Справа № 216/4806/20
провадження 2/216/917/21
РІШЕННЯ

іменем України

05 лютого 2021 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Кузь А.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Новака А.М.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Бойченко Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань № 4 приміщення суду у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.09.2017 стягнуто з нього на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) на дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. 14.11.2017 рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шлюб з відповідачем було розірвано. Аліменти на дитину він сплачує добровільно за місцем роботи. На теперішній час у позивача змінився сімейний стан та матеріальне становище, а саме: 26.10.2019 він уклав шлюб з ОСОБА_3 , від якого народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який разом з дружиною знаходяться на його утриманні. Також, від попереднього шлюбу дружини є дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає разом з ними та знаходиться на утриманні позивача. Крім того, згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.08.2012 він був зобов`язаний сплачувати аліменти на користь іншої друдини від попереднього шлюбу ОСОБА_8 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць. Разом з цим, позивач сплачує кредит у розмірі 300000,00 грн, який був оформлений в АТ «Перший Український міжнародний банк» на споживчі цілі його родини. За таких обставин, позивач вважає, що його матеріальне становище не дає йому змоги сплачувати аліменти у вказаному вище розмірі і тому просить суд: зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_4 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.09.2017 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) на 1/8 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 07.12.2020 прізвище відповідача ОСОБА_4 замінено на « ОСОБА_10 ».

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.

Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити в його задоволенні та надали письмовий відзив, в якому ОСОБА_3 зазначила, що на її думку, причиною зменшити розмір аліментів на сина є бажання позивача збільшити своє матеріальне благополуччя. Донька від попереднього шлюбу теперішньої дружини позивача дійсно проживає разом з ними, але в неї є батько, який на її утримання сплачує аліменти. Наявність у позивача споживчого кредиту не може впливати на його обов`язок виконувати батьківський обов`язок.

Суд, вислухавши позивача, та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.08.2014. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.11.2017 шлюб між ними було розірвано.

Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якого вказані позивач та відповідач, та на утримання якого з ОСОБА_1 на користь позивача згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.09.2017 стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) на дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 02.06.2017 і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач вказує, що змінився сімейний стан та матеріальне становище, а тому він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.08.2012 сплачував на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.01.2021 зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.08.2012 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_11 , з 1/4 до 1/8 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% від встановленого прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку. Рішення не набрало законної сили.

26.10.2019 позивач уклав шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , від якого у подружжя народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дружина і син знаходяться на його утриманні.

Разом з цим, судовим наказом Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.09.2020 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 14.09.2020.

Позивач зазначає, що донька від першого шлюбу ОСОБА_3 неповнолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також перебуває на його утриманні.

Разом з цим, суд вбачає за цих обставин, що ОСОБА_7 має батька ОСОБА_13 , який згідно зі ст. 180 СК України, зобов`язаний утримувати свою дитину.

Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своєї дитини, передбаченого ст. 141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, у відповідності до ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27 лютого 1991 року.

Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.

Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 180 СК України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Також аналогічні рекомендації з цих підстав викладені у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Згідно з п. 23 Пленум Верховного Суду України у постанові №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При цьому, з аналізу статті 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Позивач як на підставу для зменшення розміру аліментів посилається на те, що на утримання двох дітей від попередніх шлюбів з нього вже стягуються аліменти, а він на теперішній час одружився та виховує дитину, що вказує на зміну його сімейного та майнового стану. Крім того, ОСОБА_1 оформив в АТ «Перший Український міжнародний банк» кредит у розмірі 300000,00 грн на споживчі цілі його родини, а тому витрати зросли і він не в змозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу).

Суд, дослідивши довідку, надану приватним акціонерним товариством «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про загальний дохід ОСОБА_1 за період з 01.08.2019 по 30.06.2020, не приймає такі доводи позивача як підставу для зменшення розміру аліментів, оскільки середньомісячний заробіток після вирахування утриманих обов`язкових платежів, включаючи аліменти, становить 77559,21 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач є працездатним, має постійну роботу в ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», отримує дохід, якого достатньо для виконання своїх аліментних зобов`язань. Також судом враховується наявність рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.01.2021, яким зменшено розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/4 до 1/8 частини з усіх видів його заробітку. Твердження позивача про те, що на даний час він не має достатнього доходу, і тому не в змозі сплачувати аліменти в розмірі, визначеному судом, суд не вважає достатнім для задоволення вимог про зменшення розміру аліментів, оскільки такі обставини виникли в результаті його особистих потреб.

При розгляді даної категорії справ необхідно також врахувати, що стягувані аліменти є власністю дитини (частина перша статті 179 СК України), а в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (статті 142, 181 СК України), у тому числі й на рівне утримання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

11 липня 2017 року Європейським судом з прав людини було ухвалено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

У розумінні статті 81 ЦПК України та наведених вище норм СК України необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 ЦПК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем обставини не відносяться до істотних у розумінні статті 192 СК України та не є підставою для зменшення розміру аліментів, а належних та допустимих доказів, які б свідчили, що в нього значно змінилось матеріальне становище та за своїм матеріальним станом або ж через стан здоров`я він не здатен сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі визначеному судом, позивачем не надано, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки вимоги позивача є необґрунтованими та належними доказами не підтверджені.

Суд вважає, що саме такий розмір аліментів, визначений рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.09.2017, є справедливим та таким, що сприятиме фізичному, духовному і моральному розвитку дитини.

Керуючись ст.ст. 180-183, 184, 191, 192 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 263-266 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: не відомий, місце проживання: АДРЕСА_2 ;

- третя особа: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений 16 лютого 2021 року.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О.Кузнецов