ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9899/21 Справа № 205/3437/21 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Поліс на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Поліс до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління (м. Дніпро) про звільнення майна з-під арешту,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління (м. Дніпро) про звільнення майна з-під арешту.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2021 року провадження по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія» « Поліс» до ОСОБА_1 , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Південно- Східного міжрегіонального управління (м. Дніпро) про звільнення майна з-під арешту закрито.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно є наявні записи відповідного нерухомого майна, а саме обтяження № 17281789 від 17 жовтня 2012 року, накладене на підставі опису й арешту майна, серія та номер ВП № 31789209, виданого Жовтневим ВДВС Дніпропетровського МУЮ 17.10.2012 року, та обтяження № 17281783 від 15 червня 2010 року, накладене на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, серія та номер В-16 ВП № 19782670, виданого Жовтневим ВДВС Дніпропетровського МУЮ 14.06.2010.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як позивач не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких передане в іпотеку майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор(заставодержатель) має право у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п.1,2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Встановлено, що 29.02.2008 року між ВАТ ВТБ Банк та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 06.17-6/08-ДІ.

Предметом договору є передача Іпотекодавцем Іпотекодержателю в іпотеку нежитлову будівлю, магазину літ А-1, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , для забезпечення виконання зобов`язань позичальника в повному обсязі щодо повернення кредиту умови якого встановлюються Генеральною угодою № 6 від 29.02.2008 року та кредитним договором № 6.17-6/08- СК від 29 лютого 2008 року.

03 грудня 2015 року між ПАТ ВТБ БАНК та ТОВ ФКПОЛІС укладеного договір про відступлення права вимоги, відповідно до яких Банк відступив право вимоги за кредитними договорами та договором іпотеки, а також всіма іншими договорами забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами -ТОВ ФКПОЛІС

04 листопада 2016 року ТОВФКПОЛІС звернуло стягнення на предмет іпотеки та стало власником нежитлової будівлі магазину літ А-1, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, банк послався на те, що його право як іпотекодержателя на вищевказане майно порушено, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є наявні записи відносно нерухомого майна, а саме обтяження № 17281789 від 17 жовтня 2012 року, накладене на підставі опису й арешту майна, серія та номер ВП № 31789209, виданого Жовтневим ВДВС Дніпропетровського МУЮ 17.10.2012 року, та обтяження № 17281783 від 15 червня 2010 року, накладене на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, серія та номер В-16 ВП № 19782670, виданого Жовтневим ВДВС Дніпропетровського МУЮ 14.06.2010.

Виходячи із вищевикладеного, ухвалу суду першої інстанції не можна вважати законною та обґрунтованою, а зроблені судом першої інстанції висновки є передчасними, оскільки суд першої інстанції не витребував виконавчі провадження № 19782670, № 31789209, не з`ясував стан ВП та не встановив чи є позивач стороною виконавчого провадження (стягувачем у вказаних ВП) та передчасно дійшов висновку, що позивач має можливість захистити свої права шляхом звернення до суду зі скаргою у відповідності до вказаної норми.

Зазначене свідчить про передчасний висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, тому ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.368,374,379,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Поліс задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді: