Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/893/21
Справа № 279/1330/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Трохимчук І.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу №279/1330/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що нею як фізичною особою-підприємцем на підставі трудового договору б/н від 12.12.2018 року ОСОБА_2 була прийнята на посаду продавця магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", з нею був укладений договір про повну матеріальну відповідальність. Також 23.01.2020 року на підставі трудового договору б/н ОСОБА_3 була прийнята на посаду продавця магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", з нею був укладений договір про повну матеріальну відповідальність. Відповідачі з дат прийняття на роботу працювали на посаді продавця магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", відповідно до умов договору взяли на себе повну матеріальну відповідальність за збереження ввірених їм матеріальних цінностей. 13.08.2020 року позивачем було видано наказ №27 про проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого АДРЕСА_1 . Перед проведенням інвентаризації згідно наказу №27 від 13.08.2020 комісією у складі ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_4 , продавців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було складено акт від 13.08.2020 року, в якому зазначено про те, що на початок інвентаризації всі товарно-транспортні накладні оприбутковані, залишок товарно-матеріальних цінностей по магазину "Еліта" складає 100628,61 грн, також у цьому акті зазначено, що із залишком товарно-матеріальних цінностей всі члени комісії згодні, про що свідчать власноруч здійснені підписи вказаного акту. За результатами інвентаризації товарно-матеріальних цінностей було виявлено недостачу товарів на загальну суму 23759,26 грн., що підтверджується актом інвентаризації від 13.08.2020 р. Як перед початком, так і одразу після інвентаризації грошових цінностей, проведеної за участю відповідачів у магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", останні були повністю згодні з результатами проведеної інвентаризації, про що ними власноруч зроблені записи в акті інвентаризації від 13.08.2020 року, та жодних застережень з приводу виявленої недостачі вони не заявляли. В подальшому відповідачі відмовились відшкодовувати завдану ними матеріальну шкоду, у зв`язку з чим позивач офіційно поштовим зв`язком направила на адреси відповідачів вимоги щодо відшкодування суми недостачі, але до часу подання до суду позову останні відмовляються відшкодовувати завдану ними матеріальну шкоду, у зв`язку з чим для відновлення своїх прав позивач вимушена звернутись з позовом до суду. Просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь 23759,26 грн.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

12.05.2021 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком була отримана відповідачами ОСОБА_2 21.05.2021 року, ОСОБА_3 24.05.2021року. У встановлений судом строк (15.06.2021 року) представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 подала відзив, в якому зазначила, що ОСОБА_3 з 23.01.2020 по 13.08.2020 року працювала на посаді продавця в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " в АДРЕСА_1 . 23.01.2020 року ОСОБА_3 приступила до виконання своїх посадавих обов`язків продавця. Станом на 23.01.2020 за її присутності не проводилась інвентаризація наявного товару в магазині та не підписувались будь-які документи, які підтверджують факт передачі матеріальних цінностей від роботодавця до працівника. Факт наявності того чи іншого товару, а також товару, що підлягає утилізації чи списанню не складався. ОСОБА_3 працювала за графіком : 2 дні працює, 2 дні вихідні. Разом з нею працювала ОСОБА_2 . При зміні один одного інвентаризація та передача товару не проводилась. Працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі за шкоду, заподіяну з їхньої вини підприємству у випадках, коли: між працівником і підприємством укладено письмовий договір про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості майна й інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей (ст. 135-1 КЗпП). Письмові договори про повну матеріальну відповідальність можуть бути укладені між підприємством із працівниками, які досягли 18-річного віку, котрі обіймають посади чи виконують роботи, безпосередньо пов`язані зі зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням під час виробництва переданих їм цінностей. Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, організації, установі (ст.130 КЗпП). Умовами настання матеріальної відповідальності працівника є (ці умови повинні виконуватись одночасно): порушення працівником покладених на нього трудових обов`язків; нанесення прямої дійсної шкоди; вина в діях або бездіяльності працівника; прямий причинний зв`язок між протиправною та винною дією чи бездіяльністю працівника та шкодою, яка настала. Порушення трудових обов`язків. Це перша й основна умова для притягнення до відповідальності. Для притягнення працівника до матеріальної відповідальності за порушення трудових обов`язків такі обов`язки повинні бути прописані в посадовій інструкції, у колдоговорі чи в письмовому трудовому договорі. За межами робочого часу працівник звільняється від виконання не лише трудового обов`язку виконувати роботу відповідно до трудового договору, а й від виконання абсолютної більшості інших трудових обов`язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку. Тому працівник не може нести відповідальність за несхоронність майна, яке йому передали для зберігання, використання в процесі роботи або з іншою метою, у період після закінчення робочого часу й до його початку. Магазин відкривали та закривали ОСОБА_1 та її чоловік, які безперешкодно мали доступ до матеріальних цінностей - товару. Обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності є його вина. Причинний зв`язок між протиправною та винною дією чи бездіяльністю працівника та майновою шкодою, яка сталася, повинен бути прямим (безпосереднім). Працівник повинен нести матеріальну відповідальність лише за ту частину шкоди, яка безпосередньо випливає з його дій або бездіяльності Позивачем не надано доказів причинного зв`язку між порушеннями і шкодою та виною Відповідачів. Отже, позивачем по справі не було проведено службове розслідування по факту нестачі товару, матеріалами якого було б підтверджено пряму шкоду та вину відповідачів, не надано доказів передачі товару під звіт ОСОБА_3 , відсутні докази наявності матеріальних цінностей при прийомі на роботу працівника, відсутні докази, які підтверджують придбання відповідного товару (або його виготовлення) роботодавцем (видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, договори та інші документи) та відсутні документи, що підтверджують дійсну вартість недостаючого товару, що б підтвердило суму збитків. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

