Справа № 361/4394/20
Провадження № 2/361/804/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретарів Бас Я.В., Латчук Д.Р.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

преставника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом Броварської міської ради Броварського району Київської області до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом в якому просив суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2102 грн.

Позов обґрунтований тим, що квартира АДРЕСА_1 не приватизована в установленому законом порядку, належить до житлового фонду місцевої ради, тобто належить до комунальної власності Броварської міської ради Київської області та перебуває в управлінні виконавчого комітету Броварської міської ради.

Згідно інформації комунального підприємства ?ЖЕК- 4? у кв. АДРЕСА_1 з моменту смерті ОСОБА_4 , труп якого 30 січня 2019 р. було виявлено працівниками комунального підприємства ?ЖЕК- 4?, ніхто не проживає більше одного року.

Наразі у даній квартирі за відомостями відділу реєєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування ?Прозорий офіс? Броварської міської ради, з 27.08.1985 р. значиться зареєстрованою одна особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наймач за договором найму ОСОБА_5 , 1937 р.н., а також члени її сім`ї, які були зареєстровані разом з нею, були зняті з реєстраційного обліку місця проживання у зв`язку зі смертю.

Відповідач у справі ОСОБА_2 залишаючись зареєстрованою у спірному житловому приміщенні фактично за місцем реєстрації у зазначеній квартирі не проживає декілька років. Згідно акту перевірки схоронності та використання житлової площі від 02.07.2020, який було складено комісією за розпорядженням міського голови № 88-ОД від 01.07.2020, та який засвідчений сусідами - мешканцями квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , Відповідач у спірному житловому приміщенні не проживає декілька років, проживає разом з чоловіком у м. Києві.

Працівниками комунального підприємства ?ЖЕК-4? неодноразово проводились перевірки фактичного проживання наймачів кв. АДРЕСА_1 . За результатами перевірок було складено акти від 19.09.2019 р., від 10.02.2020 р., які засвідчені сусідами та підтверджують, що відповідач фактично не проживає у зазначеному житловому приміщенні багато років, житловим приміщенням не цікавиться, не користується, не сплачує житлово-комунальні послуги.

За цей час заборгованість за послуги з утримання житлових будинків і прибудинкових територій та комунальні послуги становить 4192,23 грн., що підтверджується листом КП ?Житлово-експлуатаційна контора-4? від 15.06.2020 року та відомостями про нарахування послуг. Останній раз проплата за послуги з квартирної плати здійснювалась ще за життя наймача у кінці 2017 року, тобто майже 3 роки житлово-комунальні послуги не сплачуються.

Також згідно інформації КП ?Броваритепловодоенергія? станом на 01.04.2020 року за вищезазначеною адресою існує заборгованість за надані послуги з тепло- та водопостачання у сумі 28 213, 34 гр. та 1 048, 82 грн., а також за технічне обслуговування внутрішньобудинкової системи 1113,39 грн.

Отже, відповідач ОСОБА_2 у спірному житловому приміщенні не проживає декілька років, взагалі більше року не з`являється, у дверях залишені повідомлення Броварського районного підрозділу ПАТ ?Київобленерго? та ?Київоблгаз? про заборгованість. Факт відсутності відповідача без поважних причин у спірному житловому приміщенні на протягом останніх декілька років підтверджують сусіди, які своїми підписами засвідчили акти, складені за результатами перевірки. За свідченнями сусідів, зазначена квартира знаходиться у занедбаному стані. Згідно звернення мешканців даного будинку скління балкону кв. АДРЕСА_5 демонтовано 29.04.2020 року працівниками комунального підприємства ?ЖЕК-4? оскільки балкон знаходився в аварійному стані та загрожував життю перехожих. За даним фактом складено акт про проведення демонтажу рам балкону, також засвідчений підписами мешканців квартир АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .

З моменту смерті наймача спірного житлового приміщення ОСОБА_5 , яка померла у 2017 р., до виконавчого комітету Броварської міської ради з приводу зміни договору найму в порядку ст.106 Житлового кодексу України ніхто не звертався. Наразі наймачем за договором найму є померла ОСОБА_5 . Член сім`ї наймача ОСОБА_2 - відповідач у справі, не цікавиться спірним житловим приміщенням, без поважних причин не проживає у ньому, добровільно відмовилась від користування ним, взагалі не вчиняє будь-яких дій, спрямованих на інтерес до проживання в квартирі та не бере участі у її утриманні.

Отже, наведені обставини достовірно підтверджують, що відповідач ОСОБА_2 тривалий час без поважних причин не проживає у спірному житловому приміщенні, не вчиняє жодних дій щодо зміни договору найму чи збереження житла, не користується ним значно більше 6 місяців, не утримує житло- та відповідно до статей 71 та 72 Житлового кодексу України вона може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області 09 липня 2020 року ОСОБА_6 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 06 жовтня 2020 року.

25 червня 2021 року представник позивача подала додаткові пояснення, в яких посилається на те, що факт багаторічної відсутності відповідача у спірній квартирі підтверджується актами, складаними на місцем реєстрації відповідача та засвідчені свідками, мешканцями даного будинку, вона проживає в місті Києві. За комунальні послуги за даною квартирою існує борг, який ніхто не сплачує. Періодична поява особи в житловому приміщенні тільки для вигляду, з метою створити уяву утримання житла, не може розглядатися як використання житла за призначенням. Спірне житлове приміщення цікавить відповідача лише з метою утримання за собою права користування та подальшої приватизації, а не проживання у ньому.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні, позов підтримала, надала пояснення аналогічні його змісту, просила позов задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Відповідач ОСОБА_2 була допитана в якості свідка, пояснила, що спірну квартиру отримували її батьки, вона там народилась та проживала до 1988 року, тобто до її заміжжя. У 1989 році повернулась до даної квартири разом із чоловіком. У 1992 році після розлучення відповідач залишилась проживати із мамою в даній квартирі. Потім з 1992 по 1994 роки вони їздила до м. Москви на заробітки, а з вересня 1994 року продовжила проживати в квартирі АДРЕСА_1 . З вересня 2000 року відповідач почала проживати в АДРЕСА_9 разом із чоловіком в його квартирі, яка належить йому та двом дітям, а її сестра ОСОБА_7 з племінником ОСОБА_4 залишились проживати разом з мамою ОСОБА_5 в спірній квартирі.

У 2007 році захворіла її сестра і ІНФОРМАЦІЯ_2 вона померла. Після смерті сестри відповідач проживала у квартирі АДРЕСА_1 , щоб допомогти матері доглядати племінника ОСОБА_4 , а чоловік з дітьми приїжджали до неї. Потім у 2017 році вона почала доглядати за мамою ОСОБА_5 і проживала разом з нею, ОСОБА_5 померла - ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті матері у спірній квартирі залишились проживати відповідач та її племінник, який сильно зловживав алкогольними напоями, а тому вона була вимушена знову проживати у м.Києві, але два три рази на місяць приїжджала до квартири, щоб поприбирати після племінника, який в силу своєї алкогольної залежності цим не займався. ОСОБА_2 зазначила, що і вона, і чоловік бачили квитанції про не сплату комунальних послуг, залишали гроші ОСОБА_4 для того щоб той їх оплатив. Як потів вона з`ясувала, кошти він витратив на себе, а комунальні платежі за період з 2018 року так і не оплатив. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про його смерть їй повідомив слюсар. Після смерті племінника вона у лютому 2019 року переїхала до квартири. Вона, її син та чоловік почали проводити підготовчі роботи для ремонтних робіт.

Приблизно із весни 2019 року стан здоров`я відповідача погіршився, вона часто зверталась до лікарів у м.Києві, проходила стаціонарне лікування і з 2020 року дізналась про свій діагноз, онкологічна хвороба. У зв`язку із тяжкою хворобою оплачувала платежі по мірі можливості. Відповідач зазначила, що вона після смерті і матері, і племінника займалась переоформленням квартири, зверталась до комунальних служб та ходила до міської ради, щоб вирішити питання про переоформлення особового рахунку на неї, але її постійно відсилали то за одним, то за іншим документом. Щодо демонтажу балкона їй це було відомо, так як у дверях комісія залишила пакет документів. Відповідач також зазначила, що ніколи не відмовлялась від цього житла, так як іншого яке б їй належало немає.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він пам`ятає ще себе у років два, коли у цій спірній квартирі проживала ОСОБА_9 , її донька та онук ОСОБА_10 . Спочатку померла бабушка, потім материна сестра, племінник ОСОБА_11 . ОСОБА_12 після смерті своєї матері постійно входив у запой, тому ОСОБА_2 приходилось частіше його провідувати, щоб нічого не сталося. Свідок зазначив, що мати ОСОБА_13 постійно приїжджала до квартири після смерті племінника, залишалась там на декілька днів, щоб довести до ладу квартиру. Свідок зазначив, що він знає, що батьки ОСОБА_14 залишили кошти для оплати комунальних послуг, але як з`ясувалось потім він заборгованість не погашав. Підтвердженням того, що відповідач проживає у квартирі є знаходження там її особистих речей, якими вона користується. На даний час починаючи із осені 2019 року у квартирі проводиться ремонт. Свідок пояснив, що і він, його дівчина і друг ОСОБА_15 приїжджали до квартири, виносили та викидали старі речі, прибирали. Щодо демонтажу балкону, то він зазначив, що ОСОБА_2 просила його полагодити балкон, або взагалі зняти, але у нього якось до цього не доходили руки, був зайнятий на роботі до пізньої години.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона із ОСОБА_8 (сином відповідача) зустрічаються вже близько 5 років. Із зими 2020 року кожного місяця приїжджали у спірну квартиру проводили косметичний ремонт, підклеювали шпалери, виносили старі речі.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що вони із відповідачем часто навідувались до квартири, бувало що по пару днів там ночували. Із літа 2020 року вирішили більш суттєво зайнятися ремонтом квартири АДРЕСА_1 : повиносили старі меблі, викинули побутове сміття, познімали шпалери у кімнатах.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що мати ОСОБА_2 та батько ОСОБА_19 постійно приїжджали до квартири в м.Бровари, і тоді як була жива бабушка, і після смерті племінника ОСОБА_11 . ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_11 приїжджала до квартири і залишалась там на ночівлю.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що вони із дружиною ОСОБА_2 постійно приїжджають до квартири. В даній квартирі ОСОБА_2 зареєстрована. Після смерті племінника вони разом із ОСОБА_2 намагались переоформити розрахунковий рахунок по квартирі на неї, звертались у ЖЕК, виконком та виконавчу службу, скрізь їх відправляли допоки не погасять виниклий борг. Потім ОСОБА_20 тяжко захворіла і більше часу та коштів витрачається на походи до лікарні. Квартиру ніколи не кидали, постійно приїжджали туди, ночували, що може підтвердити свідок, сусід по квартирі навпроти, прізвище та ім`я не запам`ятав, крім того їх бачили і жінки, які постійно коли вони приїжджали сиділи біля під`їзду на лавочці. Щоб повністю переїхати до цієї квартири проживати потрібно проставити ще бойлер та замінити сантехніку.

Суд вислухавши представника позивача, представника відповідача, відповідача, яка також була допитана у якості свідка, свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , встановив обставини у справі та виниклі правовідносини, дослідив письмові докази у справі, дійшов наступних висновків.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що згідно відомостей відділу реєєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування ?Прозорий офіс? Броварської міської ради Київської області № 06-10/1399 від 13.05.2020 року в даній квартирі зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 27.08.1985 року, а також значились зареєстрованими: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з 06.06.2003 р. по 09.03.2019 р., який був знятий з реєстраційного обліку у зв`язку із смертю; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з 29.03.1967 р. по 06.12.2017 р., яка була знята з реєстраційного обліку у зв`язку із смертю; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 з 20.06.1980 р. по 27.05.2015 р., яка була знята з реєстраційного обліку у зв`язку із смертю (а.с. 7).

