Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт. Магдалинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи: Орган опіки та піклування Соборної районної у місті Дніпрі ради, Сектор-служба у справах дітей Магдалинівської селищної ради про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 в інтересах дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи: Орган опіки та піклування Соборної районної у місті Дніпрі ради, Сектор-служба у справах дітей Магдалинівської селищної ради про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 10 жовтня 2007 року вони з відповідачем уклали шлюб, який розірвано 24 квітня 2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народився син, ОСОБА_4 . ОСОБА_4 проживає з позивачем за адресою АДРЕСА_1 . Батько дитини, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2013 року з ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на користь позивача у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на утримання сина ОСОБА_4 до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до звіту про здійснення відрахування та виплати ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Новомосковське об`єднання) від 20.05.2020 р., за період лютий 2018 р. травень 2020 р. залишок боргу на 01.06.2020 р. складає 9747,09 грн. Відповідно до довідки-розрахунку Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби ГУЮ у Дніпропетровській області від 25.01.2019 р., за період з 2014 р. по 01.10.2018 р. нараховано до сплати аліментів в розмірі 35622,91 грн.

Відповідач разом з дитиною не проживає, не займається його вихованням, участі у навчанні не приймає. Протягом тривалого часу відповідач не цікавиться своїм сином, також весь цей час його не хвилює матеріальне забезпечення, фізичний та духовний розвиток дитини. Така поведінка відповідача на її думку свідчить про те, що він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини. Оскільки неповнолітня дитина проживає постійно разом з нею та знаходяться на її утриманні, вона забезпечує її всім необхідним для нормального життя, купує продукти харчування, сезонний одяг, сплачує за навчання, покриває витрати на медичний догляд, звернулася до суду із вказаним позовом та прохає позбавити відповідача батьківських прав відносно сина.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, зазначивши, що відповідач не приймає участі у вихованні сина, прохали суд позбавити відповідача батьківських прав.

Відповідач заперечив проти позову, зазначивши, що після розлучення спілкується постійно з сином, окрім аліментів сплачує додаткові кошти на утримання дитини. Після одруження відповідача у серпні 2018 року, позивач почала влаштовувати сварки, виникали непорозуміння щодо їхньої участі у вихованні дитини. Відповідач зазначив, що рішення управління-служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради про рекомендацію позбавити його батьківських прав було прийнято на засіданні без його участі та без врахування відповідної думки. Відповідач зазначив, що позивач чинить перепони у спілкуванні з дитиною, у зв`язку із чим він неодноразово звертався до служби в справах дітей та в поліцію.

На підставі ухвали суду від 09.12.2021 року в судовому засіданні в порядку ч. 2 ст. 171 СК України був допитаний малолітній ОСОБА_4 без присутності батьків, за участю психолога, соціального педагога та класного керівника. ОСОБА_4 пояснив, що він проживає разом із матір`ю, спілкуватися з батьком не хоче. Батько впливає на його психічний стан.

Представник третьої особи - Сектору-служби у справах дітей Магдалинівської селищної ради в судовому засіданні пояснила, що син позивача та відповідача проживає в м. Дніпро разом з матір`ю, у зв`язку із чим органом опіки та піклування Соборної районної у місті Дніпрі ради складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 .

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Соборної районної у місті Дніпрі ради в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій прохала розглянути справу без її участі, підтримала висновок органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 10).

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 розірвано (т. 1 а. с. 4).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 29.07.2020 року складеного управлінням-службою у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради ОСОБА_4 , 28 лютого 2008 року проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Характеристика сім`ї: ОСОБА_1 займається вихованням сина та матеріальним забезпеченням. Зі слів ОСОБА_5 , він давно бачив батька, останній не приїздив до нього, не цікавився його справами (т. 1 а. с. 82).

Згідно з письмовими поясненнями лікаря загальної практики-сімейної медицини ОСОБА_6 від 12.08.2020 року, дитина ОСОБА_4 проживає зі своє матір`ю, яка слідкує за його здоров`ям. За медичною допомогою зверталася ОСОБА_1 з приводу обстеження дитини. Батько ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стан здоров`я дитини не цікавиться (т. 1 а. с. 79).

Згідно з письмовими поясненнями класного керівника ОСОБА_7 від 14.07.2020 року, мати ОСОБА_7 ОСОБА_1 приймає участь в навчанні дитини, протягом двох років навчання ОСОБА_5 його батько не цікавився, до школи не з`являвся (т. 1 а. с. 88).

В матеріалах справи містяться також письмові пояснення баби та діда ОСОБА_7 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , сусідки позивача - ОСОБА_10 , тітки ОСОБА_7 , сусідок ОСОБА_1 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , колеги ОСОБА_1 ОСОБА_14 , які надали позитивну характеристику позивача, та негативну характеристику відповідача щодо невиконання ним своїх батьківських обов`язків (т. 1 а. с. 83-87, 91-104).

У висновку виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради від 22 жовтня 2020 року № 142-05/05-38 зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказаний висновок обґрунтовується поясненнями дитини ОСОБА_4 , сусідки ОСОБА_10 , класного керівника ОСОБА_15 , тітки ОСОБА_16 , сусідок ОСОБА_1 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , колеги ОСОБА_1 ОСОБА_14 . Відомості про участь ОСОБА_1 під час розгляду справи органом опіки та піклування відсутні (т. 1 а. с. 76-77).

З довідки наданої КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» ДОР Службі у справах дітей Соборної у місті Дніпрі ради № 133 від 17.12.2020 року вбачається, що ОСОБА_5 знаходиться в емоційно нестабільному стані, схильний піддаватися емоційному впливу, тобто приймає іншу точку зору. Між батьками існує явний довготривалий конфлікт щодо виховання та спілкування з дитиною, дитина переймає образу матері, а матір це підтримує та культивує. Батько певний час життя дитини не проявляв ініціативи та активності щодо виховання дитини, у зв`язку із чим у Арсенія на даний час сформувалося певне ставлення до батька (т. 1 а. с. 220-223).

Матеріали справи також містять надані ОСОБА_1 на підтвердження створення йому ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні із сином: копію заяви до Магдалинівського відділення поліції від 18 квітня 2019 року (а. с. 201-204); копію звернення до Служби у справах дітей Магдалинівської РДА від 11 квітня 2019 року (а. с. 205-210); копію заяви до служби в справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради про встановлення порядку побачень з дитиною від 26.06.2020 року (т. 1 а. с. 215-218).

29 вересня 2021 року розпорядженням голови адміністрації Соборного району Дніпропетровської міської ради № 243-р визначено участь батька ОСОБА_1 , у вихованні його дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши йому спілкування із сином таким чином: перша та третя субота місяця з 10.00 до 16.00, зустрічі відбуваються за бажанням дитини (т. 2 а. с. 158).

Згідно з копією довідки Магдалинівського РВ ДВС № 6032/3 від 30.04.2021 року заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у відповідача відсутня (т. 2 а. с. 157).

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

Відповідно до частин першої, другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Судом встановлено відсутність підстав вважати, що відповідач свідомо ухиляється від виховання сина та його утримання. Крім того, суд критично оцінює висновок виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради від 22 жовтня 2020 року № 142-05/05-38 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо малолітньої дитини ОСОБА_4 , оскільки з висновків психологічного обстеження останнього вбачається наявність його емоційно нестабільного стану через конфлікт батьків, не пов`язаного з ухиленням батька дитини від своїх обов`язків.

Судом досліджено висновок психологічного обстеження дитини, де брали участь обидва батьки та дитина, з якого вбачається, що дитина є заручником обставин, які хлопчик не здатен вирішити, а для повноцінного психічного розвитку особистості дитини, необхідна участь обох батьків; рекомендовано для повноцінного психічного розвитку дітей та формування їх особистостей в житті дітей необхідна присутність обох батьків.

Незацікавленість батька, який сплачує аліменти, в підготовці дитини до школи чи необізнаність про стан здоров`я дитини не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, а свідчить про відсутність емоційного зв`язку між членами родини, що може бути результатом відсутності сталого спілкування чи різних світоглядів.

Доводи позивача про те, що спілкування з батьком завдає психологічний дискомфорт дитині, відхиляються, оскільки матеріали справи свідчать, що емоційний стан дитини обумовлений не присутністю батька в її житті, а напруженими конфліктними стосунками між батьками, які використовують дитину для образ один одного, зневажають право сина на спокійне щасливе дитинство та гармонійний розвиток особистості. Особисті конфлікти між батьками не повинні порушувати інтереси дитини.

Позивачем не надано беззаперечних доказів, які б свідчили про вчинення насильства відповідачем по відношенню до дитини, винної поведінки відповідача по ухиленню від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на ОСОБА_1 , адже позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в його діях.

Неактивна участь батька в житті сина спричинена тривалим конфліктом між сторонами, проживанням відповідача на значній відстані від сина та неналежним усвідомленням матір`ю необхідності участі батька у вихованні сина, незважаючи на конфліктні стосунки між сторонами. Після розірвання шлюбу із ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , а також одруженням відповідача, він фактично позбавлений можливості спілкуватися із сином, що призводить до того, що формування відношення дитини до батька відбувається лише за впливом матері, яка має вкрай неприязні стосунки із відповідачем.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, а саме відсутність винної поведінки та свідомого нехтування ОСОБА_1 своїми батьківськими обов`язками, беручи до уваги той факт, що батько дитини бажає продовжувати спілкуватися із сином, а також відсутність інших передбачених частиною першою статті 164 СК України підстав для позбавлення батьківських прав, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи: Орган опіки та піклування Соборної районної у місті Дніпрі ради, Сектор-служба у справах дітей Магдалинівської селищної ради про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10 грудня 2021 року.

Суддя Т.А.Ковальчук