КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/799/2021
Справа № 373/1000/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 березня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі опікуна ОСОБА_2 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області, ухвалене у складі судді Свояка Д.В. в м. Переяслав-Хмельницький 27 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Дем`янецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 звернулися до суду із даним позовом, просили визнати за ними в порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації та одержання на своє ім`я свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме земельну ділянку (пай) № НОМЕР_1 згідно схеми розпаювання пл. 3,60 га. із земель колективної власності КСП «Агрофірма «Альта» відповідно до сертифікату серії КВ № 0157034, по ⅓ частині за кожним.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований в с. Дем`янці, Переяслав-Хмельницького району Київської області. За життя ОСОБА_5 успадкував від ОСОБА_6 право на земельну частку (пай) розміром 3,83 умовних кадастрових гектарів, які знаходяться в КСП «Агрофірма «Альта» Дем`янецької сільської ради, про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом та відмітка Переяслав-Хмельницької райдержадміністрації у сертифікаті серії КВ № 0157034 від 15 вересня 2003 року. За життя ОСОБА_5 технічну документацію на земельну ділянку (пай) не виготовив, державний акт не отримав, державної реєстрації земельної ділянки у встановленому законом порядку не провів.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина щодо спадкування права на земельну частку (пай). Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 є позивачі ОСОБА_4 як дружина покійного, та його діти ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , відносно якої ОСОБА_2 є опікуном.

З питання прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину вони звернулися до Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва їм було відмовлено з тих підстав, що ними не було пред`явлено оригінал правовстановлюючого документу (сертифікату). На даний час земельний пай, який успадкував ОСОБА_5 , знаходиться у користуванні фермера ОСОБА_7 , який і надав їм ксерокопію сертифікату та виплачує їм орендну плату.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2020 року в позові відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що при ухваленні рішення судом не враховано тих обставин, що покійний ОСОБА_5 успадкував після свого батька ОСОБА_6 не земельну ділянку, а право на земельну частку (пай) пл. 3,83 в умовних кадастрових гектарах, тобто при виготовленні сертифікатів про право на земельну частку (пай) право на земельну частку (пай) визначалося в умовних кадастрових гектарах порівну між кожним членом КСП. В подальшому, при виготовленні схеми розпаювання земельні частки (паї) мінялися в залежності від кадастрової оцінки землі, а тому могли бути меншими, ніж передбачено сертифікатом, чи навпаки більшими.

При ухваленні рішення суд помилково прийшов до висновку, що позивачами в позовних вимогах невірно зазначена площа земельної ділянки, що вказана у копії сертифікату і свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 12 вересня 2003 року, та різниться на 0,13 га., оскільки позивачі у позовних вимогах не ставили питання про визнання права власності на земельну ділянку, яка залишилася після спадкодавця ОСОБА_5 , а тільки ставили питання про визнання права на завершення приватизації та одержання на своє ім`я правовстановлюючих документів на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування по ⅓ частині за кожним.

Судом не прийнято до уваги ту обставину, що відповідно до п. 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі, на місцевості відповідно до законодавства. Сертифікати є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі, на місцевості земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_5 за життя успадкувавши право на земельну частку (пай) від свого батька ОСОБА_6 , технічну документацію на земельну ділянку не виготовив, державний акт не отримав, та державної реєстрації земельної ділянки у встановленому законом порядку не провів, у державного нотаріуса не було правових підстав видавати свідоцтво про право на спадкування земельної частки (паю) спадкоємцям ОСОБА_5 .

Вказувала, що суд безпідставно прийшов до висновку про недоведення позивачами виникнення у спадкодавця права, на визнання якого позивачами заявлено позов, а також неможливість реалізації права на спадкування у нотаріальному порядку, оскільки таке твердження суперечить вимогам ст. 1268, 1276 ЦК України та Перехідних положень ЗК України.

