Справа №639/3725/21
Провадження №2/639/1756/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря Волкової С.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

04.06.2021 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який в подальшому був уточнений, до відповідача ОСОБА_3 і просить суд встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , з січня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 08.02.2020 року, актовий запис №2089. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .Спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_2 . На початку 2014 року ОСОБА_2 , рідна сестра чоловіка ОСОБА_4 , була вимушена переїхати до останньої в її житловий будинок, щоб доглядати за нею, оскільки вона була особою похилого віку та потребувала догляду. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживали разом з початку 2014 року до 08.02.2020 року. Вони вели спільний побут, мали спільний бюджет, разом оплачували рахунки за спожиті комунальні послуги. ОСОБА_2 піклувалась та доглядала за ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_5 всі турботи, пов`язані з її похованням, взяла на себе ОСОБА_2 . 31.05.2021 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса ХМНО Кривошеїної Ірини Миколаївни з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували родинний зв`язок спадкоємця зі спадкодавцем та відсутністю документів, які б підтверджували фактичне прийняття нею спадщини. Між тим ОСОБА_2 проживала однією сім`єю разом зі спадкодавцем, ОСОБА_4 , з січня 2014 року до 08.02.2020 року, а отже є спадкоємцем четвертої черги. Встановлення факту проживання зі спадкодавцем має для Позивача юридичне значення, так як це необхідне для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 , оскільки саме у зв`язку з цим позивач також просить визнати за нею право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З огляду на викладене, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.06.2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом - залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали.

На виконання ухвали суду від 09.06.2021 року позивачем на адресу суду надано уточнену позовну заяву та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.06.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.08.2021 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. Клопотання представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 про виклик свідків задоволено. Викликано в судове засідання свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

В подальшому під час судового засідання судом задоволено клопотання представника позивача про допит свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що ОСОБА_5 дружина її рідного брата, яку двічі паралізовувало в 2013 та 2016 роках, тому позивач фактично проживала з братом та його дружиною в будинку останньої. Вони жили дружно, позивач працювала вихователем, оскільки пенсій брата та його дружини не вистачало, позивач годувала останніх, доглядала, вони загалом вели спільне господарство, робили ремонт, позивач поставила ванну та туалет. Відповідача ОСОБА_3 вона знає як двоюрідну сестру ОСОБА_5 , яка не претендувала на спадщину після смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_4 помер брат позивача, вона його поховала, однак після цього через сорок днів померла його дружина ОСОБА_5 .

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 приймала участь у судових засіданнях, надала вступне слово, в якому позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на викладені у позові обставини, однак у судове засідання 30.11.2021 року надала письмове клопотання, в якому просила поновити їй строк для подачі доказів по справі, додала до клопотання копію медичної документації відносно ОСОБА_5 , та просила розглянути справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 надала заяву, в якій просила розглянути цивільну справу у її відсутність, проти позовних вимог ОСОБА_2 не заперечувала та вказала, що на спадщину після смерті сестри ОСОБА_5 вона не претендує.

У судове засідання 30.11.2021 року учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що зроблено відповідний актовий запис №55 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 15.11.1973 року. Батьками зазначені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с. 23).

ОСОБА_14 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що зроблено відповідний актовий запис №38 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 22.09.1947 року. Батьками зазначені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с. 25).

Згідно з копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 , виданого повторно 30.01.1998 року, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уклали шлюб 26.08.1973 року, про що зроблено відповідний актовий запис №1228. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_16 » (а.с.22).

Отже позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_14 рідні брат та сестра.

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого 28.04.1984 року вбачається, що 28.04.1984 року ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уклав шлюб з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис №13. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_18 » (а.с.24).

ОСОБА_4 мала ряд захворювань, що підтверджується копією медичної документації (а.с.84-99).

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблено відповідний актовий запис №18969 та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 31.12.2019 року (а.с. 20).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено відповідний актовий запис №2089 та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 08.02.2020 року (а.с. 19), а також копією довідки про причину смерті №34 від 08.02.2020 року (а.с.27).

Позивач ОСОБА_2 займалась похованням ОСОБА_14 та ОСОБА_5 , що підтверджується оформленими на ОСОБА_2 договором-замовленням та актом на проведення поховання (а.с.28, 101)

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину від 27.03.1987 року, посвідченого державним нотаріусом П`ятої Харківською державної нотаріальної контори Пилипенко Т.І. спадкоємцем ОСОБА_19 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , була ОСОБА_4 . До складу спадщини входив житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . З копії будинкової книги вбачається, що за вказаною адресою були зареєстровані в тому числі сама ОСОБА_20 , та її родичі ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_3 відповідач. Згідно з копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_10 , її батьками зазначені ОСОБА_21 та ОСОБА_22 (а.с. 26, 69-73).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з належного їй на день смерті на праві власності житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна від 24.11.2021 року, виданою КП «Харківське міське БТІ» Харківської міської ради (а.с.31-33, 100).