Вказана квартира не приватизована.

31 січня 2019 року директор Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області Житлово-експлуатаційної контори-4 звернувся до Броварського міського голови Сапожко І.В із листом про надання доручення відповідному відділу, щодо вжиття відповідних заходів для схоронності житла - квартири АДРЕСА_1 . У листі також зазначено, що 30 січня 2019 року у вказаній квартирі був знайдений труп, у квартирі близькі чи родичі не знаходяться.

02 липня 2020 року складений акт за результатами перевірки схоронності житла кв. АДРЕСА_1 .

Позивач подав до суду докази на його думку, що підтверджували факт не проживання відповідача за адресою реєстрації, а саме акти не проживання особи за місцем реєстрації від 19 вересня 2019 року, 10 лютого 2020 року, 02 липня 2020 року (а.с.8, 9, 10).

Вказані вище акти суд визнає неналежними доказами на підтвердження факту не проживання відповідача у спірній квартирі, оскілки в актах не зазначений час їх складання, період за який особа не проживає у квартирі, не вказані свідки, які були присутні під час складання таких актів, оскільки на них міститься посилання, але зазначена загальна фраза даний факт підтверджують свідки, двері у квартиру ніхто не відчинив.

Акт складений 29 квітня 2020 року про демонтаж балкону, також не може бути належним підтвердженням не проживання відповідача у квартирі понад шість місяців.

Із матеріалів справи вбачається, що дійсно за квартирою кв. АДРЕСА_1 існує заборгованість за комунальні послуги, що підтверджується листом ЖЕК-4 від 15 червня 2020 року, Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області Броваритепловодоенергія від 03 квітня 2020 року № 03-928.

Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З матеріалів справи вбачається, що підставами для задоволення позовних вимог у позові визначено ст. 71,72 ЖК УРСР.

Відповідно до статті 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно з статтею 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок по застосуванню статей 71, 72 ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин, що позивач не довів. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК) .

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження своїх позовних вимог щодо відсутності відповідача у спірній квартирі протягом шести місяців до дня звернення до суду з позовом, подані позивачкою акти не проживання особи за місцем реєстрації від 19 вересня 2019 року, 10 лютого 2020 року, 02 липня 2020 року, які були визнанні судом не допустимими та неналежними доказами. Окрім того акт від 19 вересня 2019 року виходить за межі предмета доказування відповідно до ст.ст.71,72 ЖК України у даній справі, а саме шестимісячного строку не проживання відповідача за спірною адресою до дня звернення до суду з позовом 08 липня 2020 року.

Щодо виниклої заборгованості за надані комунальні послуги для підтвердження не проживання особи у квартирі, суд звертає увагу на те, що згідно наданих розрахунків заборгованість КП ЖЕК-4 за вказаною квартирою рахується заборгованість за період з 01.01.2015 року по 01 .05.2020 рік. В даному разі знову ж таки відповідно ст.ст. 71,72 ЖК України повинен бути врахований також шестимісячний строк до дня звернення позивача до суду, тобто з 08 січня 2020 року до 08 липня 2020 року, але зазначені докази про заборгованості за комунальні платежі не можуть бути належними та допустимими доказми оскільки ніяким чином не доводять факт не проживання особи у квартирі.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо заявлених позовних вимог, не є підставою для звільнення від доказування у відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України саме позивача.

Враховуючи все вище наведене, суд прийшов до висновку, що оскільки позивачем не доведено, що відповідач була відсутні у спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин у визначений законом шестимісячний строк, у задоволенні позову слід відмовити, саме, у зв`язку з його недоведеністю та необґрунтованістю, оскільки жодного належного та допустимого доказу на підтвердження відсутності відповідача у передбачені законом строки матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст. 76-82, 141, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Броварської міської ради Броварського району Київської області до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, а саме квартирою АДРЕСА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційної суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.