Справа № 419/1681/21
Провадження № 2/419/318/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого суддя Іванової О. М.,

при секретарі Московченко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Щастинської міської ВЦА Щастинського району Луганської області про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до Щастинської міської військово-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області про визнання права власності.

Позовні вимоги обгрунтовують тим, що вони проживають і зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира знаходиться у користуванні сім`ї з 1999 р. 17.09.1999 р. ОСОБА_2 , на підставі рішення виконавчого комітету Щастинської міської ради народних депутатів м. Ворошиловграда від 15.09.1999 р. №147, видано ордер на жиле приміщення №1786, з сім`єю з 3 (трьох) осіб на право зайняття двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , склад сім`ї: ОСОБА_2 голова, ОСОБА_3 дружина, ОСОБА_1 - донька. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Будинок у якому знаходиться вищевказана квартира перебуває у комунальній власності територіальної громади. На теперішній час квартира не приватизована. До 2014 р. приватизація квартир у будинку за вказаною адресою здійснювалася Відділом по приватизації житлового фонду Луганської міської ради. З 2014 р. Луганська міська рада не функціонує. На теперішній час м. Щастя територіально входить до Щастинського району Луганської області та є центром Щастинської ОТГ.

При зверненні ОСОБА_2 до КП «Жилбудсервіс» з метою приватизації квартири, йому було повідомлено, що для передачі квартир у приватну власність необхідне рішення уповноваженого органу. Листом №1270/01 від 18.06.2021 р. керівник ВЦА повідомив, що ВЦА не може здійснювати заходи, пов`язані з відчуження майна, в тому числі шляхом приватизації.

Враховуючи вищезазначені обставини, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вважають, що у зв`язку із добросовісним, безперервним володінням квартирою, у них виникло право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за набувальною давністю у порядку ст. 344 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Ухвалою судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 02.08.2021 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 02.11.2021 р. підготовче судове засідання закрите, справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, справу просили розглядати за їх відсутності.

Представник позивачів адвокат Лободюк Н. І., яка діє на підставі ордеру серія ВВ № 1018147 від 01.11.2021 р., у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача Щастинської міської військово-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області О. Дунець у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень з приводу позовних вимог до суду не надав.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

17.09.1999 р. ОСОБА_2 , на підставі рішення виконавчого комітету Щастинської міської ради народних депутатів м. Ворошиловграда від 15.09.1999 р. №147, видано ордер на жиле приміщення №1786, з сім`єю з 3 (трьох) осіб на право зайняття двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , склад сім`ї: ОСОБА_2 голова, ОСОБА_3 дружина, ОСОБА_1 - донька (а.с.5).

ОСОБА_2 постійно мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 27.09.1999 р., і займає житлову площу 27,7 м.кв., на цій площі разом з ним зареєстрована та мешкає його донька ОСОБА_1 з 01.06.2021 р., що підтверджується довідкою КП «Жилбудсервіс» Житлово-комунальне господарство від 07.07.2021 р. (а.с.4).

З довідки КП «Жилбудсервіс» вбачається, що ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 07.04.1998 р. по 05.09.2015 р. та в період з 01.06.2021 р. по теперішній час, ОСОБА_2 з 27.09.1999 р. по теперішній час, ОСОБА_3 з 27.09.1999 р. по 14.01.2010 р. (а.с.54).

З копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

При зверненні ОСОБА_2 до КП «Жилбудсервіс із заявою про передачу йому в приватну власність квартири за адресою: АДРЕСА_1 , йому було повідомлено, що для передачі в приватну власність вищевказаної квартири, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Щастя, потрібне рішення уповноваженого органу, що здійснює у відповідності до законодавства приватизацію житлового фонду. На теперішній час військово-цивільна адміністрація м. Щастя здійснює управління майном, яке перебуває у комунальній власності відповідної територіальної громади (крім вирішення питяння відчуження, у тому числі і шляхом приватизації комунального майна та надання комунального майна в оренду на строк понад один рік) (а.с.13).

Листом Щастинської міської військово-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області від 18.06.2021 р. №1270/01 позивачу повідомлено, що відповідно до вимог ЗУ «Про військово-цивільні адміністрації», а саме п.п.12 п. 1 ст. 4, військово-цивільні адміністрації не можуть здійснювати заходи пов`язані з відчуженням майна, у тому числі шляхом приватизації (а.с.14).

Квартиронаймач ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованості перед КП «Жилбудсервіс» за житлово-комунальні послуги (послуга управління, водопостачання, водовідведення, поводження з ПВ) станом на 01.11.2021 р. не має, що підтверджується довідкою КП «Жилбудсервіс» від 18.11.2021 р. №1718 (а.с.55).

Рішенням Щастинської міської Ради від 22.10.2015 р. №60/3 "Про перейменування вулиць м. Щастя", вулицю Комсомольская перейменовано на вулицю Спортивна (а.с.33).

До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України відноситься, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 7.02.2014 року відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється Земельним кодексом України, зокрема статтею 119.

П. 11 вказаної Постанови передбачає, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК України).

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК України, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року. При цьому, суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 постійно проживав у вказаній квартирі з 1999 р. по теперішній час, а позивач ОСОБА_1 безперервно проживала з 1998 р. по 2015 р., тобто строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, тому до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року.

Проте, і з 2001 року пройшло більше 10 років, коли позивачі добросовісно, відкрито, безперервно володіють майном.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») (п.14 Постанови).

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачами у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають, позивачі достовірно довели суду факт набуття ними права власності за набувальною давністю, оскільки вони добросовісно, безперервно і відкрито користуються нерухомим майном на протязі більше 10 років. Зазначені обставини підтверджуються допустимими та достовірними письмовими доказами, а саме квитанціями про сплату послуг інтернету, постачання теплової енергії, за абонентське обслуговування, водопостачання, спожиту електричну енергію, за водовідведення, за послуги центрального опалення та постачання гарячої води, за розподіл природного газу від побутових споживачів, за вивіз та захоронення сміття, утримання будинку та прибудинкової території (а.с.56 - конверт з додатками). Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна, не має, а отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі ст. ст. 15, 16, 316, 317, 328, 344 ЦК України, керуючись ст.ст.2, 10,15, 60, 208, 218, 280 ЦПК України,ст. 391 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Щастинської міської ВЦА Щастинського району Луганської області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідн. № НОМЕР_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідн. № НОМЕР_3 , право власності на квартиру загальною площею 54,50 кв.м., житловою площею 27,70 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю в рівних частках кожному.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повнерішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його оскарженняякщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: О. М. Іванова