КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Верланова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», на рішення Солом`янського районного суду Київської області від 30 серпня 2021 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

В листопаді 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначив, що 26 серпня 2016 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір згідно якого відповідачка отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_1 погодила, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та АТ КБ «Приватбанк» договір. Відповідно до розрахунку банку станом на 11 жовтня 2020 року відповідачка має заборгованість в сумі45407,13 грн., з яких: 32751,45 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2179,93 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит за ст. 625 ЦК України; 10475,75 грн. - нарахована пеня. АТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість.

Рішенням Солом`янського районного суду Київської області від 30 серпня 2021 року в позові АТ КБ «Приватбанк»відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. ОСОБА_1 не оспорювала укладення нею кредитного договору та розміру заборгованості. Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, вона фактично погодила умови договору. Відповідачка отримала кредитну картку, на яку встановлено кредитний ліміт та користувалася нею. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка частково сплачувала заборгованість. Саме по собі посилання на не ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не є підставою для визнання договору неукладеним, а тому суд дійшов помилково відмовив у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 серпня 2016 року з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Відповідно до анкети-заяви ОСОБА_1 погодила, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та АТ КБ «Приватбанк» договір.

Відповідно до наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку станом на 11 жовтня 2020 року відповідачка ОСОБА_1 має заборгованість в сумі45407,13 грн., з яких: 32751,45 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2179,93 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит за ст. 625 ЦК України; 10475,75 грн. - нарахована пеня.

АТ КБ «Приватбанк» порушив питання про стягнення вказаної заборгованості.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, розмір процентної ставки за користування кредитом, а також строк та порядок повернення кредиту у визначеному розмірі та сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на укладення ними кредитного договору від 26 серпня 2016 року, згідно якого відповідачка отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Разом з тим, АТ КБ«Приватбанк»не надав суду доказів погодження усіх істотних умов кредитного договору з ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» надав суду копію анкети-заяви відповідачки про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», довідку про зміну умов кредитування, довідку про видачу кредитних карток, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, виписку з відкритого на ім`я відповідачки рахунку та розрахунок заборгованості.

Вказані документи не підтверджують погодження сторонами істотних умов договору кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1 .

Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» містять декілька пунктів по різним видам кредитних карт.

Анкета-заява ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» містить лише її анкетні дані та не містить даних яку саме картку вона просила видати. Водночас, згідно з витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт банком передбачалося можливість надання карток за різними видами: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold», що передбачають різні умови кредитування.

Вказана анкета-заява не містить даних про умови кредитування щодо строків повернення кредиту, розміру процентної ставки та строків сплати процентів за користування кредитом.

Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства.

Частиною 1 вказаної статті визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

АТ КБ «Приватбанк» не було доведено погодження з ОСОБА_1 усіх істотних умов, а тому відсутні підстави вважати, що кредитний договір між сторонами був укладений.

У суду відсутні підстави для прийняття до уваги як доказу видачі кредитної картки довідки про видачу кредитних карток, що долучена до позовної заяви. Така довідка була сформована самим АТ КБ «ПриватБанк» та не містить підпису відповідачки. Відповідно, у суду були відсутні підстави для прийняття до уваги копії виписки з рахунку, оформленої на її ім`я.

Оскільки позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» обґрунтовані наявними договірними зобов`язаннями, а до позовної заяви не долучено належних та допустимих доказів погодження всіх істотних умов договору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором.

За умови надання доказів отримання відповідачкою кредитної картки та отримання нею коштів, АТ КБ «Приватбанк» має право заявити вимоги про стягнення з неї різниці між сумою коштів, які були витрачені з карткового рахунку, та сумою коштів, на яку поповнений картковий рахунок на підставі ст.1212 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги представника АТ КБ «Приватбанк» не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду Київської області від 30 серпня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Верланов С.М.