10.06.2021 року позивачем надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивачем у позовній заяві було чітко зазначено, що 23 січня 2020 року, вона як фізична особа - підприємець ОСОБА_1 уклала договір б/н з ОСОБА_3 про виконання роботи продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а також між нею та ОСОБА_3 23 січня 2020 року було укладено договір б/н про повну матеріальну відповідальність так як вона з вказаної дати працює на посаді продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », відповідно до умов цього договору відповідачка взяла на себе повну матеріальну відповідальність за збереження ввірених їй матеріальних цінностей, а тому посилання відповідача на те, що за її присутності не проводилася інвентаризація лише голослівна заява, так як вона чітко була обізнана про свої посадові обов`язки і проводила передачу товаро-матеріальних цінностей при прийомі та передачі зміни. У відповідності до вимог ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків. Відповідно до вимог ст.135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Також голослівними та не обгрунованими є посилання зазначені у відзиві на позовну заяву на те, що позивач та її чоловік відкривали та закривали магазин, який перебуває під сигналізацією, не зазначаючи коли та як це відбувалося та чим це підтверджуються, а саме якими достовірними доказами. За результатами проведеної інвентаризації товарно-матеріальних цінностей було виявлено недостачу товарів на загальну суму 23759,26 грн., що підтверджується актом інвентаризації від 13.08.2020 р.. Як перед початком, так і одразу після інвентаризації грошових цінностей, проведеної за участю продавця ОСОБА_3 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », остання була повністю згодна з результатами проведеної інвентаризації, про що нею власноруч зроблено запис в акті інвентаризації від 13 серпня 2020 року, та жодних застережень з приводу виявленої недостачі вона не заявляла, а тому згідно вимог ст.134 КЗпП України ОСОБА_3 має нести матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини підприємству і в даному випадку не потрібно проведення будь - якого службового розслідування, як про це зазначено у відзиві на позовну заяву. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

