Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 2-з/711/171/21
Справа № 711/8054/21
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

13 грудня 2020 року суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Демчик Р.В., при секретарі Кофановій А.О., розглянувши у судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Орленка Володимира Васильовича про забезпечення позову у межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Михайловська Аліса Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Футуйма Вікторія Богданівна, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , в собі свого представника адвоката Орленка В.В., звернувся 07.12.2021 до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Михайловська Аліса Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Футуйма Вікторія Богданівна.

Одночасно з позовною заявою, представником позивача було подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Футуйма Вікторії Богданівні та приватному нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу Михайловській Алісі Анатоліївні видавати свідоцтво про право на спадщину на ім`я ОСОБА_2 , що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

В обґрунтування забезпечення позову зазначено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги спадкування після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

13.09.2021 звернувшись до приватного нотаріуса Київського МНО Футуйма В.Б. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька та відкриття спадкової справи на майно та майнові права спадкодавця, позивач дізнався про те, що за життя батько залишив заповіт на ім`я ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського МНО Михайловською А.А., 13.08.2021 за реєстровим номером нотаріальних дій 1705, номер у Спадковому реєстрі 68148141.

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати вказаний заповіт недійним з підстав, передбачених ст.. 225 ЦК України.

З огляду на зазначене, з метою ефективного захисту спадкових прав та охоронюваних законом інтересів на спадкування за законом після смерті його батька, він вважав за необхідне також звернутися до суду з вказаною заявою про забезпечення позову.

Вважає, що у разі не вжиття заходів забезпечення позову у визначений ним спосіб, в майбутньому це може призвести до утруднення виконання судового рішення у даній справі.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява розглядається без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву позивача та додані до неї документи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх

вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди відповідачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Частиною 3 статті 151 ЦПК України встановлений вичерпний перелік підстав для забезпечення позову: 1) невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду; 2) невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен з`ясувати причини, з яких потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 та у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі №922/4587/13.

Отже, підставою для забезпечення позову є те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Сторона позивача в заяві про забезпечення позову просила забезпечити позов шляхом заборони приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Футуйма Вікторії Богданівні та приватному нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу Михайловській Алісі Анатоліївні видавати свідоцтво про право на спадщину на ім`я ОСОБА_2 , що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Разом з тим, пунктом 3 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, передбачено, що строк вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа.

Таким чином, перевіривши аргументованість вимоги про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, враховуючи те, що між сторонами дійсно виник спір, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити, оскільки заходи забезпечення, які заявник просить застосувати позивач, до вступу в законну силу рішення суду по даній справі, заявник може реалізувати захист своїх прав, без ухвали суду на підставі звернення до нотаріуса із відповідною письмовою заявою про зупинення вчинення нотаріальних дій.

Керуючись ст. 149-150, 153, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Орленка Володимира Васильовича про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкас протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Р. В. Демчик