ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1112/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"19" жовтня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Мицик Ю.С..
при секретарях Пугач Д.С., Береговенко Н.Г., Куцолабській І.А.
за участю: позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
відповідач не з`явився,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,-
І. Стислий виклад позицій учасників справи.
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_1 , відповідач) про поділ майна подружжя.
На обґрунтування позову зазначила, що 25.05.1985 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.01.2018 шлюб, зареєстрований 25.05.1985 у с. Острійки Білоцерківського району Київської обл., актовий запис № 5, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , розірвано.
Перебуваючи в зареєстрованому шлюбі сторони отримали кооперативну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно довідки від 06.02.2020 № 130, виданої Житлово-будівельним кооперативом «Річковик-5», відповідач є членом Житлово-будівельного кооперативу «Річковик-5» на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 30.09.1992 № 1158. Сума пайового внеску за квартиру в розмірі 22 500 000 крб. сплачена 31.10.1995 у повному обсязі, що складає суму паєнакопичення.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на спірну квартиру було зареєстровано 10.01.2019 за відповідачем на підставі довідки № 121, виданої ЖБК «Річковик-5» від 19.11.2018.
Пайові внески за вказану квартиру були виплачені під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі за рахунок спільних коштів.
Також, у період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі було придбано гараж № НОМЕР_1 в гаражно-будівельному кооперативі «Позняки-3» по АДРЕСА_3.
Згідно довідки гаражно-будівельного кооперативу «Позняки-3» відповідач прийнятий в члени кооперативу в 1997 році та сплатив в 1990 році пайовий внесок в сумі 2400 крб. в повному обсязі.
Оскільки домовленості між сторонами щодо поділу спірного майна не досягнуто, враховуючи принцип рівності часток у праві спільної сумісної власності, позивач змушена звернутись з даним позовом до суду та просить визнати за сторонами в порядку поділу спільного сумісного майна по 1/2 частці квартири за адресою: АДРЕСА_1 та по 1/2 частці гаражу № НОМЕР_1 в гаражно-будівельному кооперативі «Позняки-3» по АДРЕСА_3.
ІІ. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання.
22.03.2021 протокольною ухвалою суду відмовлено у прийняті відзиву на позовну заяву.
02.07.2021 протокольною ухвалою суду долучено до матеріалів справи письмові пояснення сторін.
Ухвалою суду від 22.03.2021, що занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права і мотиви їх застосування.
25.05.1985 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб (а.с. 13).
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.01.2018 шлюб, зареєстрований 25.05.1985 у с. Острійки Білоцерківського району Київської обл., актовий запис № 5, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , розірвано (а.с. 15).

Згідно довідки від 06.02.2020 № 130 виданої Житлово-будівельним кооперативом «Річковик-5», відповідач є членом Житлово-будівельного кооперативу «Річковик-5» на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 30.09.1992 № 1158. Сума пайового внеску за квартиру, в розмірі 22 500 000 крб. сплачена 31.10.1995 у повному обсязі, що складає суму паєнакопичення, тобто в період зареєстрованого шлюбу сторін (а.с.16).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру в АДРЕСА_1 зареєстровано 10.01.2019 за ОСОБА_3 на підставі довідки № 121, виданої ЖБК «Річковик-5» від 19.11.2018 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45070247 від 16.01.2019 12:26:51; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Згідно довідки гаражно-будівельного кооперативу «Позняки-3» ОСОБА_3 прийнятий в члени кооперативу в 1997 році та сплатив в 1990 році пайовий внесок в сумі 2400 крб. в повному обсязі, є власником гаража № НОМЕР_1 .

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми Цивільного та Сімейного кодексів України (далі - СК України, ЦК України) застосовуються до цивільних і сімейних відносин, які виникли після набуття ними чинності, тобто не раніше 01.01.2004.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про власність», чинного на момент сплати пайового внеску за спірну квартиру, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю та приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Аналогічна норма міститься у частині 3 статті 384 ЦК України, яка визначає, що у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником.

Згідно з приписами статті 16 Закону України «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України.

Отже, враховуючи, що права і обов`язки щодо нерухомого майна виникають у момент його набуття, правовий режим спірної квартири, пайовий внесок за яку був внесений у 1995 р., повинен регулюватися чинним на той час Кодексом про шлюб та сім`ю України.

Статтею 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Випадки, коли набуте за час шлюбу майно є особистою приватною власністю дружини чи чоловіка, були встановлені статтею 57 Кодексу про шлюб та сім`ю України.

До такого майна законодавець відніс майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, а також речі індивідуального користування, за винятком коштовностей та предметів розкоші.

Відтак на підставі оцінки аргументів сторін, наданих ними доказів та вищенаведених законодавчих норм, чинних на час набуття спірного нерухомого майна, суд дійшов висновку, що заявлена до поділу квартира, яка була набута в період зареєстрованого шлюбу сторін і пайовий внесок за яку був сплачений під час їх шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

З огляду на те, що сторони не домовилися про поділ майна за взаємною згодою, що передбачено частиною 2 цієї статті, даний спір повинен вирішуватися судом.

Способи та порядок поділу майна подружжя визначені статтею 71 СК України, згідно приписів якої майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (частина 4 статті 71 СК України).

За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 70 СК України, при поділі майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом.

Суду не надано доказів наявності між сторонами домовленості або шлюбного договору, які б визначали нерівність їх часток у спільному сумісному майні подружжя, а отже слід виходити з того, що частки подружжя у праві власності на квартиру є рівними.

Відповідачем не спростовано належними доказами, що заявлена до поділу квартира, була набута за його особисті кошти, тобто пайовий внесок сплачений не за спільні кошти подружжя.

Отже на підставі оцінки наданих сторонами доказів та вищенаведених законодавчих норм суд визнає обґрунтованими і доведеними вимоги позивача про визнання за нею в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя права власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішуючи позов в частині поділу гаражного боксу, суд виходить з того, що позивачем не доведено те, що спірний гаражний бокс був збудований подружжям під час перебування у шлюбі або ОСОБА_3 у встановленому законом порядку набув право власності на вказаний гараж, оскільки пайовий внесок за спірний гаражний бокс був сплачений ще у 1990 році, в той час, як ОСОБА_3 став членом кооперативу лише в 1997 році.

Позивачем не надано правовстановлюючих документів на спірний гаражний бокс, крім долученої до позовної заяви копії довідки гаражно-будівельного кооперативу «Позняки-3», яку суд ставить під сумнів, з тих підстав, що ОСОБА_3 не міг сплатити пайовий внесок у 1990 році, не будучи при цьому членом ГБК, а відтак вимога про визнання за позивачем в порядку поділу майна права власності на Ѕ частину гаражного боксу № НОМЕР_1 в гаражно-будівельному кооперативі «Позняки-3» по АДРЕСА_3, задоволенню не підлягає ,за недоведеністю.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача з приводу того, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки шлюб між сторонами розірвано в 2018 році, а з позовом позивач звернулася в 2020 році.

ІV. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на результат розгляду справи, суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в сумі 8487,22 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею: 71,6 кв. м. і житловою площею: 42,2 кв. м...

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 8487,22 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Дарницьким районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити рішення до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя: Ю.С. Мицик