Справа 752/5165/21
провадження № 2/752/5466/21
УХВАЛА

26.02.2021 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П.вивчивши матеріали позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Бондар Ірина Михайлівна, Державне підприємство «Сетам», ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

в лютому 2021 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Бондар Ірина Михайлівна, Державне підприємство «Сетам», ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вивчивши матеріали позову, вважаю, що, останній, слід передати за підсудністю до іншого суду за наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позов було подано за місцем знаходження відповідача, однак, судом встановлено, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та, останнім, було запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - садовий будинок та земельну ділянку, площею 0,0527 га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально не знаходиться в Голосіївському районі м. Києва.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Згідно із ч. 16 ст. 28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно із цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленою статтею 30 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 30 ЦПК України визначено правило виключної підсудності, згідно з яким позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року в справі № 910/10647/18, правила ст. 30 ЦПК України про виключну підсудність застосовуються до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Відтак, позови що виникають з приводу нерухомого майна - це позови пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому усі позови, у спорах, які є наслідком правовідносин пов`язаних із нерухомим майном повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

З матеріалів справи вбачається, що позивачами подано позовну заяву за місцезнаходженням відповідача, проте, предметом спору є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис стосовно нерухомого майна.

Підставою подання такого позову було порушення приватним нотаріусом вимог законодавства при вчиненні нею нотаріальної дії, якою нотаріус посвідчила право стягувача на звернення стягнення на майно.

Аналізуючи зазначене, вважаю, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановив зворотного.

При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що розгляд даної справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню має здійснюватися місцевим судом за місцезнаходженням майна, а саме: Дарницьким районним судом м. Києва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що майно, яке було звернуто до стягнення за виконавчим написом на території Голосіївського району м. Києва не перебуває, вважаю, що наявні законні підстави для передачі позову за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва, тобто за місцем знаходження майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 30, 31, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Бондар Ірина Михайлівна, Державне підприємство «Сетам», ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - передати на розгляд за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя Н.П. Чередніченко