24.06.2021 року представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 подала заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких зазначила, що позивач в своїй відповіді на відзив наголосив, що після підписання договору про виконання роботи продавця та договору про повну матеріальну відповідальність від 23.01.2020 року, відповідач ОСОБА_3 взяла на себе відповідальність за збереження ввірених їй матеріальних цінностей, 23.01.2020 року ОСОБА_3 приступила до виконання свої посадових обов`язків продавця. Станом на 23.01.2020 року за присутності ОСОБА_3 не проводилась інвентаризація наявного товару в магазині та не підписувались будь-які документи, які підтверджують факт передачі матеріальних цінностей від роботодавця до працівника, тобто фактично вона не отримувала під свою звітність жодної товаро-матеріальної цінності. Не відповідає дійсності, що Відповідачі проводили передачу товаро-матеріальних цінностей при прийомі та передачі зміни. Позивач не надав до відповіді жодного акту приймання -передачі зміни між Відповідачами по справі. Передача ТМЦ від однієї матеріально відповідальної особи до іншої особи здійснюється за підсумками проведеної інвентаризації, проведеної на день приймання - передачі справ, яка даному випадку носить обов`язковий характер. ОСОБА_3 не відкривала та не закривала приміщення магазину, так як не знала коду сигналізації та ключів від магазину. Відкриття та закриття магазину проводила Позивач та її чоловік, і ключі від магазину мали лише вони, а також ставили приміщення магазину на сигналізацію. Позивач в своїй відповідь на відзив на позовну заяву просить стягнути пропорційно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 23 759,26 гривень. Позивач в позові чітко не вказав перелік товару, який відсутній, і по якій вартості оцінений відсутній товар, з чиєї вини виникла нестача товаро-матеріальних цінностей: чи з вини ОСОБА_2 , чи з вини ОСОБА_3 .. Наймані працівники несуть відповідальність лише за пряму дійсну шкоду. Не одержані прибутки з підстав, пов`язаних з пасивністю продавця, тобто незацікавленістю його у збільшенні виручки, так само як і інші неодержані прибутки, не можуть включатися до прямої дійсної шкоди, а отже, за такі збитки найманий працівник відповідальності не несе. Пряма дійсна шкода, яка підлягає відшкодуванню, має бути доведена в суді належними допустимими доказами. Другою особливістю матеріальної відповідальності працівників є те, що вона настає лише в межах і в порядку, передбачених законодавством. Станом на 22.06.2021 року Позивач не провів незалежної оцінки розміру збитків. На підставі викладеного, просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов та інших заяв не подала.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що на підставі трудового договору б/н від 12.12.2018 року ОСОБА_2 була прийнята на посаду продавця магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", з нею був укладений договір про повну матеріальну відповідальність. Також 23.01.2020 року на підставі трудового договору б/н ОСОБА_3 була прийнята на посаду продавця магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", з нею був укладений договір про повну матеріальну відповідальність. Відповідачі з дат прийняття на роботу працювали на посаді продавця магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", відповідно до умов договору взяли на себе повну матеріалну відповідальність за збереження ввірених їм матеріальних цінностей. 13.08.2020 року позивачем було видано наказ №27 про проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого АДРЕСА_1 . Згідно наказу №27 від 13.08.2020 комісією у складі ФОН Война Н.М., ФОП ОСОБА_4 , продавців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перед проведенням інвентаризації було складено акт від 13.08.2020 року, в якому зазначено, що на початок інвентаризації всі товарно-транспортні накладні оприбутковані, залишок товарно-матеріалних цінностей по магазину "Еліта" складає 100628,61 грн, також у цьому акті зазначено, що із залишком товарно-матеріальних цінностей всі члени комісії згодні, про що свідчать власноруч здійснені підписи вказаного акту. За результатами інвентаризації товарно-матеріальних цінностей було виявлено недостачу товарів на загальну суму 23759,26 грн., що підтверджується актом інвентаризації від 13.08.2020 р.. Як перед початком, так і одразу після інвентаризації грошових цінностей, проведеної за участю відповідачів у магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", останні були повністю згодні з результатами проведеної інвентаризації, про що ними власноруч зроблені записи в акті інвентаризації від 13.08.2020 року, та жодних застережень з приводу виявленої недостачі вони не заявляли. В подальшому відповідачі відмовились відшкодовувати завдану ними матеріальну шкоду, у зв`язку з чим позивач офіційно засобами поштового зв`язку направила на адреси відповідачів вимоги щодо відшкодування суми недостачі, але до часу подання до суду позову, останні відмовляються відшкодовувати завдану ними матеріальну шкоду.

Відповідно до ч.1 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

У відповідності до статті 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо пов`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском) перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Статтею 134 КЗпП України визначено випадки, коли відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації. Повна матеріальна відповідальність настає у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" №14 від 29.12.1992, розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст.135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

Згідно до ст.136 КЗпП України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Відповідно до положень ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати. Які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідачами не надано доказів на спростування обґрунтувань та доводів позову та доказів відшкодування завданих ними матеріальних збитків в добровільному порядку.

Відповідно до ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат підлягає вирішенню відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.263-265 ЦПК України, ст.22 ЦК України, ст.134, 135-1, 136 КЗпП України,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 23759 (двадцять три тисячі сімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 26 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1135 (одній тисячі сто тридцять п`ять) гривень судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач: Фізична особа- підприємець ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 , місце реєстрації та прожвання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Волкова Н.Я.