Разом з тим, позивачу ОСОБА_2 31.05.2021 року постановою приватного нотаріуса ХМНО Харківської області Кривошеїною І.М. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з відсутністю законних підстав та підтверджених фактів прийняття спадщини та проживання однією сім`єю зі спадкодавцем (а.с.30).

Як вбачається з копії акту, складеного майстром ділянки №3 Комітету району у м. Харкові та жителів приватного сектору Новобаварського району м. Харкова від 08.06.2021 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала за адресою: АДРЕСА_1 та вела спільне господарство у період з січня 2014 року по 08.02.2020 року із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.29).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , сваха позивача, яка проживає в будинку ОСОБА_2 , пояснила, що складала акт і може підтвердити, що ОСОБА_2 проживала з братом та його дружиною ОСОБА_23 за адресою: ОСОБА_24 , 19, останні 5-6 років, оскільки у ОСОБА_23 зовсім погано стало зі здоров`ям, вона перенесла інсульт. ОСОБА_16 мала з ними завжди близькі стосунки, до смерті брата та його дружини ОСОБА_16 часто викликала лікарів, купувала ліки, мешкаючи разом з ними, оплачувала комунальні послуги.

Свідок ОСОБА_7 , сусідка ОСОБА_18 , в судовому засіданні пояснила, що позивач як сестра її сусіда постійно проживала за адресою: ОСОБА_24 , 19 останні 5 років до смерті сусідів, оскільки ОСОБА_23 паралізувало, дітей в них не було - ОСОБА_25 доглядала і проживала разом з ОСОБА_26 та її чоловіком. Свідок підтвердила, що підписувала про це відповідний акт.

Свідок ОСОБА_6 , сусідка ОСОБА_18 , суду пояснила, що ОСОБА_27 приблизно з 13 року стала часто хворіти, тому ОСОБА_25 почала фактично проживати адресою: АДРЕСА_1 , ночувала та наводила там порядок, провела воду, поставила унітаз. На похованні свідок бачила двоюрідну сестру померлої ОСОБА_28 , однак похованням займалась саме позивач.

Свідок ОСОБА_10 повідомив суду, що він проживає останні 6-7 років за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 знає взагалі з дитинства, її рідні проживали за адресою: АДРЕСА_1 , а останні 6 років ОСОБА_2 також проживала за вказаною адресою, оскільки родичі сильно хворіли, тому вона їх доглядала, вела з ними спільне господарство, разом вони купували пральну машинку. В подальшому свідок допомагав на похованні, яке також влаштовувала ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до яких обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, суд зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є інші юридичні факти.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

В п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Зі змісту ст. 328 ЦК України вбачається, що спадкування є однією з підстав набуття права власності.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Разом з тим, статтями 1216, 1220-1221 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують прав на спадкування почергово. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю на менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право власності і рекомендовано звернутись до суду з приводу визнання права власності.

Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В даному випадку з огляду на досліджені судом письмові докази, показання свідків, визнання певних обставин відповідачем, суд приходить до висновку, що дійсно ОСОБА_2 , проживала однією сім`єю разом зі спадкодавцем, ОСОБА_26 , з січня 2014 року до 08.02.2020 рокуза адресою: АДРЕСА_1 , з якою вони мали спільний побут, разом виконували обов`язки по домогосподарству за спільні кошти, здійснювали обладнання будинку, тобто мали всі ознаки сім`ї . Отже суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для встановлення юридичного факту постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , з січня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, з огляду на вищевикладені обставини, враховуючи, що позивач фактично прийняла спадщину як спадкоємець 4 черги після смерті ОСОБА_4 , а відповідач як спадкоємець визнала, що спадщину отримувати не бажає, при цьому в оформленні спадщини позивачу відмовлено, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій вказаний будинок належав на момент смерті.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 6, 7, 12, 13, 43, 76-89, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, 15, 16, 321, 328, 1216, 1218, 1220, 1221, 1258, 1264, 1270, 1297 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , з січня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 25.12.1999 року, РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повне рішення складено 29.12.2021 року.

Суддя Н.В. Баркова