Єдиний унікальний номер: 379/1092/21
Провадження № 2/379/602/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Музиченко О. О.,

за участю секретаря судового засідання Бакал O.A.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Таращанського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Таращанської міської ради про зняття арешту з нерухомого (невизначеного) майна спадкодавця та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її сестра ОСОБА_2 , яка постійно проживала в квартирі АДРЕСА_1 . Після смерті сестри відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 . Оскільки позивачка є спадкоємцем майна після померлої сестри ОСОБА_2 за законом, - з метою оформлення спадкового майна вона звернулася до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. Однак, 25.03.2021 постановою приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області Федкевич Н.М. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 у зв`язку із тим, що на дану квартиру накладено арешт. З метою зняття арешту зі спадкового майна позивачка звернулася до Таращанського РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) із відповідно заявою, проте, листом від 29.04.2020 посадовими особами Таращанського РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) їй було відмовлено у знятті арешту з майна та рекомендовано звернутись із цим питанням до суду. Посилаючись на те, що у даний час майно квартира АДРЕСА_2 , знаходиться під арештом безпідставно, а збереження арешту спадкового майна чинить позивачці перешкоди у користуванні та розпорядженні спадковим майном, остання просить суд:

- зняти арешт з невизначеного нерухомого майна, в тому числі квартири АДРЕСА_2 , що накладений державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Таращанського районного управління юстиції Київської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (реєстраційні номери обтяження: 9309197 та 10023077) та скасувати записи про арешт майна у відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також

- визнати за нею (позивачкою) в порядку спадкування право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

17.11.2021 судом було постановлено ухвалу про прийняття даної справи до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

14.12.2021 судом було постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, за клопотанням позивачки витребувано у приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Федкевич Н.М. належно засвідчену копію спадкової справи відносно майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 (а.с.51-53).

У судове засідання позивачка не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належно згідно вимог чинного законодавства, 14.12.2021 подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.54, 55).

Представник відповідача Таращанського РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належно згідно вимог чинного законодавства (а.с. 86). 30.12.2021 на електронну пошту суду надійшов лист з Таращанського РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) із проханням розглянути дану справу без участі представника відділу, рішення просять прийняти на розсуд суду (а.с.87).

Представник відповідача Таращанської міської ради в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належно згідно вимог чинного законодавства (а.с.57). 23.12.2021 судом отримано від відповідача заяву за підписом міського голови М.Кривошеєва із проханням розглянути дану справу без участі представника Таращанської міської ради, проти задоволення позовної заяви не заперечують (а.с.85).

За положенням частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла сестра позивачки ОСОБА_2 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 02.10.2020 (а.с.8), копіями довідки № 2998 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 30.10.2020 та довідки № 2640/08.10.2020 про реєстрацію місця проживання особи (матеріали спадкової справи а.с.62) відповідно.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно - квартира АДРЕСА_2 , належна померлій на підставі договору купівлі-продажу квартири за № 3201 від 30.11.2000, посвідченого приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Лосіцькою Л.П., копія якого наявна у матеріалах справи (а.с.9).

В матеріалах справи наявна копія повідомлення КП КОР «Південне БТІ» за вих.№ 3355 від 23.11.2020, з якого також вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу квартири (а.с.7).

З довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 26.10.2021 вбачається, що оціночна вартість квартири АДРЕСА_2 становить 918 924,93 грн (а.с.19).

30.10.2020 позивачка ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області Федкевич Н.М. із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 сестри ОСОБА_2 , що вбачається з матеріалів спадкової справи (а.с.59).

25.03.2021 приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області Федкевич Н.М. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у зв`язку із тим, що на дану квартиру накладено арешт (а.с.6, матеріали спадкової справи а.с.84).

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційними №№ 9309197, 10023077 реєстратором Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстровано: 03.12.2009 тип обтяження арешт нерухомого майна та невизначене майно, все нерухоме майно ОСОБА_2 з підставою обтяження: виконавчий лист № 2-222, виданий 02.06.2009 Таращанським районним судом Київської області, та зареєстровано 12.07.2010 тип обтяження арешт нерухомого майна та невизначене майно, все майно ОСОБА_2 з підставою обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження № 19550815, винесена 02.06.2010 ВДВС Таращанського РУЮ (а.с.10).

З копії повідомлення Таращанського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 29.04.2021 за № 5157/18.16-28 вбачається, що на виконанні у відділі у 2009 році перебував виконавчий лист № 2-222, виданий 02.06.2009 Таращанським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «Таращаводоканал» боргу в сумі 1 092,10 грн, проте 22.12.2009 виконавче провадження було завершено на підставі п. 2 ст. 40 (стара редакція) ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання. Також на виконанні у відділі у 2010 році перебував виконавчий лист № 2-380, виданий 26.10.2009 Таращанським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «Тараща ЖЕП» боргу в сумі 1 005,95 грн, проте 29.11.2010 виконавче провадження було завершено на підставі п. 2 ст. 40 (стара редакція) ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання (а.с.12).

Відповідно до копії довідки, виданої 22.10.2021 КП «Тараща ЖЕП» за № 1-38/111, заборгованість по квартирній платі за адресою: АДРЕСА_3 станом на 22.10.2021 відсутня (а.с.13).

Відповідно до копії довідки про розмір платежів за водопостачання та водовідведення, виданої 21.10.2021 КП «Таращаводоканал» за вих. № 131, борг по особовому рахунку № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 21.10.2021 становить 0,00 грн (а.с.14).

Дані обставини встановлені судом та підтверджені матеріалами справи.

За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

При вирішенні питання про зняття арешту з нерухомого (невизначеного) майна спадкодавця, суд керується наступним.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

За положенням ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Рідні брати та сестри спадкодавця положеннями статті 1262 ЦК України віднесені до другої черги права на спадкування за законом.

З матеріалів спадкової справи відносно майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , копія яких міститься у матеріалах даної справи, вбачається, що заповіт спадкодавиця не залишала, заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 подана тільки позивачкою ОСОБА_1 , яка є рідною сестрою померлої, а відповідно, належить до другої черги спадкування за законом.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про те, що накладений арешт на спадкове майно порушує майнове право позивачки і перешкоджає їй в оформленні її спадкових прав. Разом з тим, судом встановлено, що підстава для такого арешту наразі відпала, оскільки комунальний борг сплачено.

Отже, судом встановлено наявність усіх правових підстав для задоволення вимоги позивачки ОСОБА_1 про зняття арешту з невизначеного нерухомого майна спадкодавиці ОСОБА_2 , в тому числі квартири АДРЕСА_2 , що накладений відділом ДВС Таращанського районного управління юстиції Київської області, та скасування відповідних записів про арешт нерухомого майна ОСОБА_2 у Єдиному державному реєстрі.

Водночас, щодо визнання за позивачкою права власності на квартиру в порядку спадкування, суд зазначає наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно із частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

Така правова позиція відповідає висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у його постановах від 02 травня 2018 року у справі № 914/904/17, від 27 червня 2018 року у справі № 904/8186/17 та від 11 квітня 2019 року у справі № 910/8880/18, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відступати від яких Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав.

Зі змісту Рекомендації R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року вбачається, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань судочинства.

Таким чином, суд не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

Підставою для відмови позиваці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину у встановлений законом спосіб послугувала наявність обтяження арешту на майно, що успадковується.

Після вирішення питання щодо скасування такого обтяження зняття арешту зі спадкового майна позивачка не матиме перешкод в оформленні спадкових прав у визначеному законом нотаріальному порядку.

Отже, оскільки суд вирішує питання про зняття арешту зі спадкового майна - квартири АДРЕСА_2 , що належала спадкодавиці ОСОБА_2 , що і було перешкодою для позивачки у оформленні її спадкових прав та отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом, - суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про визнання за позивачкою права власності на вказану квартиру в порядку спадкування, оскільки ОСОБА_1 не позбавлена можливості оформити свої спадкові права у нотаріуса в порядку, встановленому законом.

З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам по справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідачів на її користь судового збору, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 59, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 15, 16, 392 ЦК України, ст.ст. 2, 5, 12, 81, 89, 141, 235, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Таращанського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Таращанської міської ради про зняття арешту з нерухомого (невизначеного) майна спадкодавця та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування задовольнити частково.

Скасувати арешт невизначеного нерухомого майна ОСОБА_2 , в тому числі квартири АДРЕСА_1 , що накладений Відділом державної виконавчої служби Таращанського районного управління юстиції Київської області (реєстраційні номери обтяження 9309197 та 10023077) та виключити із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідні записи про арешт нерухомого майна ОСОБА_2 ..

В решті позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання на нього апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

Відповідач 1: Таращанський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , місцезнаходження: вул. Паркова, 20, м. Тараща, Білоцерківський район, Київська область;

Відповідач 2: Таращанська міська рада Київської області, , місцезнаходження: вул. Шевченка, 7, м. Тараща, Білоцерківський район, Київська область.

Повне судове рішення складено 30.12.2021.

Суддя Таращанського районного суду Київської області О. О. Музиченко