Справа №: 272/1395/20
Провадження № 2/272/128/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Карповця В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Степанчук Т.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, суд, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_4 , який до смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельні ділянки: площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , та площею 0,23 га. для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 . При проведенні замірів було встановлено, що фактична площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства становить 0,1669 га.. Позивачка є спадкоємицею першої черги за законом та прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Відповідачі також спадкоємці першої черги за законом, однак спадщину після смерті батька не приймали. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , немає.

Розбіжності у написанні прізвища сторін, зокрема ОСОБА_1/ ОСОБА_1 виникли через неврахування їх українського походження, під впливом російської або польської мови, або під графічним впливом записів російською мовою. Під впливом російської орфоепії та орфографії в українських документальних записах прізвищ поширені випадки сплутування літер «і» та «о» в основах. З урахуванням зазначеного, прізвище ОСОБА_1/ОСОБА_1 попри розбіжності в документах є ідентичними.

Позивачка не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права, оскільки на вищевказаний спадковий житловий будинок і земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства відсутні правовстановлюючі документи, які не були виготовлені спадкодавцем, що стало підставою відмови нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням уточненої позовної заяви, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на зазначене спадкове майно, як на спадщину за законом після смерті батька, ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судові витрати з відповідачів не стягувати.

Позивачка та її представник в підготовче судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю та просять позов задовольнити.

Відповідачі в підготовче судове засідання не з`явилися, надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи в їх відсутність та зазначили що повністю визнають позовні вимоги, проти задоволення позову не заперечують.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив: ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який до дня смерті був зареєстрований та постійно проживав в АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується копією свідоцтва про смерть та довідкою Любимівської сільської ради № 165 від 14.09.2020 (а.с. 6,17). Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельні ділянки: площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , та площею 0,23 га. для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 . Житловий будинок АДРЕСА_1 відповідно до записів в погосподарській книзі № 2 за 1996-2000 роки рахується за померлим ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою сільської ради № 210 від 28.10.2020 (а.с. 18, 24-26). Правовстановлюючі документи на житловий будинок відсутні (а.с. 27). Земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га. та для ведення особистого селянського господарства площею 0,23 га., які входять до складу спадщини, були передані спадкодавцю у приватну власність рішенням Любимівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 21.02.1995 (а.с. 19,20). При проведенні замірів було встановлено, що фактична площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства становить 0,1669 га., що підтверджується план-схемою земельної ділянки (а.с. 22). Як вбачається з копії рішення Любимівської сільської ради від 04.11.2015 вулицю Леніна в с. Любимівка було перейменовано на вул. Центральна (а.с. 21).

Позивачка, ОСОБА_1 , є дочкою ОСОБА_4 та відповідно спадкоємицею першої черги за законом, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Вона прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном (а.с. 16).

Як вбачається з копій свідоцтв про народження відповідачів, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вони також спадкоємці першої черги за законом після смерті батька, ОСОБА_4 (а.с. 12,15). З довідки Любимівської сільської ради № 166 від 14.09.2020 та повідомлення завідувача Андрушівської державної нотаріальної контори № 535/01-16 від17.12.2020 вбачається, що відповідачі спадщину після смерті батька не приймали (а.с. 16, 40). Своїми заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили, що не заперечують проти визнання за позивачкою права власності на житловий будинок і земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства (а.с. 49,50).

Після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкова справа не заводилась (а.с. 40).

Позивачка не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права, оскільки на вищевказаний спадковий житловий будинок і земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства відсутні правовстановлюючі документи, які не були виготовлені спадкодавцем, що стало підставою відмови нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с. 30).

Розбіжності у написанні прізвища сторін, зокрема ОСОБА_1/ ОСОБА_1 виникли через неврахування їх українського походження, під впливом російської або польської мови, або під графічним впливом записів російською мовою. Під впливом російської орфоепії та орфографії в українських документальних записах прізвищ поширені випадки сплутування літер «і» та «о» в основах. З урахуванням зазначеного, прізвище ОСОБА_1/ОСОБА_1 попри розбіжності в документах є ідентичними.

Зазначені обставини визнані відповідачами, підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України.

В пункті 1 роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців.

Згідно ст.529 ЦК Української РСР від 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР від 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР від 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та враховуючи повне визнання позову відповідачами суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи клопотання позивачки, суд не стягує з відповідачів на її користь судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 80-81, 89, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.328, 392 ЦК України, ст.ст.525, 529, 548, 549 ЦК Української РСР 1963 року, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) право власності на: житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; на земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,1669 га. для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , як на спадщину за законом після смерті батька, ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:В. В. Карповець