Справа № 344/3152/20
Провадження № 22-ц/4808/522/21
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Девляшевський
У Х В А Л А

05 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі судді Девляшевського В.А., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене головуючим суддею Шамотайло О.В. 17 лютого 2021 року у справі за позовом АТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 лютого 2021 року позов АТ КБ ПриватБанк задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 12 січня 2018 року в розмірі 43 898,26 грн непогашеного тіла кредиту, а також 1 534,30 грн судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка підлягає поверненню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 03 березня 2021 року надіслав вищевказану апеляційну скаргу на електронну адресу Івано-Франківського апеляційного суду без накладення електронного цифрового підпису.

Відповідно до ч. 3 ст. 356 ЦПК України апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

Відповідно до частини восьмої статті 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи.

Апеляційний суд зауважує, що подання апеляційної скарги в електронній формі є можливим, однак, відповідно до частини 7 статті 14 ЦПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд надсилає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.

Частинами першою-третьою статті 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів.

Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Виходячи з того, що апеляційна скарга надійшла на електронну адресу Івано-Франківського апеляційного суду в електронній формі, однак не підписана апелянтом ОСОБА_1 з використанням власного електронного цифрового підпису, вона вважається такою, що не підписана особою, яка її подала, або представником такої особи.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 28 лютого 2019 року у справі №200/12772/18 (провадження № 14-99 зц 19), повертаючи касаційну скаргу з підстави її непідписання, вказала, у якому випадку подана в електронній формі скарга вважається належним чином підписана, а саме, з обов`язковим скріпленням електронним цифровим підписом.

Враховуючи відсутність у надісланій апеляційній скарзі електронного цифрового підпису ОСОБА_1 , апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається заявнику.

Відповідно до п.1 ч. 5 ст. 357 ЦПК апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Повернення апеляційної скарги в даному випадку не може розцінюватись як порушення права на доступ особи до суду. Адже, прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

При цьому слід зауважити, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 356, 357, 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 17 лютого 2021 року повернути.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня з дня вручення її копії.

Суддя В.А. Девляшевський