Справа № 132/1469/21
Ухвала

Іменем України

28 грудня 2021 року м. Калинівка

Калинівський районний суду Вінницької області в складі судді Ставнійчук С.В.

за участі секретаря судового засідання Гордієнко А.М.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Піпко А.М. про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача,

встановив:

В провадженні Калинівського районного суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на утримання, збереження, ремонт та добудову житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2021 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на утримання, збереженння, ремонт та добудову житлового будинку, господарських будівель і споруд було залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

22 грудня 2021 року представник відповідач ОСОБА_1 адвокат Піпко А.М. подав до суду заяву про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необгрунтоаних дій позивача, у якій він просив стягнути з позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_1 в рівних частках витрати на правничу допомогу адвоката по 7264,00грн з кожного.

Доводи заяви обґрунтовував тим, що у відзиві на позовну заяву відповідачем було повідомлено орієнтовний розрахунок судових витрат, що відповідач планує понести під час розгляду справи в сумі 14528,00 грн. На підставі укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Піпко і партнери» договору про надання правової допомоги №1, передбачено зобов`язання адвокатського бюро перед клієнтом надавати правову допомогу у справі №132/1469/21 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення витрат утримання, збереження, ремонт та добудову житлового будинку, господарських будівель та споруд, а клієнт зобов`язався сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та інші платежі , визначені договором в розмірі 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за одну годину участі особи, яка надає правову допомогу у справі в судовому засіданні, поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. За надання правової допомоги гонорар сплачується авансом на підставі рахунку або за фактом надання послуг згідно акту приймання-передачі наданих послуг і рахунку. 21.12.2021 сторони підписали акт приймання-передачі наданих послуг №1 про належне виконання адвокатським бюро умов договору, здійснення клієнтом оплати за надану правову допомогу за період з 07.09.2021 по 21.12.2021 протягом 16 годин (участь в судовому засіданні 17.11.2021 15 хв; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням: надання консультацій, складання договору, копіювання документів 07.09.21 1 год 45 хв відзив на позов 15.09.21 10 год; заява і клопотання від 21.12.21 04 год, ознайомлення з матеріалами справи 15 хв.) в розмірі 14528 грн згідно рахунку адвокатського бюро. Розрахунок часу, витраченого на надання правової допомоги, виконаних адвокатом робіт та здійснених ним витрат наведений в Детальному опису робіт (наданих послуг) №21/12/211Р від 21.12.21. Розмір витрат є співмірним із складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В даній справі було визначено суму гонорару в розмірі, який передбачено як можливий для відшкодування Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних і адміністративних справах», відповідачем відповідне клопотання з доказами неспівмірності вищевказаних витрат не подано.

В порядку ч.3 ст. 257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно з ч.9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково, незалежно від результатів вирішення спору.

Факти зловживання позивачами процесуальними правами доведені тим, що позивачі подали позов не для дійсного захисту своїх порушених прав, а для умисного затягування іншої справи №132/4399/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та інших про визнання права власності на будинок в порядку спадкування, в якій просили зупинити провадження, в чому їм було відмовлено. Позивачі просили стягнути витрати, на які збільшилась вартість спірного житлового будинку з 2003 року, хоча знали, що відповідач не зареєстрував право власності на будинок, а доводить своє право на нього в суді. Позов був поданий без посилань на докази, при цьому маючи для того відповідні процесуальні можливості і обов`язок доказування заявлених ними вимог не надали суду висновок судової експертизи, а суд не задовольняв їх заяви, зокрема про призначення експертизи. З урахуванням вищенаведеного стверджує, що позов має очевидні ознаки завідомо безпідставного.

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечили, надавши при цьому письмові заперечення на заяву.

Заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Піпко А.М. в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили, заяв та клопотань про відкладення судового розгляду не надіслали. Копію ухали суду від 22.12.2021 про призначення розгляду заяви на 28.12.2021 на 14 год 00 хв та судова повістка-повідомлення, були завчасно направлені відповідно до вимог ч.ч. 5,6 ст. 128 ЦПК України на електронну адресу представника відповідача, адвоката Піпко А.М., який подав заяву про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необгрунтованих дій позивача до суду через підсистему "Електронний суд" та самостійно зазначив у позовній заяві адресу електронної пошти для листування із ним.

Згідно з ч.4,5 ст. 14 ЦПК України Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Таке повідомлення було отримано адвокатом Піпко А.М. в підсистемі «Електронний суд» в електронному кабінеті 24.12.2021, в зв`язку з чим на підставі ч.5 ст. 130 ЦПК України заявник ОСОБА_1 вважається належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду.

За таких обставин, суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у відсутність заявника та його представника.

Дослідивши зміст поданої заяви, заслухавши учасників справи, суд дійшов наступних висновків.

Порядок розподілу судових витрат у разі залишення позову без розгляду регламентовано ст. 142 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч. 6 ст.142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, законодавцем у ст.142 ЦПК України чітко визначено порядок вирішення питання про розподіл судових витрат у разі залишення позову без розгляду.

Відповідно до ст.142 ЦПК України питання про розподіл судових витрат у разі залишення позову без розгляду вирішується, по-перше, на підставі відповідної заяви відповідача про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, по-друге, за обов`язкової наявності необґрунтованих дій позивача.

Аналіз вказаних положень законодавства свідчить про те, що підставою для компенсації відповідачу здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, є встановлення факту необґрунтованих дій позивача. Разом з цим в ЦПК України не визначено, що розуміється під необґрунтованими діями позивача.

В той же час, перелік дій сторони, які можуть визнаватися зловживанням процесуальними правами, наведений у ст.44 ЦПК України, до яких залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не віднесена.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Таким чином сам факт звернення позивачів до суду з даним позовом, проведення у справі судових засідань, подання сторонами клопотань, а також звернення з іншими позовними вимогами до цього відповідача - не може вважатись необґрунтованими діями.

Згідно із ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення і не свідчить про безпідставність та необґрунтованість позову. На цій стадії судового процесу суд не встановлює обґрунтованості чи необґрунтованості позовної заяви, не встановлює фактичні обставини, не досліджує надані докази та не надає доводам сторін відповідної оцінки, оскільки не розглядає спір по суті.

Тобто вирішення питання обґрунтованості чи безпідставності та доведеності заявлених позовних вимог входить до виключних повноважень суду, який має зробити висновки за результатами розгляду цивільної справи по суті.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 26.09.2018 року у справі № 148/312/16-ц, за змістом частини п`ятої статті 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Зловживання правами характеризуються умислом порушити порядок цивільного судочинства.

Під зловживанням процесуальними правами розуміється особлива форма цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Суду не надано і судом не здобуто доказів, які б свідчили про зловживання стороною позивача процесуальними правами, або що спір виник внаслідок неправильних дій сторони позивача, тому не може бути підставою для визнання дій позивача необґрунтованими як внаслідок пред`явлення позову, так і внаслідок залишення позову без розгляду.

За таких обставин суд не вбачає підстав для компенсації за рахунок позивачів понесених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, у зв`язку із чим в її задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись, ст. 141, 142, 257, 260, 261 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Піпко А.М. про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Повний текст ухвали складено 29.12.2021.

Суддя С.В. Ставнійчук