ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1420/21 Справа № 173/2714/19 Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т. М. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Полум`я,

на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Полум`я про зобов`язання видати документ про трудовий стаж,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2019 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Полум`я про зобов`язання видати документ про трудовий стаж.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Полум`я про зобов`язання видати документ про трудовий стаж задоволено частково.

Зобов`язано Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Полум`я» (юридична адреса: сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний код 05281707) видати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , оригінал та належним чином посвідчену копію трудової книжки колгоспника або довідку з внесенням до неї відомостей про трудову участь ОСОБА_1 , в колгоспі «Дніпровський», а саме: прийнятий в колгоспі мінімум трудової участі в громадському господарстві та інформацію про його виконання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто із Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Полум`я» (юридична адреса: сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний код 05281707) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 . 768 грн. 40 коп., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі СГ ТОВ Полум`я просить скасувати рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року у справі №173/2714/19 та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу СГ ТОВ Полум`я на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року просить апеляційну скаргу СГ ТОВ Полум`я на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року - відхилити, а рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року - залишити без змін.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , в період з 02.10.1990 року по 06.12.1994 року працював в колгоспі «Дніпровський», правонаступником якого є сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Полум`я» (а.с. 36), на посаді газоелектрозварника (а.с. 29-32).

З того ж часу позивач був прийнятий до членів відповідного колгоспу, що підтверджується протоколом засідання правління колгоспу від 02.10.1990 року № 20 (а.с. 38-39).

На даний час позивачем вирішується питання про призначення пільгової пенсії за списком № 2, оскільки позивач працював газоелектрозварником.

Для призначення пенсії позивачем спочатку було отримано від відповідача довідки від 29.03.2018 року № 19, від 29.03.2018 року № 20, від 29.03.2018 року № 18, від 29.03.2018 року № 17, від 18.09.2018 року № 35, на підтвердження його трудового стажу. Зазначені документи разом із заявою про призначення пенсії були подані позивачем до УПФУ у Дніпропетровській області.

Листом УПФУ у Дніпропетровській області № 263/0309/26від 31.01.2019 року було повідомлено позивача про відмову у призначенні пенсії, оскільки надані ним документи не відповідають ст. 56 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», а саме робота за цей період зараховується із зазначенням встановленого мінімуму в кількості відпрацьованих трудоднів за відпрацьований період.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача з листом від 21.06.2019 року, яке отримане відповідачем 27.06.2019 року, в якому останній просив надати йому довідку з зазначенням встановленого мінімуму трудоднів та кількості відпрацьованих ним трудоднів за відпрацьований період, або видати оригінал та належним чином посвідченої трудової книжки колгоспника з внесеними відомостями про трудову участь ОСОБА_1 , в колгоспі «Дніпровський», а саме: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі у громадському господарстві та інформацію про його виконання ОСОБА_1 .

Проте до цього часу відповідні документи відповідачем ОСОБА_1 не надані.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1.2, 4 ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Відповідно до ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи на позивача була заведена трудова книжка серії НОМЕР_2 від 20.04.1982 року, до якої внесені відомості в тому числі і про його роботу в колгоспі «Дніпровський».

Проте, відповідачем не надано відомостей про те, що позивачеві на його звернення від 21.06.2019 року видана трудова книжка колгоспника або довідки про роботу і заробітну плату, які просив видати позивач. Також не надано відповіді на його звернення та не зазначені причини за яких відповідач можливо не мав можливості видати документи, які просив позивач.

Отже, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача видати позивачеві оригінал та належним чином посвідчену копію трудової книжки колгоспника або довідку з внесенням до неї відомостей про трудову участь позивача в колгоспі «Дніпровський» підлягають задоволенню, оскільки є обгрунтованими.

Щодо позовних вимог в частині визнання дій відповідача неправомірними щодо невидачі позивачеві зазначених вище документів, то вони є безпідставними, необґрунтованими та недоведеними належними й допустимими доказами.

А тому, правильним є висновок суду першої інстанції, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання бездіяльності відповідача щодо ненадання відповіді на звернення ОСОБА_1 , від 21.06.2019 року про надання інформації щодо виконання ним річних мінімумів трудової участі в громадському господарстві.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач не має правових підстав для надання довідки та трудової книжки колгоспника, так як позивач ніколи не був членом колгоспу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суперечать наявним в матеріалах справи доказам.

Як вбачається з матеріалів справи, що протоколом засідання правління колгоспу від 02.10.1990 року № 20, позивач був прийнятий до членів відповідного колгоспу (а.с. 38-39).

Посилання товариства в апеляційній скарзі, що позивач на даному підприємстві відповідача ніколи не працював, а СТОВ Полум`я є правонаступником КСП Дніпровське, а не колгоспу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до довідки СТОВ Полум`я від 29.03.2018 року підписаної директором СТОВ Полум`я вбачається, що шляхом реорганізації підприємств у певний проміжок часу було реорганізовано в СТОВ Полум`я (а.с. 36).

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в оскарженій частині не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Полум`я - залишити без задоволення.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова