Єдиний унікальний номер: 379/1072/20
Провадження № 2/379/200/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання Гопкало О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тараща в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, просить суд:

- стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї четвертої частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття;

- стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у розмірі однієї четвертої частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду та до закінчення навчання чи досягнення дитиною 23 річного віку, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

В обґрунтування позову зазначає, що між нею та відповідачем 24.06.2000 було укладено шлюб. Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 15.06.2015 шлюб між сторонами було розірвано. За час подружнього життя у них народилися діти: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач, після розірвання шлюбу ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати своїх дітей. На даний час, неповнолітня дочка ОСОБА_3 навчається у школі та потребує матеріальних ресурсів на її тримання, а повнолітня дочка ОСОБА_4 є студентом факультету ветеринарної медицини у Білоцерківському національному аграрному університеті, навчається на денній формі навчання на бюджетній формі оплати. Обидві доньки проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Оскільки відповідач у добровільному порядку не надає кошти на їх утримання, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належно, в прохальній частині позову зазначила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У разі неявки відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належно. 03.03.2021 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і, співставивши їх з матеріалами справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі, зареєстрованому 24.06.2000 у відділі реєстрації актів громадянського стану Таращанського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 26.

Від даного шлюбу сторони мають дітей: неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтва про народження: серії НОМЕР_1 від 11.02.2008 та серії НОМЕР_2 від 08.05.2001, відповідно).

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 15.06.2015 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано, а доньок залишено проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 ..

На даний час, неповнолітня донька ОСОБА_3 та повнолітня донька ОСОБА_4 проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні.

Неповнолітня донька ОСОБА_3 навчаєтсья у школі та потребує ресурсів на своє забезпечення.

Відповідно до довідки № 908, виданої 21.08.2020 факультетом ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету 31.08.2020, повнолітня донька ОСОБА_4 є студенткою 1 курсу факультету ветеринарної медицини (денне відділення) з 01.09.2019 по 30.06.2025.

Відповідно до довідки про доходи № 1066 від 07.09.2020, позивачка працює на посаді економіста в КНП ТРР «Таращанська ЦРЛ», загальна сума доходу за період з грудня 2019 року по січень 2020 включно - 106842 (сто шість тисяч вісімсот сорок дві) гривні 95 копійок.

Згідно ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями статті 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів.

Надані позивачкою докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів.

В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували позовні вимоги взагалі.

Відповідач перебуває в працездатному віці, у зв`язку з чим має можливість надавати кошти на утримання дітей.

Зазначене кореспондується з висновками Верховного Суду викладених у постанові від 27.02.2019 року по справі № 760/17457/16-ц провадження № 61-34814св18.

Виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України, і з урахуванням інтересів дочки-студентки, а також, беручи до уваги вимоги ст.ст. 182, 199, 200 СК України і доводи сторін, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі однієї четвертої частини усіх видів доходів платника аліментів.

Визначивши зазначений розмір аліментів, суд виходить із розумності та справедливості по відношенню до всіх учасників правовідносин та вважає, що така частина є достатньою, а також не буде порушувати баланс між батьками щодо утримання повнолітньої дочки.

Відповідно до ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. В даному випадку позов подано до суду 17.09.2020.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

В матеріалах справи міститься заява відповідача про визнання позову.

У зв`язку з чим, з позивача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн (908,00 грн*50%/100%), інша частина судового збору підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 79, 182, 199, 200 СК України, статтями 3, 4, 12, 13, 19, 81, 141, 158, 206, 246, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355, 430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 :

- аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї четвертої частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 17.09.2020;

- аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що продовжує навчання, у розмірі однієї четвертої частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно, до досягнення дитиною 23 річного віку - ІНФОРМАЦІЯ_5 , починаючи стягнення з 17.09.2020.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп).

Судовий збір у розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду і через Таращанський районний суд Київської області.

Головуючий:В. І. Зінкін