головуючий у суді І інстанції Макаренко І.О.
провадження № 22-ц/824/1510/2021
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 лютого 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Сержанюка А.С., Слюсар Т.А.,

за участю секретаря судового засідання: Сердюк К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Курзіна Олександра Анатолійовича на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 серпня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив стягнути з відповідача на свою користь: суму боргу за основним зобов`язанням - 519 480 грн.; інфляційні втрати за весь період прострочення повернення позики - 46 843 грн 04 коп.; 3% річних за весь період прострочення - 18 232 грн.; неустойку у розмірі 0,1% від позиченої суми за кожен день прострочки - 221 817 грн 96 коп.; відсотки за користування коштами (3% в місяць) за весь період прострочення повернення позики - 293 506 грн 20 коп. А також, стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Курзін О.А. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 серпня 2020 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права з огляду на таке.

До позовної заяви ОСОБА_1 додано належним чином засвідчені копії документів - додатки № 1-6, що підтверджують позовні вимоги та на підставі яких суд першої інстанції мав змогу ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Позивачем було продемонстровано готовність брати участь на всіх етапах розгляду, тому посилання суду першої інстанції у тексті оскаржуваної ухвали на практику ЄСПЛ, як на підставу залишення позову без розгляду, є безпідставним.

Суд першої інстанції помилково застосував пункт 9 частини 1 статті 257 ЦПК України, оскільки цей пункт застосовується лише у випадку неподання доказів, необхідних для вирішення спору, взагалі, тому залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 9 частини 1 статті 257 ЦПК України, - є незаконним.

Судове засідання 11 серпня 2020 року було проведено із суттєвим порушенням порядку проведення судових засідань, встановлених ЦПК України, зокрема з повним ігноруванням порядку проведення судових засідань, встановлених статтями 197, 198 та глави 6 ЦПК України.

Колегія апеляційного суду, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 підписана його представниками - адвокатами Лихварем В.А. та Курзіним О.А. (а.с. 27)

До позовної заяви ОСОБА_1 додано засвідчені адвокатом Курзіним О.А. копії таких документів (додатки № 1-6 до позовної заяви):

договір позики від 28 травня 2014 року,

договір застави автомобіля від 28 травня 2014 року,

договір від 28 жовтня 2015 року про відступлення права вимоги за договором застави автомобіля від 28 травня 2014 року,

договір від 28 жовтня 2015 року про відступлення права вимоги за договором позики від 28 травня 2014 року,

додатковий договір від 21 листопада 2017 року про внесення змін до договору позики від 28 травня 2014 року,

додатковий договір від 21 листопада 2017 року про внесення змін до договору застави автомобіля від 28 травня 2014 року.

Крім того, у позовній заяві зазначено, що всі документи, які додані в засвідчених копіях, є у позивача в оригіналах (а.с. 5) .

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 28 квітня 2020 року, а також зобов`язано позивача надати суду оригінали розписок про отримання коштів, договори позики та цесії, протягом 5 днів з дня отримання ухвали (а.с. 35-36).

Як вбачається з матеріалів справи (зі зворотного повідомлення про отримання кореспонденції), представниками позивача Курзіним О.А. та Лихварем В.А. отримано копію ухвали про відкриття провадження та витребування письмових доказів відповідно 13 квітня 2020 року (а.с. 41) та 14 квітня 2020 року (а.с. 42).

Про обізнаність сторони позивача щодо витребування доказів підтверджується також листом представника позивача Курзіна О.А. від 22 квітня 2020 року (а.с. 45-46).

Як вбачається з матеріалів справи, у вказаний в ухвалі строк з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30 березня 2020 року та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-IX від 18 червня 2020 року (надалі по тексту - Закон України № 731-IX), докази позивачем надані не були.

З клопотання та листа представника ОСОБА_1 - адвоката Курзіна О.А. від 22 квітня 2020 року, вбачається, що представник просив відкласти судове засідання на іншу дату та зазначав, що позивач має оригінали витребуваних документів та готовий надати їх надати суду для огляду у судовому засіданні, оскільки оригінали витребуваних судом документів мають цінність для позивача і внаслідок поштового пересилання можуть зіпсуватися або загубитися (а.с. 43-44, 45-46).

Відповідно до довідки секретаря судового засідання, справу знято зі складу, у зв`язку з карантинними обмеженнями, введеними на території України, згідно з Постанови Кабінету Міністрів України № 211 «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19».

Відповідно до повісток про виклик до суду, учасників справи викликали у судове засідання на 11 серпня 2020 року о 14 год. 00 хв. (а.с. 50-53).

З протоколу судового засідання від 11 серпня 2020 року вбачається, що фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України (а.с. 55). Також з цього протоколу вбачається, що суд першої інстанції протокольно ухвалив розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися та про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції встановив, що позивач був обізнаний щодо витребування оригіналів доказів, однак у вказаний в ухвалі строк докази надані не були, причини їх не подання суду не повідомлені, заяви про продовження строку на надання доказів, протягом 20 днів з дня опублікування Закону України № 731-IX, не подавались, дійшов висновку про неможливість ухвалення судом законного та обґрунтованого рішення без витребуваних доказів, які не надано позивачем без поважних причин. У зв`язку з цим, суд першої інстанції встановив наявність підстав для залишення позову без розгляду відповідно до п.9 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Колегія апеляційного суду не може погодитися з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п. 9 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Відповідно до частини 1 статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (частини 2, 4 цієї статті ).

Відповідно до частини 5 статті 95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Отже, звертаючись до суду, позивач подав належним чином засвідчені копії письмових доказів (з дотриманням частини 4 статті 95 ЦПК України) та зазначив про наявність у нього оригіналів письмових доказів (з дотриманням частини 5 статті 95 ЦПК України).

У письмових поясненнях від 22 квітня 2020 року (а.с. 45-46) представник позивача зазначив про поважні причини не подання оригіналів письмових доказів.

Наслідки не виконання ухвали суду про витребування оригіналів документів доданих до позовної заяви визначені у частині 6 статті 95 ЦПК України, а саме.

Зі змісту частини 6 статті 95 ЦПК України вбачається, що якщо подано копію письмового доказу, то суд з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Разом з тим, відповідно до частин 3, 5 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1,5,7, статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Підсумовуючи викладене, колегія апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції помилково ототожнив витребування оригіналів письмових доказів, доданих до позовної заяви, з витребуванням доказів у випадках встановлених частиною 7 статті 81, статтею 84, статтями 116-118 ЦПК України, та дійшов помилковоговисновку, що правовими наслідками не подання позивачем оригіналів письмових доказів, доданих до позовної заяви, - є залишення позову без розгляду на підставі п. 9 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Крім цього, колегія апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги, про те, що судове засідання 11 серпня 2020 року відбулося з порушенням порядку проведення судових засідань з огляду на положення частини 2 статті 247 та статті 248 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 11 серпня 2020 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Курзіна Олександра Анатолійовича задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 серпня 2020 року скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, і пядлягає оскарженню до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді А.С. Сержанюк

Т.А. Слюсар