Номер провадження: 22-ц/813/8845/21
Номер справи місцевого суду: 522/7426/21
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Тищенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2021 року про відмову в забезпеченні позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій він просив вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, зареєстрованого в реєстрі № 544 від 23 травня 2013 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що указаним виконавчим написом нотаріуса звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 . Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Носенком С.Б. відкрито виконавче провадження та вчиняються виконавчі дії з виконання напису нотаріуса. 10.03.2021 року виконавець виніс постанову про арешт майна боржника, якою наклав арешт на належну заявнику квартиру АДРЕСА_1 в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, у розмірі 2 551 565, 25 грн. Вказує, що має намір звернутися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», за участі третіх осіб: приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенка Сергія Борисовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням того, що у разі проведення виконавцем примусової реалізації майна він не зможе захистити або поновити свої права в межах поданого позову, просив задовольнити заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2021 року скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 21.12.2021 року на 15.30 годину, сторони до суду не зявилися, причини неявки не повідомили, із заявами про відкладення розгляду справи не зверталися.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст..375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 п.1, ч.4 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 п.6 ст.150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Так, під час вирішення питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише покладає на суд обов`язок з`ясовувати наявність спору. Ціллю вжиття заходів забезпечення позову є запобігання ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Як зазначає заявник, він має намір звернутися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», за участі третіх осіб: приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенка Сергія Борисовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. При цьому не наводить аргументів незгоди з виконавчим написом нотаріуса, а лише вказує про свою незгоду з проведенням виконавчих дій на його виконання, зокрема щодо відкриття виконавцем виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса та накладення арешту на його квартиру.

В той же час, виконавчий лист в порядку статті 432 ЦПК України може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню у двох випадках: 1) якщо його було видано помилково 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Проте, заявник не обгрунтовує підстави звернення з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконаню, а саме по собі посилання на намір подати позов без наведення підстав такого звернення не надає виконавчому документу статусу оскаржуваного та не свідчить про наявність спору.

Разом з тим, як вбачається з відомостей ЄДРСР, ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», за участі третіх осіб: приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенка Сергія Борисовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в межах цієї справи не звертався.

Натомість, з ЄДРСР вбачається, що в провадженні Приморського районного суду м.Одесі перебуває інша цивільна справа № 522/9777/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Носенко С.Б., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в межах якої суд 03.06.2021 року відкрив провадження у справі та задовольнив заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 23 травня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М., зареєстрованого в реєстрі №544.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, а доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.367, 368, 375, 382-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 24.12.2021 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова