ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

28 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 643/20481/20

провадження № 22-ц/818/6082/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, постановлене у складі судді Горбунової Я.М.,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 50% від прожиткового мінімуму громадян, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання, але не більше ніж до 23 років.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилалась на те, що з 27.07.2002 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась донька ОСОБА_3 . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.07.2017 року шлюб між сторонами по справі було розірвано. На підставі судового наказу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягувались аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з 14.03.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.09.2020 року ОСОБА_3 продовжує навчання в Харківському Національному Університеті міського господарства ім. О.М.Бекетова. Батько дитини офіційно працевлаштований та має постійний дохід, у зв`язку із чим, позивач вважає доцільним стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 50% від прожиткового мінімуму громадян, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання, але не більше ніж до 23 років.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 червня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітків та доходів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.12.2020 року на час навчання у Харківському Національному Університеті міського господарства ім. О.М.Бекетова, до досягнення ОСОБА_3 23-х років, але з припиненням виплати аліментів у випадку припинення нею навчання в учбовому закладі. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 840 грн. 80 коп.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким стягувати з нього на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно на час навчання в ХНУ МГ ім. Бекетова до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що на теперішній час на його утриманні знаходиться його мати - ОСОБА_4 , 1939 р.н., яка є людиною похилого віку та потребує матеріальної допомоги, оскільки постійно хворіє і потребує медичного догляду. Крім того, вказує, що сплачує за житлово-комунальні послуги квартири АДРЕСА_1 , за адресою мешкання ОСОБА_4 також вказує, що 26.10.2018 року він одружився з ОСОБА_5 і допомагає виховувати її неповнолітнього сина ОСОБА_6 , 2006 р.н., що потребує також відповідних фінансових витрат. Отже, з вищевикладеного вбачається, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), оскільки дана сума робить неможливим належним чином надавати матеріальну допомогу його матері та неповнолітній дитині, яка мешкає разом з ним.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити ОСОБА_2 в задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказує, що відповідач офіційно працевлаштований та працює у ГУ ДСНС України у Харківській області, має постійний дохід, що підтверджується даними з офіційного сайту щодо подання декларації ОСОБА_2 за 2020 рік. Зазначає, що з даних зазначених в декларації - погіршення майнового стану у відповідача не вбачається, тому вважає вимоги апеляційної скарги щодо стягнення лише 2000 грн. з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання - безпідставними.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має можливість виплачувати аліменти саме в такому розмірі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2002 року, який було розірвано 25 липня 2017 року, що підтверджується рішенням Московського районного суду м. Харкова.

Під час перебування у шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька, ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 18 лютого 2003 року відділом РАГС Московського УЮ м. Харкова, а/з № 209.

ОСОБА_7 є повнолітньою та є студентом 1-го курсу Харківського Національного Університету міського господарства ім. О.М.Бекетова, денна форма навчання з 14.09.2020 року по 31.08.2021 року, що підтверджується довідкою № 654 від 02 грудня 2020 року, виданою директором ННІ ЕіМ.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину ( стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на те, що ОСОБА_3 навчається на денному відділенні та не може офіційно влаштуватися на роботу, вона потребує матеріальної допомоги від батьків на період навчання. ОСОБА_1 надає таку допомогу , оскільки повнолітня донька знаходиться на її утриманні, а відповідач такої допомоги на утримання доньки не надає.

Частиною другої статті 200 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 має матір, похилого віку - ОСОБА_4 , 1939 р.н.

26.10.2018 року він одружився з ОСОБА_5 допомагає виховувати її неповнолітнього сина ОСОБА_6 , 2006 р.н.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/4 частин від всіх видів заробітку щомісячно, до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, суд першої інстанції виходив з того, що законом встановлено обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу доньці, оскільки остання продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, та у батька є можливість надавати таку допомогу саме в зазначеному розмірі. Суд врахував майновий стан сторін.

Факт знаходження на утриманні відповідача матері похилого віку та іншої неповнолітньої дитини, судовою колегією не приймається, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів.

Посилання ОСОБА_2 , що на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина його другої дружини ОСОБА_5 - ОСОБА_6 ,2006 р.н. судовою колегіє не приймається, оскільки дитина має батьків та ОСОБА_2 не була усиновлена.

Посилання ОСОБА_2 про той факт, що на його утриманні знаходиться мати ОСОБА_4 ,1939 р.н., колегією суддів не приймається, оскільки у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України, матеріали справи не містять та сторонами не надано доказів даного твердження.

Висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 висновки суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.375ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,368,375,381,382,383,384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова