КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року м. Київ

Справа №758/10805/21

Апеляційне провадження №22-ц/824/16281/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва постановлену під головуванням судді Рибалки Ю.В. 13 вересня 2021 року у місті Києві, повний текст ухвали складений 13 вересня 2021 року, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська харчова компанія» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13 вересня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем не було наведено беззаперечних підстав для забезпечення позову, а саме: відсутнє обґрунтоване доведення реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду й обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів забезпечення позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, не доведено обґрунтоване підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, а саме по собі існування спору між сторонами не може свідчити про те, що відповідач має намір не виконувати судове рішення, а невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити його виконання рішення.

Не погодилась із вказаною ухвалою ОСОБА_1 , її представником подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказує на те, що позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку. А припинення господарської діяльності товариства, закриття структурних підрозділів, продаж обладнання ресторанів, вивезення обладнання свідчать про те, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову, будь які дії відповідача з приводу відчуження майна можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду. Така поведінка відповідача свідчить про його недобросовісність та наявність ризиків відчуження ним майна, на яке може бути звернене стягнення з метою ухилення від виконання рішення.

Також звертає увагу на те, що відповідач по справі не розраховується з іншими працівниками, про що свідчать інші спори в суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська харчова компанія» свого представника в судове засідання не направили, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомив. Тому колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що в серпні 2021 року позивач звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь суму компенсації при звільненні з посади директора у розмірі 1050000,00 грн.

Представником позивача 13 вересня 2021 року подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на майно (торгівельне обладнання) Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська харчова компанія» (), яке знаходиться в ТЦ «Океан Плаза» за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 176 та ТРЦ «Арт Молл» за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 37 на суму 1719592,54 грн, шляхом надання права ОСОБА_1 визначити приватного (державного) виконавця, який проведе процедуру арешту (опису) у межах загальної суми стягнення, проведе вилучення (демонтаж (за потреби) вивезення) майна та самостійно проведе визначення відповідальної особи на зберігання якої буде передано відповідне майно (торгівельне обладнання).

Заява мотивована тим, що єдиним учасником ТОВ «Українська харчова компанія» прийнято рішення про припинення господарської діяльності Товариства у сфері ресторанного господарства під торговельною маркою « KFC » і закриття структурних підрозділів Товариства: ресторану швидкого харчування « KFC - Океан Плаза », ресторану швидкого обслуговування «KFC-Дрім Таун» ресторану швидкого обслуговування «KFC-Арт Молл», що оформлено Протоколом №56 від 15 березня 2021 року. Протоколом №59 загальних зборів учасників ТОВ «Українська харчова компанія» був уповноважений ОСОБА_3 для здійснення дій, потрібних для продажу обладнання ресторану швидкого обслуговування « KFC - Дрім Таун » ресторану швидкого обслуговування «KFC - Арт Молл». Зазначає, що зроблено повний вивіз/демонтаж ресторанного обладнання з ресторану швидкого обслуговування «KFC-Дрім Таун» ТРЦ «ДРІМ ТАУН» за адресою: м. Київ, проспект Оболонський 1Б. Також проведено оплату за демонтаж обладнання у вищевказаному ресторані замість виплати заробітної плати, що відбувалося з рахунку № НОМЕР_1 в AT «КРЕДОБАНК», код банка 32536, при цьому всі ці дії вчиняє свідомо новопризначений директор ОСОБА_4 .. Крім того, 07 травня 2021 року директор ТОВ «Українська харчова компанія», ОСОБА_4 , надав незаконне розпорядження головному бухгалтеру ТОВ «Українська харчова компанія» ОСОБА_5 щодо невиплати позивачу (повного розрахунку) заробітної плати за березень 2021 року.

Позивач просить про забезпечення позовних вимог таким чином та в тій мірі, як це необхідно для збереження в період розгляду справи можливості безперешкодного виконання рішення у разі задоволення позову. Накладення арешту є тимчасовим заходом. Накладення арешту на майно відповідача жодним чином не позбавляє ТОВ «Українська харчова компанія» права власності на зазначене майно та жодним чином не вплине на права та інтереси третіх осіб. Позивач вважає, що накладення арешту на майно ТОВ «Українська харчова компанія» в межах суми позовних вимог є адекватним та розмірним з предметом спору забезпеченням позовних вимог, і що накладення арешту на майно та грошові кошти спроможне забезпечити фактичне виконання рішення суду.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали заяви не містять достатньо обґрунтованих для забезпечення позову доказів наявності обставин, які б підтверджували опосередковано або безпосередньо намагання сторони уникнути виконання рішення в даній справі

Згідно із ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч.1 ст.150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Згідно з роз`ясненнями викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

З наведених обставин справи вбачається, що предметом позову є вимоги майнового характеру, а саме стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі у розмірі 45443,74 грн, середнього заробітку з весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення, суму компенсації при звільнені з посади директора Товариства у розмірі 1050000,00 грн.

Однак, в заяві про забезпечення позову позивачем не наведено обставин, які б давали підстави вважати, що рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог, може бути не виконане з боку ТОВ «Українська харчова компанія».

Будь-яких доказів або обґрунтувань щодо відсутності коштів на рахунках товариства, відчуження основних фондів, неплатоспроможності тощо, або інших об`єктивних факторів, які можуть вплинути або утруднити виконання судового рішення у випадку задоволення позову ні заява про забезпечення позову, ні апеляційна скарга не містять.

Посилання позивача на те, що ТОВ «Українська харчова компанія» прийнято рішення про припинення господарської діяльності під торговою маркою «KFC» та закриття структурних підрозділів товариства, уповноваження представника для продажу обладнання ресторанів, а також вивезення обладнання з певних ресторанів, не приймаються судом до уваги, оскільки вказані обставини самі по собі не свідчать про неможливість виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Доводи позивача про те, що заявлена сума позовних вимог є досить значною і невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду в майбутньому, не можуть бути враховані судом, оскільки докази, що б підтверджували настання таких наслідків відсутні. Крім того, суд враховує, що чинне законодавство містить достатньо гарантій для здійснення першочергової та повної виплати працівнику невиплаченої заробітної плати.

Крім того, заходи забезпечення позову, про які просить позивач, є втручанням в господарську діяльність відповідача; запропоновані позивачем заходи забезпечення позову не є співмірними з заявленими позовними вимогами.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, дублюють доводи викладені в заяві про забезпечення позову, та фактично зводяться до незгоди заявника з висновками суду першої інстанції, однак не спростовують і не впливають на їх правильність.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 13 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 28 грудня 2021 року.