Провадження №2/523/1327/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.

за участю секретаря судового засідання - Одарій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері

ВСТАНОВИВ

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з відповідача на утримання непрацездатної матері у розмірі 2000 грн. довічно.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона є матір`ю ОСОБА_2 і на сьогоднішній день вона є людиною похилого віку, інвалідом першої групи, яка має проблеми зі здоров`ям, пенсії їй не вистачає для лікування, на харчування та оплати комунальних послуг. Таким чином вона потребує матеріальної допомоги, але її син ОСОБА_2 добровільно її не надає.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22.11.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені.

ОСОБА_2 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про перегляд заочного рішення від 22.11.2019 року посилаючись на те, що він не був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, а також те, що є докази які мають істотне значення для правильного вирішення справи. При досліджені нових доказів представлених з його боку, рішення суду може бути іншим. Також просив поновити строк для подання зави про перегляд заочного рішення суду. Мотивуючи це тим, що про рішення по справі він дізнався лише 25.06.2020 року від державного виконавця.

Ухвалою суду від 07 грудня 2020 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволено. Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22.11.2019 року по цивільній справі № 523/10288/19 - скасовано та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження і призначено судове засідання у справі на 25 лютого 2021 року.

В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином.

Від Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що Позивачкою не доведено встановлення їй інвалідності на строк після 01 грудня 2019 року, Позивачкою не доведено належними та допустимими доказами факт потреби матеріальної допомоги, скрутного матеріального становища, необхідності придбання ліків. Відповідач зазначив, що зарплати, яку він отримує вистачає лише щоб просто вижити, зокрема, за травень 2020 року, за червень 2020 року сума до виплати в ці місяці становила на місяць 5627,09 грн., житлом він на відміну від Позивачки не забезпечений. Відповідач зазначив, що отримуваної Позивачкою пенсії у розмірі 1939,25грн. достатньо з урахуванням того, що для осіб, які втратили працездатність розмір прожиткового мінімуму у 2020 році становить на одну особу в розрахунку на місяць 1638 грн. та враховуючі, що Позивачка забезпечена житлом і не несе витрати на його оренду (найм). Зазначив, що дійсно він не спілкується з Позивачкою та Позивачка також не цікавилась його життям, також вказав, що мати ухилялась від його виховання, просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представником Відповідача надано заяву про розгляд справу за відсутності Відповідача.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Позивачці встановлено перша група інвалідності, що підтверджується довідкою до акту МСЕК серії 12ААА № 884164 від 10.11.2017 року, строк встановлення інвалідності - до 01.12.2019 року (а.с. 7).

Відповідно до копії довідки про доходи від 20.03.2019 року (а.с. 8) Позивачка отримує пенсію по інвалідності, яка станом на 20.03.2019 року становить 1939,25 гривень.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено на 2019 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2018 року - 1 497 грн., з 1 липня - 1 564 грн., з 1 грудня - 1 638 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що вона несе витрати на лікування, на харчування та оплати комунальних послуг та щодо розміру цих витрат, і, відповідно, що вона потребує матеріальної допомоги у зв`язку з понесеними витратами.

Поряд з цим, необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум для зазначеної категорії осіб, який визначається з врахуванням віку та працездатності такої особи.

Відповідно до ст. 46 Конституції України кожному громадянину України держава має забезпечити рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому при постановлені рішення слід зважати на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.

Верховний Суд у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 301/160/17 (провадження № 61-28415св18) виходив з того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги.

Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Такий правовий висновок також викладено Верховним Судом України у постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15.

Таким чином, з огляду на отримання позивачем пенсії, відсутність доказів, що вона несе витрати на лікування, на харчування та оплати комунальних послуг, підстави вважати, що позивач є особою, яка потребує матеріальної допомоги та розмір отримуваної пенсії не забезпечує її потреб на лікування, на харчування та оплати комунальних послуг, тощо, відсутні.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , за наслідком чого у їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в Одеський апеляційний суд через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення виготовлено 02.03.2021 року.

Суддя