Зазначала, що в ході розгляду справи відповідачем Дем`янецькою сільською радою від імені виконкому направлено заяву про те, що ним як відповідачем визнаються позовні вимоги, проте суд таку заяву до уваги не прийняв, посилаючись на ту обставину, що позов заявлено до сільської ради, а не до виконавчого комітету. При цьому суд не прийняв до уваги вимоги ст. 53 ЦПК України, якою передбачено можливість залучення до участі в справі третіх осіб, якщо судом буде встановлено, що рішення суду може вплинути на їх права та обов`язки, а також не враховано, що заява сільського голови була подана від імені сільської ради як органу місцевого самоврядування, який є стороною у справі.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло, відповідач Дем`янецька сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області направив заяву про розгляд справи в його відсутності, вважав, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , його син ОСОБА_5 звернувся до Переяслав-Хмельницької державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом у вигляді житлового будинку та земельної частки (паю) пл. 3,83 га. на території Дем`янецької сільської ради (а. с. 62).

На а. с. 8, 67 наявна копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом ВАО № 422055 від 12 вересня 2003 року, виданого державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6 , яким посвідчено, що спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається із права на земельну частку (пай) розміром 3,83 гектарів, яка знаходиться в КСП «Агрофірма «Альта» Дем`янецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, без визначення цієї частки в натурі.

На а. с. 7 міститься копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0157034, виданого члену КСП «Агрофірма «Альта`Дем`янецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області ОСОБА_6 на підставі рішення Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації від 16 квітня 1997 року № 146, в тому, що йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Агрофірма «Альта» розміром 3,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) становить 15293 грн. На зворотному боці сертифікату вказано, що право на земельну частку (пай) передано ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ВАО № 422055; розмір земельної частки (паю) 3,83 в умовних кадастрових гектарах, вартість земельної частки (паю) 37697 грн.; підстава для внесення змін у розмір та вартість земельної частки (паю) - постанова Кабінету Міністрів України № 783 від 12 травня 2000 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 (а. с. 5).

21 вересня 2016 року до Переяслав-Хмельницької державної нотаріальної контори Київської області із заявами про прийняття спадщини звернулися дружина померлого ОСОБА_4 , яка діяла також як законний представник малолітньої дитини ОСОБА_1 і його син ОСОБА_3 , зазначивши, що прийняли спадщину належним чином шляхом спільного проживання разом з померлим в спадковому будинку АДРЕСА_1 ; просили видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно (а. с. 36 - 37).

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2016 року позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до Дем`янецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області про визнання права власності на спадкове майно задоволено, встановлено, що позивачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 , та визнано за ними за кожним право власності на ⅓ частину житлового будинку АДРЕСА_1 (а. с. 42 - 43).

Розпорядженням Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області від 25 лютого 2019 року № 59 над дитиною, позбавленою батьківського піклування ОСОБА_1 встановлено опіку та призначено опікуном ОСОБА_2 (а. с. 13 - 14).

09 жовтня 2019 року державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької державної нотаріальної контори Київської області винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1980/02-31, якою відмовлено ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 з приводу видачі свідоцтв про право на спадщину за законом по ⅓ частці кожному, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 на право на земельну частку (пай) в КСП «Агрофірма Альта» на території Дем`янецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області розміром 3,83 в умовних кадастрових гектарах, виходячи з того, що правовстановлюючий документ ними не пред`явлено у зв`язку з його відсутністю; відповідно до листа Держгеокадастру за № 78/114-19 від 29 серпня 2019 року, на ім`я ОСОБА_5 станом на 01 січня 2013 року право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не зареєстровано, що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про відсутність реєстрації права власності на вказану земельну ділянку на ім`я ОСОБА_5 (а. с. 6., 54).

На а. с. 9 знаходиться викопіювання земельних часток (паїв) по Дем`янецькій сільській раді Переяслав-Хмельницького району, згідно якого земельна частка (пай) ОСОБА_5 складає 3,60 умовних кадастрових гектарів.

На а. с. 30, 78 знаходяться листи Дем`янецької сільської ради, підписані сільським головою 18 серпня 2020 року за № 442 та від 13 жовтня 2020 року за № 474, згідно яких виконавчий комітет визнає за позивачами право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування та просить слухати справу у відсутності представника.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному.

Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця, оскільки до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю.

Суд першої інстанції встановив, що із досліджених доказів не вбачається вчинення спадкодавцем ОСОБА_5 за життя дій, визначених законодавством, щодо початку процедури приватизації земельної частки (паю), яку б він не завершив з незалежних від нього причин.

Разом із тим, звертаючись до суду з позовом, позивач як на підставу позову про визнання права власності на спірне майно посилалася на відсутність правовстановлюючих документів на нього, внаслідок чого нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що було залишено поза увагою судом першої інстанції.

Апеляційний суд враховує і погоджується з доводами апеляційної скарги, що відповідно до п. 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі.

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 жовтня 2019 року № 1980/02-31, державним нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на право на земельну частку (пай), тобто оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0157034 від 16 квітня 1997 року.

Разом із тим, суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, визнав недоведеною можливість реалізації позивачами спадкових прав у нотаріальному порядку, залишивши поза увагою ту обставину, що позивачами вже надано до матеріалів справи постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Також помилковими і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, є висновки суду першої інстанції щодо недоведення позивачем неможливості отримати дублікат правовстановлюючого документу, оскільки за його видачею може звернутися лише власник, на ім`я якого було видано оригінал втраченого документа.

Крім того, помилковим є співставлення судом першої інстанції площ в умовних кадастрових гектарах, зазначених в сертифікаті і свідоцтві про право на спадщину за заповітом, та площі, зазначеної в позовних вимогах, оскільки такі відмінності обумовлені різницею в площі згідно схеми розпаювання, викопіювання з якої наявне в матеріалах справи, у якій площа земельної ділянки є меншою, ніж зазначено в сертифікаті.

Виходячи із вищевикладеного, рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені в рішенні суду, не відповідають обставинам справи, відтак рішення суду не може вважатись законним і обґрунтованим, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Вирішуючи позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 по суті, апеляційний суд виходить із того, що звертаючись з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, вони посилалися на відсутність у спадкоємця ОСОБА_5 правовстановлюючого документу і наявності постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, і просили визнати за ними право на завершення приватизації та одержання на своє ім?я свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме земельну ділянку (пай) № НОМЕР_1 , згідно схеми розпаювання пл. 3,60 га. Із земель колективної власності КСП «Агрофірма «Альта» відповідно до сертифікату серії КВ № 0157034 по 1/3 частини за кожним, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_5 за життя були вчинені дії щодо початку процедури приватизації земельної частки (паю), та яку б померлий ОСОБА_5 не завершив, відтак визнання за позивачами права на завершення приватизації є неналежним способом захисту їх прав і підстави для визнання за ними такого права відсутні.

Разом із тим, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 в установлений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , і до спадкової маси входить в тому числі право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Агрофірма «Альта» Дем`янецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області розміром 3,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі сертифікату серії КВ № 0157034.

Також апеляційний суд враховує, що відповідачем Дем`янецькою сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області визнається право позивачів на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, про що ним направлено відповідні заяви до суду першої та апеляційної інстанції.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги, що позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , виходячи із обставин, на які вони посилалися, обґрунтовуючи свої вимоги, та підстав позову, фактично є позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, а отже задоволення його в такий спосіб не буде вважатися виходом за межі позовних вимог і водночас забезпечить ефективний захист прав позивачів.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що позов частково знайшов своє підтвердження під час розгляду справи і підлягає частковому задоволенню.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та із порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування із прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову, визнавши за позивачами право по 1/3 частині за кожним на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Агрофірма «Альта» Дем`янецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області розміром 3,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі сертифікату серії КВ № 0157034 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі опікуна ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Аронська Людмила Віталіївна до Дем`янецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 право по 1/3 частині за кожним на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Альта» Дем`янецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області розміром 3,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі сертифікату серії КВ № 0157034 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 04 березня 2021 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.