Дата документу 25.02.2021
Справа № 937/4103/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Міщенко Т.М.,

за участі секретаря Панченко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Свій позов мотивує тим, що після смерті чоловіка відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті чоловіка позивач звернулася до нотаріуса, але їй було повідомлено, що вона пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. Подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини протягом встановленого законодавством шестимісячного строку вона не змогла у зв`язку із хворобою Паркінсона, яка постійно прогресує та потребує постійного медикаментозного лікування. У зв`язку зі стресом після смерті чоловіка, хвороба загострилася і позивач погано себе почувала та проходила тривалий курс лікування.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона страждає на хворобу ОСОБА_4 . Крім того, не знала про смерть чоловіка у зв`язку з тим, що вони не проживали разом. Тому вважає причини пропущення строку поважними і просить встановити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від його представника адвоката Бриковської Д.О. надійшла заява, в якій просить розглянути справу у їх відсутність, відмовити у задоволенні позовних вимог.

У поданому відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначила, що позовна заява не підлягає задоволенню, тому що позивач була хвора на хворобу Паркінсона як до смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_2 , так і станом на сьогоднішній день, проте це їй не завадило звернутись із заявою про прийняття спадщини навіть після пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Просили суд взяти до уваги те, що позивач фактично зі спадкодавцем не проживала з 2011 року і має іншу адресу реєстрації. Стосунки між ними фактично були припинені давно. Відповідач ОСОБА_2 являється рідним дядьком спадкодавця ОСОБА_3 і коли він його відвідував у 2012 році, той проживав з мамою та іншою жінкою і повідомляв, що з ОСОБА_1 розлучений і не проживає з 2010 року. Після смерті племінника відповідач звернувся з заявою про прийняття спадщини в межах встановленого законодавством строку. Також у відзиві зазначають, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Хвороба ОСОБА_4 у позивача не є непереборною тимчасовою істотною обставиною, яка завадила їй цілий рік від дня смерті спадкодавця звернутись з заявою про прийняття спадщини. Крім того, просять звернути увагу на факт того, що позивач могла реалізувати своє право щодо подання заяви про прийняття спадщини шляхом надіслання її поштовою кореспонденцією до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Враховуючи тривалість пропуску строку для прийняття спадщини, вважають, що позивач не довела існування обставин та непереборних перешкод для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 у визначений законом шестимісячний строк, та не довела, що такий строк вона пропустила з поважних причин. Тому просять у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 08.10.2019 /а.с.6/.

Після його смерті відкрилась спадщина, до якої входить житловий будинок, в якому він був зареєстрований, розташований за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.60-61/.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 26.08.2010 /а.с.5/.

Отже, позивач є спадкоємцем першої черги за законом.

Позивач на час смерті спадкодавця з ним не проживала та була зареєстрована за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 /а.с.3/.

У встановлений законом шестимісячний строк вона не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як зазначає позивач, причинами, які завадили їй звернутися до нотаріуса з відповідною заявою, стали хвороба ОСОБА_4 та неповідомлення їй про смерть чоловіка.

На підтвердження доводів позивача свідок ОСОБА_5 показала, що позивач раніше проживала з померлим чоловіком, вони приходили до неї на збір черешні. Позивач з чоловіком часто сварились, потім перестали разом проживати, тому вона не знала, що він помер і у зв`язку з цим вчасно не звернулась до нотаріуса.

З копії спадкової справи № 288/2019, заведеної після смерті ОСОБА_3 , вбачається, що спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті вказаної особи, є ОСОБА_2 рідний дядько померлого, що підтверджується матеріалами спадкової справи /а.с.53-74/.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Тимченко М.Г. від 20.03.2020, позивачу роз`яснено, що до спливу шестимісячного строку вона повинна була подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальних органів м. Мелітополя. У зв`язку з тим, що свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_3 видано іншому спадкоємцю, їй було рекомендовано звернутися до суду з метою поновлення строку для прийняття спадщини /а.с.4/.

Відповідно до ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Враховуючи цей факт, рідний дядько померлого ОСОБА_3 на законних підставах прийняв спадщину, вважаючи, що інших спадкоємців не було.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні (зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі №6-1486цс15).

За правилами, встановленими ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частинами 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на доводи позовної заяви, процесуальним завданням позивача було доведення належними, допустимими та достовірними доказами того факту, що вона з поважної причини пропустила строк на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її чоловіка. Проте позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність пропуску нею строку подачі заяви про прийняття спадщини.

Так, пропуск строку на прийняття спадщини позивач пояснює хворобою Паркінсона. Згідно наданої довідки від 02.04.2020 та виписки із медичної карти від 24.04.2020, позивачу встановлено діагноз: хворобу ОСОБА_4 і зазначено, що вона потребує постійного прийому лікарських препаратів. Проте це не означає, що ОСОБА_1 була позбавлена можливості особисто подати заяву на прийняття спадщини нотаріусу або відправити цю заяву поштою. Крім того, слід зазначити, що особа не перебувала на лікуванні в умовах стаціонару в період строку для подання заяви.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що обставини, які навів позивач не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. 1270,1272 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 05 березня 2021 року.

Суддя: