Провадження № 2/521/4772/21
07 грудня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Мирончук Н. В.,
секретаря судового засідання Шлапак А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
підлягають стягненню з з нього, як боржника, на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 31 645.60 00 грн..
Позивач вказує, що дані, які зазначені у виконавчому написі, не відповідають дійсності.
Так, в договорі №156104748 від 28.11.2019 року та в графіку розрахунків (додаток №1 до договору) вказано, що ним отримано суму кредиту у розмірі 2500 грн., а в виконавчому написі від 31.10.2020р. зазначено, що прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8950,00 грн. Також, в написі нотаріусом не зазначено дату, коли саме настав строк платежу за вказаним кредитним договором для можливості обчислення перебігу позовної давності. В написі лише вказано період з 05 серпня 2020 р. по 05 серпня 2020р., за який нібито проводиться стягнення відповідної суми заборгованості.
Однак, як вказав позивач, він не отримував жодних вимог та претензій від відповідача.
На думку позивача, даний напис є незаконним, у зв`язку з чим просить суд визнати його таким, що не підлягає виконанню.
У відкрите судове засідання позивач не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов від нього не надійшло.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору по справі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно до наданої до суду ксерокопії договору, 18.11.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» було укладено кредитний договір №156104748, за умовами якого позивачу було надано кредит у сумі 2500,00 грн. строком на 29 днів. (а. с. 10 12).
В п. 4.16. вказаного Договору зазачено, що Договір є електронним документом, свореним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та перетворений електронними засобами у візуальну форму (а. с. 12).
Також, в п. 4.12. вказаного Договору зазначено, що позичальник надає свою згоду на те, що неповернення суми кредиту, процентів, неустойки та інших нарахувань може бути примусово стягнено через суд або на підставі виконавчого напису нотаріуса (а. с. 12).
Підписів позивача в копії цього Договору не долучено і до суду не надано учасниками справи.
З тексту зазначеного договору не вбачається, що суму вказаного кредиту отримано саме позивачем ОСОБА_1 .
Згідно до додатку №1 до кредитного договору, Графіку Розрахунків, від 28.11.2019 року, сторони погодили, що повернення кредиту має бути здійснено 27.12.2019р. (а. с. 13).
31.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. було вчинено виконавчий напис (а.с.15).
Копії Договорів Відступлення Прав Вимоги за Кредитним договором №156104748, до сду не надано.
Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколи Борисовича із заявою про примусове виконання даного виконавчого напису.
Постановою приватного виконавця Шуляченко М.Б., від 26.08.2021 року, було відкрито виконавче провадження №66613715 з примусового виконання виконавчого напису від 31.10.2020 року (а. с. 17).
В ході виконавчого провадження № 66613715, було винесено постанову про арешт коштів боржника - 26.08.2021 року (а.с.18-20); було винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій арешт коштів боржника - 26.08.2021 року (а.с.23); було винесено постанову про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника - 26.08.2021 року (а.с.23).
Позивач звернувся з заявою до відповідача, в якій просив направити на його адресу копії всіх документів, завірених належним чином, які були направлені ним приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису (а.с.25).
Доказів того, що відповідач надав відповідь на заяву позивачу, до суду ні позивачем, ні відповідачем, надано не було.
Позивач звернувся з заявою до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., в якій просив направити на його адресу копії всіх документів, завірених належним чином, які стали підставою приватному нотаріусу для вчинення спірного виконавчого напису (а.с.26).
Доказів того, що приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. надав відповідь на заяву позивачу, до суду ні позивачем, ні ОСОБА_2 , надано не було.
Відповідно до положень ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про нотаріат», нотаріус це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим.
Згідно п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють виконавчі написи.
Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування майна від боржника, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України, від 29.06.1999 р., № 1172 було затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Первісна редакція даного переліку (станом на 29.06.1999 року) не включала до переліку документів, на підставі яких стягнення заборгованості могло бути здійснене у безспірному порядку за виконавчим написом нотаріуса, кредитні договори, укладені у простій письмовій формі.
Проте, постановою Кабінету Міністрів України, від 26.11.2014 року, № 662 вказаний перелік було доповнено кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Дана постанова набрала чинності 10.12.2014 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
В силу ч. 1 ст. 325 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили з дати її прийняття.
Таким чином, лише в період з 10.12.2014 року по 22.02.2017 року нотаріуси були вправі видавати виконавчі написи на підставі кредитних договорів, укладених у простій письмовій формі.
Кредитний договір, від 24.12.2013 року, №156104748 нотаріально не посвідчений, а оскаржуваний позивачем виконавчий напис вчинено поза межами вищевказаного строку, тобто не в період з 10.12.2014 року по 22.02.2017 року
Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Як вже було наведено судом, суд вивчив надану до суду копію спірного кредитного договору, копію Графіку Розрахунків, від 28.11.2019 року і копію виписки з особового рахунку ОСОБА_1 , з 05.08.2020 по 05.08.2020р.. та приходить до висновку, що вказані документи мають суперечності і протиріччя.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що до суду не надано копій документів, якими були обумовлені дії нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису.
З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від банку і від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), відтак у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.
У суду відсутній також документ, який міг би відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог, які б містили в розрахунку підписи позичальника про визнання ним розміру заборгованості, чим було б дотримано вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат».
За таких умов, суд приходить до висновку про те, що приватний нотаріус Горай О. С. станом на 31.10.2020 року не мав права вчиняти виконавчий напис на зазначеному кредитному договорі.
Крім того, суд погоджується із доводами позивача про те, що зазначення у тексті самого виконавчого напису, що стягнення заборгованості проводиться за період з 05.08.2020 року по 05.08.2020 року у даному випадку жодного значення не має, оскільки нотаріусом не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема розміру основної суми боргу, відсотків, порядку нарахування відсотків та відсотків за користування кредитом, не було перевірено чи отримував взагалі кредитні кошти позивач, не було з`ясовано щодо належного повідомлення боржника про суму заборгованості.
Наведені обставини свідчать про незаконність виконавчого напису від 31.10.2020року, а відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню, у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому, підстави для стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 , відпадають.
Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд приходить до наступного.
У своєму позові позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь понесені у справі судові витрати.
При зверненні до суду з цим позовом позивач сплатив судовий збір, у розмірі 908,00 грн. та 454,00 грн. за забезпечення позову (а. с. 1, 45).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір, у сумі 908,00 грн. за подання позову до суду, та 454,00 грн. - за забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 12, 13, 81, 141, 223, 258, 259, 263 - 265, 280 - 284 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів, з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України.
Суддя Н. В. Мирончук