Справа № 758/8257/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Кужелєвій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника позивача про закриття провадження у справі та матеріали цивільної справи за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2020 р. позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Подільського районного суду м. Києва із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 12.09.2012 року в розмірі 43 219,74 грн., що виникла станом на 31.05.2020 р.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 20.08.2020 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача, будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, 21.09.2021 р. через канцелярію суду представником позивача Михальченко В.Ф. (довіреність № 2966-К-Н-О від 30.07.2020 р.) подана заява, в якій сторона позивача просила закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю спору на підставі ст.255 ч.1 п.2 ЦПК України, посилаючись на те, що станом на 21.09.2021 р. заборгованість відповідача перед позивачем повністю сплачена.

В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомив, заяв по суті справи та з процесуальних питань не подавав.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору

Верховний Суд постановою від 23 грудня 2020 р. у справі № 522/8782/16-ц роз`яснив, що мається на увазі під відсутністю предмета спору.

Так Верховним Судом зазначено про те, що, якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору саме на час відкриття провадження, а не у припиненні його існування (зникнення) під час перебування справи в провадженні суду.

Верховний Суд вказав, якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

В судовому засіданні достеменно встановлено, що спір між сторонами припинив існувати вже на стадії судового розгляду (після відкриття провадження у справі) та зумовлений погашенням кредитної заборгованості під час перебування цивільної справи в провадженні суду.

Отже, підстави для закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю предмету відсутні.

Між тим, в поданій заяві позивач просить закрити провадження у справі.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Приписами ст.12 ч.4 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, саме по собі подання заяви про закриття провадження у справі не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, що не містить обмежень у його реалізації. Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

А відтак, з огляду на клопотання закрити провадження по справі, подана позивачем заява від 21.09.2021 р. розцінюється судом як відмова від позову.

Підстав для неприйняття відмови позивача від позову судом не встановлено, оскільки вона не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Згідно із п. 4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

В зв`язку з наведеним провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відмовою позивача від позову, а тому подана позивачем заява підлягає частковому задоволенню. Одночасно позивачу необхідно роз`яснити наслідки закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, ст.ст.4, 12, 255 ч.1 п.4, 258-260, 261, 279, 353, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Клопотання позивача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі - задовольнити частково.

Прийняти відмову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» від позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяН. М. Ларіонова