РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/17353/20

Провадження № 2/638/2805/21

05.03.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Хайкіна В.М.

за участю секретаря Запорожець Д. Д.

з участю судового розпорядника Зміївської О. Ю.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Шоста Харківська міська державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Шоста Харківська міська державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання права власності на спадкове майно, згідно прохальної частини якої позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що її діду - ОСОБА_4 , та бабці - ОСОБА_3 , належала на праві власності квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським обласним управлінням сільського господарства 12 лютого 1996 року за р.№1-96-004. В приватизації квартири приймали участь дві особи, тому ідеальна частка кожного із співвласників складала по 1/2 частині вказаної квартири. Після смерті ОСОБА_4 , власником належної йому за життя 1/2 частини квартири став його син і батько позивача - ОСОБА_5 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19 травня 2000 року Шостою ХДНК за р.№ 1-1037. Після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати позивача (відповідач по справі), ОСОБА_2 , отримала в порядку спадкування 3/8 частини вказаної квартири, а позивач отримала 1/8 частину квартири. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , на день смерті якої позивач була зареєстрована та проживала разом з нею. Після смерті бабці вона звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини та була відкрита спадкова справа № 554/2016. Нотаріус не змогла видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки у позивача відсутній оригінал свідоцтва про право власності на житло, який посвідчує право власності спадкодавця ОСОБА_3 на 1/2 частку квартири. Позивач вважає, що прийняла спадщину належним чином як спадкоємець за заповітом і вважає, що має право отримати право власності на 1/2 частину вказаної квартири після смерті бабусі. Просить суд позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Жарова-Тітарьова Л. М. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням проводити судовий розгляд за її відсутністю, викладені у позові обставини підтверджує повністю, позовні вимоги визнає повністю.

Представник третьої особи - Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання, надав до суду заяву з проханням проводити судовий розгляд за його відсутністю.

Суд, дослідивши доводи сторін, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським обласним управлінням сільського господарства 12 лютого 1996 року за р.№ 1-96-004 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 (а. с. 8).

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.04.2006 року, виданого державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної Спадкоємцями ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та який був сином ОСОБА_4 , є дружина ОСОБА_2 відповідач по справі (на 3/8 частини квартири) та донька ОСОБА_1 (на 1/8 частини квартири). Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 11)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції 14.03.2016 року (а. с. 13).

Згідно довідки Департаменту агропромислового розвитку Харківської обласної державної адміністрації від 10.05.2019 року №07-27/07/866, ОСОБА_1 на день смерті ОСОБА_3 була зареєстрована і проживала разом з нею за адресою АДРЕСА_2 (а. с. 16).

Відповідно до заповіту, який залишила ОСОБА_3 17.08.2005 року, все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті та нащо за законом вона матиме право, заповідає онуці - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а в разі її смерті або неприйняття онуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 15).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.05.2020 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 (а. с. 17).

Згідно із статтею 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів, у відповідності із частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, можуть бути визнання права.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (стаття 1220 ЦК України).

Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до статті 1234 Цивільного кодексу України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Статтею 1236 Цивільного кодексу України визначено право заповідача на визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом. Так, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Волевиявлення заповідача ОСОБА_3 спрямоване на передачу майна ОСОБА_1 було вільним та відповідало її волі, заповіт оформлений та посвідчений у встановленому законом порядку. При складенні заповіту особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено, форму та порядок посвідчення заповіту додержано. Підстав ставити під сумнів волевиявлення спадкодавця немає.

Право власності померлої на частку квартири підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане Харківським обласним управлінням сільського господарства 12 лютого 1996 року за р.№ 1-96-004, з якого вбачається, що померлій ОСОБА_3 , в тому числі, на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 (а. с. 8).

Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У ч.ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, оскільки позивач на виконання процесуального обов`язку надав належні і неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та визнані відповідачем, суд ухвалює рішення про задоволення позову за його доведеністю у підготовчому судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також те, що відповідачі, користуючись свої правом визнали позовні вимоги у повному обсязі, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Шоста Харківська міська державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 11-13, 81-82, 141, 265 ЦПК України, ст.15, 16, 1216, 1217, 1268 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Шоста Харківська міська державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІН НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: