КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №1005/7134/2012
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Овсієм Дмитром Юрійовичем , на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2021 року, постановлену під головуванням судді Борця Є.О.

у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Файненс Компані", заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на постанови про закінчення виконавчих проваджень, -

встановив:

В серпні 2021 року ТОВ "Файненс Компані" звернулось до суду із скаргою, у якій просить:

1) Поновити ТОВ «Файненс Компані» строк на звернення із скаргою на постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26 жовтня 2020 року про закінчення виконавчого провадження №39308627;

2) Поновити ТОВ «Файненс Компані» строк на звернення із скаргою на постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26 жовтня 2020 року про закінчення виконавчого провадження № 39308340;

3) Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26 жовтня 2020 року про закінчення виконавчого провадження №39308627;

4) Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції від 26 жовтня 2020 року про закінчення виконавчого провадження № 39308340;

5) Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження №39308627 та продовжити дії щодо виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2013 року у справі №1005/7134/2012 за виконавчими листами №2/359/100/2013 від 21 червня 2013 року.

6) Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження №39308340 та продовжити дії щодо виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2013 року у справі №1005/7134/2012 за виконавчими листами №2/359/100/2013 від 21 червня 2013 року.

Скаргу обґрунтовує тим, що зазначене рішення суду ухвалене у справі за позовом ПАТ "Сведбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Омега Банк") до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1095-Ф від 31 січня 2008 року.

ПАТ "Омега Банк" на підставі договору №1 відступлення права вимоги від 07 березня 2019 року передав права кредитора на користь ТОВ «Файненс Компані», проте не передав новому кредитору документів, що стосуються виконання рішення. Про оскаржувані постанови товариство дізналось 30 липня 2021 року з ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2021 року у справі №1005/7134/20212 щодо заміни сторони у виконавчому провадженні.

У зв`язку із цим просить поновити строк на звернення до суду із скаргою.

Щодо незаконності постанов вказує, що виконавчі провадження закінчені на підставі пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із припиненням юридичної особи стягувача ПАТ "Омега Банк".

Разом з тим, такі рішення є неправомірними, оскільки виконавець не з`ясував інформації про правонаступників стягувача у правовідносинах, які допускають правонаступництво.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2021 року скаржнику відмовлено у поновленні строку на звернення до суду зі скаргою, оскільки суд дійшов висновку, що такий строк не пропущено.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2021 року скаргу задоволено, вирішено:

Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26 жовтня 2020 року про закінчення виконавчого провадження №39308627 з виконання виконавчого листа №2/359/100/2013, виданого 21 червня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_3 боргу за кредитним договором №1095-Ф від 31 січня 2008 року в розмірі 2737304 доларів США 15 центів, що еквівалентно 21877903 гривням 43 копійкам.

Зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження №39308627 з виконання виконавчого листа №2/359/100/2013, виданого 21 червня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_3 боргу за кредитним договором №1095-Ф від 31 січня 2008 року в розмірі 2737304 доларів США 15 центів, що еквівалентно 21877903 гривням 43 копійкам.

Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26 жовтня 2020 року про закінчення виконавчого провадження №39308340 з виконання виконавчого листа №2/359/100/2013, виданого 21 червня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором №1095-Ф від 31 січня 2008 року в розмірі 2737304 доларів США 15 центів, що еквівалентно 21877903 гривням 43 копійкам.

Зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департа-менту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження №39308340 з виконання виконавчого листа №2/359/100/2013, виданого 21 червня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором №1095-Ф від 31 січня 2008 року в розмірі 2737304 доларів США 15 центів, що еквівалентно 21877903 гривням 43 копійкам.

Не погодившись з постановленою ухвалою, Овсієм Д.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати.

Посилається на те, що станом на дату розгляду скарги суд першої інстанції був повідомлений про оскарження ухвал суду щодо заміни сторони у виконавчому провадженні та щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, проте не навів своїх висновків з цих питань.

Посилається на те, що 31 грудня 2014 року між ПАТ "Омега Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Іпотека кредит" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В., відповідно до умов п.2.1 договору ПАТ "Омега Банк" погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх ТОВ "ФК "Іпотека кредит", а покупець погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну.

04 липня 2015 року між TOB "ФК "Іпотека кредит" та ТОВ "Компанія з управління активами "Скай Кепітал Менеджмент" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В., відповідно до п.2.1 якого ТОВ "ФК "Іпотека кредит" погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх ТОВ "КУА "Скай Кепітал" Менеджмент", а покупець погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну.

23 серпня 2016 року між ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент" та ТОВ "ФК "Локо" укладено договір про купівлю-продаж права вимоги, відповідно до п.2.1 якого продавець погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю, а покупець цим погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну, в тому числі права вимоги за Кредитним договором №1095-Ф від 31 січня 2008 pоку, Договором поруки №1095-Ф/П-1.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04 вересня 2018 року у справі №910/10364/16 постановлено визнати недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 pоку, укладений між ПАТ "Омега Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Іпотека Кредит", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В., визнати недійсним договір купівлі-продажу права вимоги від 04 липня 2015 pоку, укладений між ТОВ "Фінансова компанія "Іпотека Кредит" та ТОВ "Компанія з управління активами "Скай Кепітал Менеджмент", посвідчений приватним нотаріусом КМНО Літвіновим А.В., застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину та недійсного правочину, зобов`язано ТОВ "ФК "Іпотека Кредит" та ТОВ "Компанія з управління активами "Скай кепітал менеджмент" повернути ПАТ "Омега банк" всі документи, які засвідчували права, що передавались, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, а саме, що були ними отримані на виконання: договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 pоку, укладеного між ПАТ "Омега банк" та ТОВ "ФК "Іпотека Кредит", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрованим в реєстрі за №1898 із змінами та доповненнями, договору купівлі-продажу прав вимоги від 04 липня 2015 pоку, укладеного між ТОВ "Фінансова компанія "Іпотека Кредит" та ТОВ "Компанія з управління активами "Скай Кепітал Менеджмент", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрованого за №912 із змінами та доповненнями.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23 квітня 2019 року залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 04 вересня 2018 року в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу права вимоги від 31 грудня 2014 року та 04 липня 2015 року.

Постановою Касаційного господарського суду Верховного Суду від 24 липня 2019 року скасовані рішення Господарського суду міста Києва від 04 вересня 2018 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23 квітня 2019 року в частині задоволення позову щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 pоку, який укладений між ПАТ "Омега банк" та ТОВ "ФК "Іпотека Кредит", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрований в реєстрі за №1898 із змінами та доповненнями. Ухвалено у відповідній частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 pоку, який укладений між ПАТ "Омега Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Іпотека Кредит".

Також установлено, що під час здійснення процедури ліквідації ПАТ "Омега Банк" Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №82 від 17 січня 2019 року про затвердження умов продажу активів ПАТ "Омега Банк" та AT "Дельта Банк". Пул активів складався з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання та фізичними особами, дебіторської заборгованості та майнових прав за дебіторською заборгованістю, в тому числі активи ПАТ "Омега Банк": права вимоги за Кредитним договором №1095-Ф від 31 січня 2008 pоку, Договором поруки №1095-Ф/П-1.

18 лютого 2019 року відбувся аукціон, за результатами проведення якого сформовано протокол електронного аукціону UA-EA-2019-02-12-000004-b, у відповідності до якого переможцем аукціону визнано ТОВ "Файненс Компані".

07 березня 2019 року між ПАТ "Омега Банк" та ТОВ "Файненс Компані" укладено договір №1 відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І.

Разом з тим, на момент укладення 07 березня 2019 року договору між ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «Файненс Компані» рішення у справі № 910/10364/16 не вступило у законну силу, відтак у ПАТ «Омега Банк» були відсутні правові підстави на розпорядження правами, які йому не належать.

Вказує, що договір відступлення прав вимоги між ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «Файненс Компані» оспорюється у Господарському суді міста Києва (справа №910/3945/21).

У зв`язку із цим зазначає, що ТОВ «Файненс Компані» не набуло прав стягувача.

Зазначає, що на момент прийняття оскаржуваних постанов банк був ліквідований 18 листопада 2019 року, а суд не застосував пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказує, що суд не навів мотивів, з яких він виходив.

Посилається на те, що на теперішній час ОСОБА_1 повністю виконані зобов`язання за кредитним договором, про що з належним кредитором було складено договір про врегулювання заборгованості від 02 грудня 2020 року, відповідно до якого:

Сторони підтверджують, що основний борг Позичальника ( ОСОБА_1 за кредитним договором, що є основним зобов`язанням, а саме заборгованість з повернення кредитних коштів) за Кредитним договором є погашеним в частині вартості Предмета іпотеки всього на загальну суму 14 965 000 грн.

Позичальник бере на себе зобов`язання сплатити власними коштами на поточний рахунок Кредитора суму заборгованості за Кредитним договором в розмірі 6 400 000 (шість мільйонів чотириста) грн. 00 коп.

Сторони погодили, що, враховуючи сприяння Позичальника в процесі звернення стягнення на Предмет іпотеки залишок заборгованості за Кредитним договором в сумі 512 903 (п`ятсот дванадцять тисяч дев`ятсот три) грн. 43 грн припиняється шляхом прощення боргу (анулювання) Кредитором за його самостійним рішенням.

Підписанням даного Договору Кредитор відмовляється від будь-яких позовних заяв та претензій до Позичальника з питань, що стосуються Кредитного договору, а Позичальник в свою чергу відмовляється від будь-яких позовних заяв та претензій до Кредитора з питань, що стосуються даного Договору.

Усі правовідносини, що виникають з цього Договору або пов`язані із ним, у тому числі пов`язані із дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього Договору, тлумаченням його умов, визначенням наслідків недійсності або порушення Договору, регулюються цим Договором та відповідними нормами чинного законодавства України, а також звичаями ділового обороту, які застосовуються до таких правовідносин на підставі принципів добросовісності, розумності та справедливості. Якщо спір не можливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору у порядку, визначеному відповідним чинним в Україні законодавством.

Правочини між ТОВ «ФК «Локо», ТОВ «Баррен» ТОВ «Альта-град» щодо передачі права вимоги є чинними, не скасованими, не визнаними недійсними, а отже підлягають виконанню та несуть юридичні наслідки.

У зв`язку із цим також вказує, що суд не застосував пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», що регулює закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Вказує, що суду першої інстанції подано клопотання про зупинення провадження у розгляді заяви про заміну стягувача у справі №1005/7134/2012 до набрання законної сили рішенням суду у господарських справах № 910/3945/21 (щодо оспорення підставності набуття ТОВ "Файненс Компані" прав кредитора), №911/3572/20 (за позовом ТОВ "Файненс Компані" щодо оспорення правочинів щодо відступлення права вимоги на користь інших осіб).

Посилається на те, що суд першої інстанції не обґрунтував наявності підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Посилається на те, що підстави для поновлення строку звернення до суду зі скаргою неповажні, оскільки набувши прав кредитора, товариство мало і повинно було проявити належну заінтересованість у реалізації захисту своїх прав та інтересів. Вказує, що суд в оскаржуваній ухвалі не вказав про поновлення процесуальних строків.

Зазначає, що товариство про оскаржувані постанови дізналося раніше та за наступних обставин.

29 червня 2021 року Бориспільським міськрайонним судом зареєстровано заяву про уточнення та доповнення заяви ТОВ «Файненс Компані» про заміну позивача (стягувача) у справі 1005/7134/2012. Зі змісту заяви убачається, що станом на 29 червня 2021 року ТОВ «Файненс Компані» було відомо про оскаржувані постанови.

ТОВ «Файненс Компані» подано відзив на апеляційну скаргу, у якій посилається на безпідставність доводів скарги та їх необґрунтованість. Вказує, що ТОВ «Файненс Компані» у законний спосіб набуло права вимоги та є новим кредитором, інші кредитори, яким би у законний спосіб перейшло право вимоги, відсутні.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Овсій Д.Ю. доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник заявника ОСОБА_4 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Файненс Компані» має право на оскарження постанов, оскільки воно набуло прав стягувача, а правовідносини допускають правонаступництво.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Установлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2013 року у справі за позовом ПАТ "Сведбанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором вирішено:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , Паспорт НОМЕР_2 Виданий Бориспільським МРВ ГУ МВС України у Київській обл. від 11 травня 2006р.) та ОСОБА_3 (зареєстрований/фактичне місце проживання АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_3 , виданий 20 листопада 2003р. Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» (код СДРПОУ 19356840, 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська 18-В) заборгованість за Кредитним договором №1095-Ф від 31.01.2008 р. в сумі 2 737 304, 15 (два мільйони сімсот тридцять сім тисяч триста чотири) долари США 15 центів, що еквівалентно 21 877 903, 43 (двадцять один мільйон вісімсот сімдесят сім тисяч дев`ятсот три) гривні 43 коп. та складається з:

- 1 626 000, 00 (один мільйон шістсот двадцять шість тисяч ) доларів США 00 центів, що еквівалентно 12 995 805, 00 (дванадцять мільйонів дев`ятсот дев`яносто п`ять тисяч вісімсот п`ять) гривень 00 коп. - заборгованість з повернення кредитних коштів;

- 748 366, 21 (сімсот сорок вісім тисяч триста шістдесят шість) доларів США 21 цент, що еквівалентно 5 981 316, 94 (п`ять мільйонів дев`ятсот вісімдесят одна тисяча триста шістнадцять) гривень 94 коп. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами;

- 346 136,20 (триста сорок шість тисяч сто тридцять шість) доларів США 20 центів, що еквівалентно 2 766 493, 58 (два мільйони сімсот шістдесят шість тисяч чотириста дев`яносто три) гривні 58 коп. - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів та процентів за користування ними;

- 16 801, 74 (шістнадцять тисяч вісімсот один) долар США 74 центи, що еквівалентно 134 287, 91 (сто тридцять чотири тисячі двісті вісімдесят сім) гривень 91 коп. - заборгованість зі сплати комісії,передбаченої тарифами Банку.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , Паспорт НОМЕР_2 Виданий Бориспільським МРВ ГУ МВС України у Київській обл. від 11 травня 2006 р.) та ОСОБА_3 (зареєстрований/фактичне місце проживання АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_3 , виданий 20 листопада 2003 р. Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» (код СДРПОУ 19356840, 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська 18-В) витрати на оплату судового збору у розмірі 3 219 (три тисячі двісті дев`ятнадцять) грн.

Рішення пред`явлено до виконання.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26 жовтня 2020 року у виконавчому провадженні №39308340 закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/359/100/2013, виданого 21 червня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Омега Банку» боргу.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26 жовтня 2020 року у виконавчому провадженні №39308627 закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/359/100/2013, виданого 21 червня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Омега Банк» боргу.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 15 липня 2021 року у справі №1005/7134/2012 за заявою ТОВ «Файненс Компані», заінтересовані особи: ПАТ "Омега Банк", ТОВ «Фінансова компанія «Локо», ТОВ «Баррен» щодо заміни стягувача вирішено замінити у виконавчих листах №2/359/100/2013, виданих 21 червня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 боргу за кредитним договором №1095-Ф від 31 січня 2008 року стягувачів на ТОВ «Файненс Компані».

Відповідно до обставин справи щодо заміни сторони у виконавчому провадженні установлено, що права вимоги за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за кредитним договором №1095-Ф від 31 січня 2008 року неодноразово відчужувались, зокрема, після основного кредитора наступними у такій черговості на підставі укладених договорів з попереднім кредитором були:

1) ТОВ "Фінансова компанія "Іпотека Кредит" (договір купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року);

2) ТОВ "Компанія з управління активами "Скай Кепітал Менеджмент" (договір договір купівлі-продажу прав вимоги від 04 липня 2015 року);

3) ТОВ "Фінансова компанія "Локо" (договір договір відступлення прав вимоги від 23 серпня 2016 року);

4) ТОВ "Барен" (договір договір купівлі-продажу прав вимоги від 12 грудня 2019 року).

Підставами для заміни кредитора на ТОВ «Файненс Компані» у зв`язку із укладеним між цим товариством та ПАТ "Омега Банк" договору №1 відступлення права вимоги від 07 березня 2019 року є встановлені судом обставини того, що нові вище наведені кредитори 1-4 не набули права вимоги з наступних підстав.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04 вересня 2018 року у справі №910/10364/16:

- визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 pоку, укладений між ПАТ "Омега Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Іпотека Кредит",

- визнано недійсним договір купівлі-продажу права вимоги від 04 липня 2015 pоку, укладений між ТОВ "Фінансова компанія "Іпотека Кредит" та ТОВ "Компанія з управління активами "Скай Кепітал Менеджмент",

- застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину та недійсного правочину,

- зобов`язано ТОВ "ФК "Іпотека Кредит" та ТОВ "Компанія з управління активами "Скай кепітал менеджмент" повернути ПАТ "Омега банк" всі документи, які засвідчували права, що передавались, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, а саме, що були ними отримані на виконання: договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 pоку, укладеного між ПАТ "Омега банк" та ТОВ "ФК "Іпотека Кредит", договору купівлі-продажу прав вимоги від 04 липня 2015 pоку, укладеного між ТОВ "Фінансова компанія "Іпотека Кредит" та ТОВ "Компанія з управління активами "Скай Кепітал Менеджмент".

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23 квітня 2019 року зазначене рішення скасовано частково, викладено його резолютивну частину в такій редакції:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства "Омега Банк" про збільшення розміру позовних вимог залишити без розгляду.

2. Позов задовольнити.

3. Визнати договір купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014, укладений між Публічним акціонерним товариством "Омега Банк" (04080, м.Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 18, літера В, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Іпотека Кредит" (01032, м.Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 13/135, ), посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрованим в реєстрі за №1898 із змінами та доповненнями - недійсним.

4. Визнати недійсним договір купівлі-продажу права вимоги від 04.07.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Іпотека Кредит" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 13/135, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Скай Кепітал Менеджмент" (04071, м. Київ, вул. Верхній вал, буд. 68, офіс 211, ), посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрованим в реєстрі за №912 із змінами та доповненнями.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Іпотека Кредит" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 13/135, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Омега Банк" (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 18, літера В, ) 1378,00 грн. судового збору за подання позовної заяви.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Скай Кепітал Менеджмент" (04071, м. Київ, вул. Верхній вал, буд. 68, офіс 211, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Омега Банк" (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 18, літера В, ) 1378,00 грн. судового збору за подання позовної заяви".

Постановою Касаційного господарського суду Верховного Суду від 24 липня 2019 року вирішено:

Рішення Господарського суду міста Києва від 04 вересня 2018 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23 квітня 2019 року зі справи №910/10364/16 скасувати в частині задоволення позову щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року, який укладений між Публічним акціонерним товариством "Омега Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Іпотека Кредит" із змінами та доповненнями.

Ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року, який укладений між Публічним акціонерним товариством "Омега Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Іпотека Кредит" із змінами та доповненнями.

Висновки касаційного суду в цій частині обґрунтовані наступним:

4.7. З огляду на те, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується лише до оспорюваних правочинів, а визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону, Верховний Суд, дійшов висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 зі справи №910/10364/16 слід скасувати в частині задоволення позову щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 із змінами та доповненнями з підстав неправильного застосування норм матеріального права, що закріплені у частині 2 статті 215 Цивільного кодексу України, пункту 3 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

4.20. Беручи до уваги те, що судами обох інстанцій правильно встановлені ознаки нікчемності договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 відповідно до пункту 3 частин 3 статті 38 цього Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а відповідно до частини 1 статті 215, частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України такий правочин не створює для сторін чи інших осіб юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, Верховний Суд погоджується з висновками судів, що наступний договір купівлі-продажу права вимоги від 04.07.2015 слід визнати недійсним відповідно до частини 5 статті 216, статті 658 Цивільного кодексу, як такий, що укладений у процесі виконання нікчемного правочину особою, що не є власником активів і не має право продажу цих активів.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вказує на таке.

В апеляційній скарзі зазначається, що суду першої інстанції подано клопотання про зупинення провадження у розгляді заяви про заміну стягувача. Разом з тим, предметом цієї справи є оскарження дій органів виконавчої служби особою, яка набула прав стягувача та в межах цього провадження питання про заміну стягувача не вирішується. При цьому у справі відсутні заяви про зупинення провадження. Відтак ці доводи відхиляються апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не обґрунтував наявності підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, відхиляється колегією суддів, оскільки вказане також не є предметом розгляду цієї справи.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що станом на дату розгляду скарги суд першої інстанції був повідомлений про оскарження ухвал суду щодо заміни сторони у виконавчому провадженні та щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, проте не навів своїх висновків з цих питань, апеляційний суд зазначає, що вирішення цих питань само по собі не впливає на вирішення питання щодо правомірності дій державного виконавця при ухваленні постанов, що оскаржуються.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_1 повністю виконані зобов`язання за кредитним договором, апеляційний суд відхиляє, оскільки на підтвердження цих обставин не надано будь-яких доказів, які суд міг би дослідити, оцінити та навести висновки з приводу значення цих обставин для вирішення питання за скаргою стягувача. При цьому, предметом розгляду цієї справи є скарга на постанови у зв`язку із неправомірним, на думку скаржника, закінченням виконавчих проваджень. Питання наявності або відсутності майнових зобов`язань, виконання чи невиконання рішення не є предметом встановлення обставин справи, що в свою чергу не перешкоджає боржнику довести до відома виконавця про виконання рішення суду.

У зв`язку із цим також апеляційний суд відхиляє доводи в частині, що суд першої інстанції мав застосувати пункт 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», що регулює закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно із виконавчим документом, оскільки у цій справі перевіряються дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче тпровадження".

Посилання на те, що станом на дату розгляду скарги суд першої інстанції був повідомлений про оскарження ухвал суду щодо заміни сторони у виконавчому провадженні та щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання не обґрунтовані тим, як це вплинуло на розгляд справи за скаргою.

Доводи в частині, що на момент укладення 07 березня 2019 року договору між ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «Файненс Компані» рішення у справі №910/10364/16 не вступило у законну силу, відтак ПАТ «Омега Банк» були відсутні правові підстави на розпорядження правами, які йому не належать, апеляційний суд відхиляє з огляду на положення статті 204 ЦК України, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Щодо доводів про оспорювання договору відступлення прав вимоги, укладеного між ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «Файненс Компані» у Господарському суді міста Києва (справа №910/3945/21), то апеляційний суд також вказує на передбачену статтею 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину.

При цьому, апеляційний суд вказує, що провадження у справах судового контролю за виконанням судових рішень не передбачає їх зупинення.

Підсумовуючи, апеляційний суд констатує, що у цій справі заявником оскаржуються постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження згідно пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", отже з`ясуванню підлягає факт, чи допускає правонаступництво виконання обов`язків та вимог у виконавчому провадженні юридичної особи - сторони виконавчого провадження, у разі її припинення.

Факт ліквідації банку на момент прийняття оскаржуваних постанов не має значення, оскільки правовідносини допускають правонаступництво і таке фактично відбулось, відтак апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апеляційної скарги, а висновки суду першої інстанції з цього питання ґрунтуються на законі та досліджених доказах, та ці висновки доводами апеляційної скарги не спростовуються.

В апеляційній скарзі зазначається, що підстави для поновлення строку звернення до суду із скаргою неповажні та суд в оскаржуваній ухвалі не вказав про поновлення процесуальних строків.

Питання про поновлення строку на подання скарги вирішено в ухвалі від 09 серпня 2021 року, у якій суд вказав на те, що строк не пропущено.

Разом з тим, строк не є пропущений тоді, коли скарга подана в межах визначених для строків. Якщо скарга подана після закінчення цих строків, але в межах строків з моменту, коли особі стало відомо про оскаржувані постанови, то такий строк є пропущеним і може бути поновлений за наявності для цього підстав.

За обставин цієї справи строк на подання скарги пропущено.

Отже, під час розгляду справи судом першої інстанції питання щодо поновлення строку вирішено не було, відтак це питання слід вирішити на стадії апеляційного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 5 цієї статті унормовано, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 449 ЦПК України унормовано, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

В постанові від 13 березня 2019 року у справі №920/149/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що слід виходити із порядку обчислення процесуальних строків, визначених процесуальними кодексами України, тобто в календарних днях.

Скарга подана до суду першої інстанції 06 серпня 2021 року.

Відповідно до установлених обставин справи ТОВ «Файненс Компані» набуло прав стягувача на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду від 15 липня 2021 року. Отже, з моменту постановлення зазначеної ухвали ТОВ «Файненс Компані» набуло процесуальних прав стягувача на подання скарги в межах процедури виконавчого провадження. До цього моменту ТОВ «Файненс Компані» набуло прав кредитора у матеріальних правовідносинах, проте не набуло прав на стадії виконання рішення.

Згідно даних копії конверту та інформації з сайту АТ «Укрпошта» (а.с. 19, 20) ТОВ «Файненс Компані» 30 липня 2021 року отримало копію повного тексту ухвали Бориспільського міськрайонного суду від 15 липня 2021 року.

Апеляційний суд також враховує, що вирішення питання за вказаним виконавчим провадженням ускладнено рядом залучених учасників (кредиторів), правомірність набуття прав якими була предметом судового розгляду, що певним чином ускладнювало реалізацію прав правомочного кредитора. ТОВ «Файненс Компані» також проявило належну заінтересованість у вирішенні питань, які стосуються набутих прав вимоги, підтвердивши це активними діями.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що строк на подання скарги пропущений, проте цей термін не є значним, а обставини, які обумовили це, носять поважний характер і підтверджуються зібраними доказами та обставинами справи.

З огляду на викладене, заявнику ТОВ «Файненс Компані» строк на подання скарги слід поновити.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що стосуються дат, з яких слід обчислювати обізнаність ТОВ «Файненс Компані» з оскаржуваними постановами, оскільки права стягувача на стадії виконання рішення могли бути захищені лише після набуття статусу стягувача.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про зміну мотивувальної частини ухвали суду в частині вирішення питання строків звернення до суду із скаргою, шляхом доповнення мотивувальної частини судового рішення висновком в редакції цієї постанови.

У зв`язку із цим резолютивну частину ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2021 року слід доповнити про поновлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані» строк на звернення зі скаргою на постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26 жовтня 2020 року про закінчення виконавчого провадження №39308627.

В іншій частині ухвала суду постановлена з дотримання вимог законодавства, підстав для її скасування або зміни з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не убачається.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Овсієм Дмитром Юрійовичем , задовольнити частково.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2021 року в мотивувальній частині змінити в частині вирішення питання строків звернення до суду із скаргою, доповнивши мотивувальну частину судового рішення висновком в редакції цієї постанови.

Резолютивну частину ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2021 року доповнити таким:

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані» строк на звернення зі скаргою на постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26 жовтня 2020 року про закінчення виконавчого провадження №39308627.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова