за вих. №201.5-33/84-4420 від 01.12.2011 року у якому банк зазначав про те, що у телефонному режимі від дружини позичальника ОСОБА_6 - ОСОБА_4 кредитору стало відомо про смерть останнього, у зв`язку із чим просив надати інформацію про те, чи заводилась спадкова справа після смерті позичальника за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №14-32/350 від 27.03.2007 року- ОСОБА_6 .

Листом за вих. №573/02-14 від 07.12.2011 року Яремчанська міська державна нотаріальна контора повідомила банк про те, що після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , була заведена спадкова справа №169. Станом на 07.12.2011 року свідоцтва про право на спадщину за законом не видавались.

18.01.2012 року ПАТ «УКРСОЦБАНК» направило на адресу Яремчанської міської державної нотаріальної контори лист за вих. №201.5-33/84-264 із вимогою надати інформацію про спадкоємців померлого боржника ОСОБА_6 . Вказаний лист надійшов та був зареєстрований у нотаріальній конторі 26.01.2012 року за №10/02-14.

Листом за вих. №15/02-14 від 30.01.2012 року нотаріальна контора повідомила банк про те, що із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернулися неповнолітня донька- ОСОБА_2 , дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_3 та неповнолітній син ОСОБА_1 . Станом на 30.01.2012 року свідоцтва про право на спадщину за законом не видавались.

13.06.2019 року АТ «Укрсоцбанк» направило на адресу Яремчанської міської державної нотаріальної контори вимогу-претензію за вих.№654, в якій вказало, що 20.05.2019 року під час судового засідання у цивільній справі №354/288/17 банк довідався про смерть позичальника ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із чим заявив кредиторську вимогу до спадкоємців ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №14-32/350 від 27.03.2007 року у сумі 13337,17 доларів США.

25.06.2019 року листом за вих. №360/02-14 Яремчанська міська державна нотаріальна контора повідомила АТ «Укрсоцбанк» про те, що після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 була заведена спадкова справа №169, із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернулися ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Станом на 25.06.2019 року свідоцтва про право на спадщину за законом не видавались.

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №14-32/350 від 27.03.2007 року, станом на 10.06.2019 року заборгованість з вказаним кредитним договором становить 13337,17 доларів США

До правовідносин, що виникли між сторонами суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статею ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, поручитель є солідарним боржником з позичальником, а в силу ч. 1 ст. 543 ЦК України кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За таких обставин солідарні боржники мають нести солідарну відповідальність за порушення зобов`язання позичальником.

Обставини, за яких припиняється порука, визначені ст.559 ЦК України, відповідно до вимог частини третьої якої порука, зокрема, припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Аналогічне правило міститься також у ч.1 ст.523 ЦК України відповідно до якої порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником, а згідно зі ст.607 ЦК України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає.

Таким чином, на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов`язку щодо виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки.

Відповідно до ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту не припиняються, а входять до складу спадщини, то підлягають застосуванню норми статей 1281,1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора передбачений ст. 1282 ЦК України, згідно частини першої якої спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому поручитель приймає на себе зобов`язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника, а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки.

Відповідно до положень ст.1281 ЦК України (у редакції, чинній на момент смерті спадкодавця) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Положення ст.1281 ЦК України не встановлюють певного порядку пред`явлення таких вимог кредитора і мають на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов`язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов`язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг.

При цьому вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений статтею 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів спадкодавця.

Якщо спадкова справа у жодного нотаріуса на момент звернення не відкрита, кредитор вправі звернутись до будь-якого нотаріуса за місцем відкриття спадщини, тобто до нотаріуса нотаріального округу за останнім місцем проживання померлого. В такому випадку нотаріус відкриває спадщину за заявою кредитора, оскільки п.п.2.1 п.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 визначено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

Таким чином, пред`явлення кредитором своїх вимог до спадкоємців через нотаріуса не суперечить положенням ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04.09.2019 року у справі №205/6749/15-ц.

Водночас, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадкоємцями спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Разом з тим, чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно із ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною першою ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Таким чином, хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця і в цьому випадку підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Зазначені висновки суду повністю узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, що викладена у постанові від 12.04.2017 року у справі №6-2962цс16.

Разом з тим, положення статті 1282 ЦК України застосовуються лише у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), а тому не призупиняються, не перериваються й не поновлюються припиняє права кредиторів та позбавляє їх права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Статтею 1281 ЦК України, в редакції, чинній на момент пред`явлення АТ «Укрсоцбанк» претензії кредитора від 13.06.2019 року передбачено, що кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Як вбачається із матеріалів справи, позичальник ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом РАЦСу Яремчанського міського управління юстиції Івано-Франківської області 25.09.2007 року, тобто ще до моменту звернення позивача до суду із вказаним позовом.

Із досліджених судом матеріалів спадкової справи, слідує, що про смерть ОСОБА_6 ПАТ «Укрсоцбанк» дізналося у грудні 2011 року з повідомлення відповідача ОСОБА_4 , про що безпосередньо зазначено у листі банку за вих. №201.5-33/84-4420 від 01.12.2011 року, після чого банк відразу звернувся у Яремчанську міську державну нотаріальну контору із вказаним листом та просив надати інформацію про те чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_6 , а отримавши ствердну відповідь, 18.01.2012 року направив на адресу нотаріальної контори лист із вимогою надати інформацію про коло спадкоємців, відповідь на який була направлена нотаріусом банку 30.01.2012 року листом за вих. №15/02-14.

Таким чином, зазначеними доказами підтверджується той факт, що позивачу вже у січні 2012 року було відомо як про смерть позичальника за кредитом, так і про відкриття спадкової справи. Однак, своїм правом на пред`явлення вимог до спадкоємців позичальника, які прийняли спадщину у законодавчо визначений строк банк не скористався, а натомість 15.05.2017 року звернувся до суду із вказаним позовом до померлого позичальника та його поручителів, після чого в ході розгляду справи 13.06.2019 року направив на адресу Яремчанської міської державної нотаріальної контори вимогу-претензію за вих.№654, в якій заявив кредиторську вимогу до спадкоємців ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №14-32/350 від 27.03.2007 року у сумі 13337,17 доларів США.

Твердження представника позивача про те, що інформація про коло спадкоємців померлого позичальника ОСОБА_6 стала відома позивачу лише 01.07.2019 року з листа нотаріальної контори №360/02-14 від 25.06.2019 року, а тому банк в установлений строк звернувся із вимогою до спадкоємців померлого позичальника, суд до уваги не бере, оскільки, дослідженими судом доказами підтверджується, що вказана інформація була доведена до відома банку листом нотаріальної контори за вих. №15/02-14 від 30.01.2012 року.

При цьому, з аналізу вищезазначених норм законодавства слідує, що будучи поінформованим про смерть спадкодавця банк вправі був заявити вимогу кредитора до спадкоємців померлого позичальника через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений статтею 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів спадкодавця та у разі відсутності спадкової справи відкриває її за заявою кредитора після чого в подальшому надає кредитору відповідну інформацію про спадкоємців, які прийняли спадщину.

Доводи позивача про те, що в матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем листа нотаріальної контори за вих. №15/02-14 від 30.01.2012 року не спростовують наведених висновків суду та є необґрунтованими, оскільки в період з січня 2012 року до моменту звернення до суду із вказаним позовом у 2017 році банк, якому, як встановлено судом, було відомо про смерть позичальника, і даний факт в ході судового розгляду не спростовано представником позивача, не вжив жодних заходів щодо реалізації своїх прав кредитора, в той час як відсутність інформації про коло спадкоємців, як уже зазначено вище, жодним чином не перешкоджала своєчасній реалізації позивачем своїх прав на пред`явлення вимог кредитора через нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Договорами поруки №21 та №21а від 27.03.2007 року, укладеними між АКІБ «УКРСОЦБАНК» та поручителями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не передбачено обов`язку поручителів відповідати за виконання зобов`язання перед будь-яким боржником і відповідачі не надавали згоди відповідати за нового боржника за наявності у позичальника правонаступника, у звязку із чим, відсутні підстави переходу до них у відповідності до ст.ст.1282, 553-554, 523 ЦК України, обовязку поручителів за зобовязаннями спадкоємців ОСОБА_6 щодо сплати боргу спадкодавця за кредитним договором №14-32/350 від 27.03.2007 року.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду України від 03.06.2015 року в справі № 6-206цс15 на поручителів може бути покладено обов`язок щодо належного виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої в тому числі й у договорі поруки як згоди відповідати за виконання зобов`язання перед будь-яким боржником у разі переведення боргу за забезпечувальним зобов`язанням.

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до вимог ст.ст.523,608 ЦК України порука за договорами поруки №21 та №21а від 27.03.2007 року є припиненою у зв`язку зі смертю позичальника.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною шостою ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто рішення суду може грунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог АТ «Альфа-Банк» слід відмовити у зв`язку із пропуском позивачем строку пред`явлення вимог кредитора до спадкоємців померлого позичальника за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №14-32/350 від 27.03.2007 року, укладеним між АКІБ «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_6 та припиненням поруки за договорами поруки №21 та №21а від 27.03.2007 року, укладеними між АКІБ «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

В силу вимог ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України; ст.ст. 523, 526, 533, 554, 559, 607, 610, 611, 1049, 1050, 1054, 1210, 1216, 1218, 1281, 1282 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», місце знаходження: 03150, вул. Велика Васильківська,100 м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Повне судове рішення складено 05 березня 2021 року.

Головуючий суддя: Т.Л. Ваврійчук