Справа № 191/1568/20
Провадження № 2/191/471/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року м. Синельникове

Синельниківській міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко Г.В.

за участю секретаря - Лободи Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства « Українська пожежно-страхова компанія», третя особа ОСОБА_3 , -

за участі в судовому розгляді представника позивача за первісним позовом, представника відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_8, представника відповідача за первісним позовом, представника позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_9

Встановив :

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що 11.05.201 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» ( ПрАТ «УПСК») та ОСОБА_4 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/8107909.

У відповідності до умов вказаного полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «МАЗ 54323 03-2-» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.

23.03.2017 року приблизно о 12:00 в смт. Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області по вул. Заводській, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «МАЗ 54323 032» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », з напівпричепом « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «КІА Cerato», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 », під керуванням ОСОБА_5 .

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «КІА Cerato», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 », було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку.

Відповідно до постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 року по справі №191/1122/17, відповідача було визнано винним у скоєнніадміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, від 11.04.2017 року по справі №191/1122/17, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок того, що відповідач не перевірив та не забезпечив належний технічний стан напівпричепу « НОМЕР_2 », в результаті чого під час руху на напівпричепі відчепився задній борт.

Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «КІА Cerato», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 », - ОСОБА_3 звернулася до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом №АЕ/8107909 від 11.05.201 року.

Так, на підставі страхового акта №ОЦ/019/000/17/0026 від 23.05.2017року, ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 7 419 (сім тисяч чотириста дев`ятнадцять) гри. 39 коп., що підтверджується платіжним дорученням №265 від 25.05.2017 року.

Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «УПСК» склав 7 419 (сім тисяч чотириста дев`ятнадцять) грн. 39 коп.

З огляду на вищевказане, відповідно до положень ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,ст.ст. 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу з розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом №АЕ/8107909 від 11.05.201 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України, за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 25 травня 2017 року, що підтверджується платіжним дорученням №265 від 25.05.2017 року.

З метою досудового врегулювання спору, Відповідачеві було направлено Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони Відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було.

16.03.2020 року, між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_1 ( ФОП ОСОБА_1 ), Новий кредитор) укладено Договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору.

В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АЕ/8107909 від 11.05.2016 року.

Враховуючи вказане, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу.

Позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, становить 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. - судовий збір сплачений за подання даної позовної заяви, а також витрати у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп., на оплату послуг адвоката відповідно до Договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 року.

Просив суд стягнути з відповідача на користь позивача - ФОП ОСОБА_1 (р/р НОМЕР_4 в ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 320649) завданні збитки в порядку регресу у розмірі: 7 419 (сім тисяч чотириста дев`ятнадцять) грн. 39 коп.; витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі: 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 3500 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнав та пред`явив зустрічний позов до ФОП ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства « Українська пожежно-страхова компанія», третя особа ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви позивач ОСОБА_2 , він же відповідач за зустрічним позовом посилається на те, що дії відповідача ПрАТ «УПСК» щодо визначення розміру заподіяної шкоди та здійснення регламентного відшкодування є правочином, за яким ОСОБА_3 отримала грошове відшкодування, а у ПрАТ «УПСК» виникло право регресної вимоги до ОСОБА_2 , відповідно - у останнього виник обов`язок регресного відшкодування.

Вважає, що вказаний правочин щодо здійснення регламентного відшкодування є недійсним з тих підстав, що в порушення вимоги п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-ІУ потерпіла ОСОБА_3 не подала до страхувальника письмового повідомлення про ДТП ані 23 березня 2017 року, ані 24 березня 2017 року, про що свідчить відсутність такого повідомлення в матеріалах справи.

Відповідно до вимог п. 35.1 ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий, інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає до страхувальника заяву про страхове відшкодування

На порушення цієї вимоги Закону потерпіла ОСОБА_3 подала до страхувальника таку заяву 23 травня 2017 року, тобто з пропуском встановленого законом строку.

Ці порушення вимог Закону призвели до того, що на протязі 69 календарних днів пошкоджений транспортний засіб знаходився в неконтрольованому просторі і невідомо, які саме пошкодження транспортному засобу були спричинені під час дорожньо-транспортної пригоди, а які - на протязі 69 днів вже з вини власника цього транспортного засобу.

На порушення цієї вимоги Закону страховик оглянув пошкоджений транспортний засіб не протягом десяти днів, а тільки 31 травня 2017 року, тобто через 69 днів після ДТП.

Вважаю, що за таких умов страховик був позбавлений об`єктивної можливості визначити дійсний розмір заподіяної шкоди ТЗ внаслідок ДТП та відмовити у здійсненні страхового відшкодування.

Крім того, на думку позивача за зустрічним позовом, ретельний аналіз документів, які слугували підставою для регламентної виплати, показує, що виявлені механічні ушкодження автомобілю причинені не внаслідок ДТП, учасником якої був ОСОБА_2 , а значно раніше.

Так, єдиною підставою для визначення характеру та локалізації механічних ушкоджень і розміру збитків, заподіяних внаслідок ДТП- є ремонтна калькуляція № uip від 10.04.2017 року, яка складена невідомо ким і за яких обставин.

Оскільки протокол огляду транспортного засобу був здійснений страховиком 31 травня 2017 року, то він не мав можливості та права складати ремонтну калькуляцію, хто її складав - невідомо. Невідомо, які саме механічні пошкодження мав автомобіль під час ДТП. На думку позивача за зустрічним позовом, автомобіль отримав незначні механічні ушкодження, а потерпіла вирішила відремонтувати весь свій автомобіль за рахунок водія ОСОБА_2 .

Недотримання встановлених законом строків повідомлення про ДТП призвело до того, що страховик провів технічний огляд пошкодженого автомобіля потерпілого тільки через 69 днів після настання ДТП. Весь цей час автомобіль знаходився у розпорядженні ОСОБА_3 , яка могла додатково нанести автомобілю механічні ушкодження як з необережності, так й навмисно.

Просив суд визнати недійсним правочин з регламентного відшкодування шкоди, причиненою 23 березня 2017 року потерпілій ОСОБА_3 , у розмірі 7 419 грн. 39 коп.

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним ФОП ОСОБА_1 в особі свого представника в судовому засіданні первісний позов підтримав на підставах, які в ньому зазначені, проти задоволення зустрічного позову заперечував, надав суду відзив на зустрічну позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом під час судового розгляду заперечував проти задоволення первісного позову на тих підставах, що третя особа ОСОБА_3 в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» несвоєчасно звернулась з повідомленням про настання страхового випадку, а сам е через 69 днів після події ДТП, огляду транспортного засобу був здійснений страховиком 31 травня 2017 року, то він не мав можливості та права складати ремонтну калькуляцію. Внаслідок цього відповідач за зустрічним позовом вважає, що ПрАТ «УПСК» необґрунтовано здійснило виплату регламентного страхового відшкодування.

Зустрічний позов підтримав на підставах, які в ньому заявлені і просив суд визнати недійсним правочин з регламентного відшкодування шкоди, причиненою 23 березня 2017 року потерпілій ОСОБА_3 , у розмірі 7 419 грн. 39 коп.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна страхова компанія» в судове засідання не з`явився, просив суд провести судовий розгляд за відсутності представника відповідача. Надав заперечення на зустрічну позовну заяву та просив відмовити в задоволенні зустрічного позову, оскільки дії по виплати страхового відшкодування були проведені у відповідності до закону і у ПрАТ « УПСК» були відсутні підстави відмовити в виплаті страхового відшкодування.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Судом було ухвалено провести судовий розгляд за відсутності третьої особи.

Суд вислухав пояснення представників сторін, вивчив відзиви на позовні заяви, дослідив матеріали справи.

Судом встановлено, що 11.05.201 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» ( ПрАТ «УПСК») та ОСОБА_4 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/8107909.

У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяло на себе

зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «МАЗ 54323 03-2-» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.

23.03.2017 року о 12:00 год. в смт. Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області по вул. Заводській, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «МАЗ 54323 032» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », з напівпричепом « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «КІА Cerato», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 », під керуванням ОСОБА_5 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «КІА Cerato», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 », було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку.

Відповідно до постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 року по справі №191/1122/17, відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнніадміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. З постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, від 11.04.2017 року по справі №191/1122/17 вбачається, що вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок того, що ОСОБА_6 не перевірив та не забезпечив належний технічний стан напівпричепу « НОМЕР_2 », в результаті чого під час руху на напівпричепі відчепився задній борт.

Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «КІА Cerato», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 » ОСОБА_3 23 травня 2017 року звернулася до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом №АЕ/8107909 від 11.05.2016 року.

Так, на підставі страхового акта №ОЦ/019/000/17/0026 від 23.05.2017 року, ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 7 419 (сім тисяч чотириста дев`ятнадцять) гри. 39 коп., що підтверджується платіжним дорученням №265 від 25.05.2017 року.

Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «УПСК» склав 7 419 (сім тисяч чотириста дев`ятнадцять) гри. 39 коп.

Оцінюючі встановлені під час судового розгляду обставини, суд вважає, що спірні правовідносини врегульовані ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 261, 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до абз. 2 п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні між собою (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорсткого зчеплення чи з частковим навантаженням буксируваного транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, а в разі якщо цей тягач незабезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно п. «г» п.п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану га обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

16.03.2020 року, між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_1 ( ФОП ОСОБА_1 ), Новий кредитор) укладено Договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступив , а новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору.

В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом №АЕ/8107909 від 11.05.2016 року.

Згідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини.

Так, відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вказане, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу.

В частині зустрічного позову суд вважає, що відповідач за зустрічним позовом надав неправильну оцінку обставинам справи та доказам, які надані на їх підтвердження.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що ОСОБА_3 несвоєчасно повідомила про настання страхової події, чим порушила вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що виключало можливість виплати їй страхового відшкодування.

При цьому відповідач-позивач за зустрічним позовом посилався на заяву ОСОБА_3 від 23 травня 2017 року , з врахуванням якої здійснював обрахування строків, а саме 69 днів.

Разом з тим, в матеріалах справи на а.с.15 міститься заява ОСОБА_3 від 23 травня 2017 року « Про страхове відшкодування», а не повідомлення про настання страхової події.

Представник позивача за первісним позовом на питання суду повідомив, що відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що повідомлення про настання страхового випадку могло бути здійснено в будь-який зручний спосіб - шляхом телефонування на гарячу лінію, страховому агенту або шляхом листування.

Крім того, обов`язок щодо своєчасного повідомлення страхової компанії покладений законом саме на винну особу.

Той факт, що ПрАТ « УПСК» було виплачено страхове відшкодування свідчить про те, що процедура була дотримана.

Також суд приймає до уваги те, що протокол огляду транспортного засобу( а.с.17) датований 31 березня 2017 року; ремонтна калькуляція ( а.с.18) датована 10 квітня 2017 року, що свідчить про те, що ОСОБА_3 до 23 травня 2017 року повідомила страхову компанію про настання страхового випадку.

Вказані документи спростовують позицію відповідача про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування у зв`язку з пропуском повідомлення про настання страхового випадку.

Крім того, при вирішенні зустрічного позову суд враховує наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Пунктом 1.8. ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Отже, правочином на підставі якого ПрАТ « Українська пожежна страхова компанія» було виплачено страхове відшкодування - є договір страхування від 11.05.2016 року укладений між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» ( ПрАТ «УПСК») та ОСОБА_4 , на підтвердження чого був виданий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/8107909. Саме на підставі договору страхування від 11.05.2016 року у ПрАТ « УПСК» виник обов`язок про виплаті страхового відшкодування на користь володільця транспортного засобу, який постраждав в результаті транспортної пригоди.

Виплата страхового відшкодування від ПрАТ « УПСК» не є правочином, а є дією, яка вчинена страховиком на користь страхувальника на виконання зобов`язань, які зазначені в полісі № АЕ/8107909.

Оскільки позивач за зустрічним позовом просить визнати регламенту виплату страхового відшкодування недійсним правочином, то суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_7 обраний неналежний спосіб захисту і на цих підставах зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд дослідив докази, які надав позивач на підтвердження своїх вимог в цій частині, вважає, що вони підтверджені належними і допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню в заявленому розмірі 3500 грн.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 840 грн.80 коп., а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору.

З врахуванням встановлених обставин та їх правового обґрунтування, досліджених на їх підтвердження доказів, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 81, 141, 259, 263-265, суд

Ухвалив:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу- задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь ФОП ОСОБА_1 ( р/р НОМЕР_4 в ПАТ « КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 320649) завдані збитки в порядку регресу у розмірі 7419 ( сім тисяч чотириста дев`ятнадцять) грн..39 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь ФОП ОСОБА_1 ( р/р НОМЕР_4 в ПАТ « КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 320649) витрати по оплаті судового збору в сумі 840 ( вісімсот сорок) грн.80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь ФОП ОСОБА_1 ( р/р НОМЕР_4 в ПАТ « КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 320649) витрати на правову допомогу в сумі 3500 ( три тисячі п`ятсот) грн.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства « Українська пожежно-страхова компанія», третя особа ОСОБА_3 - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду або через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 04.03.2021 року.

Суддя: Г. В. Бондаренко