Провадження № 2/760/1496/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Шпори М.М.

позивача- ОСОБА_1

представника позивача- ОСОБА_2

представника відповідача- ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , 3-я особа:Служба в справах дітей та сім`ї Солом`янсьої районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей:

та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , 3-я особа:Служба в справах дітей та сім`ї Солом`янсьої районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей,

суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визначити місце проживання неповнолітніх синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ним.

Посилається в позові на те, що з 22 серпня 2003 року перебував у шлюбі з відповідачем, який у подальшому був розірваний.

Від шлюбу мають двох синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 2003 року по січень 2020 року сім`я постійно проживала в трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу та в якій народилися діти.

За 17 років спільного життя між ними практично не було ні сварок, ні конфліктів. Відповідач до 2019 року не працювала та разом з дітьми перебувала на його утриманні.

27 січня 2020 року старшому сину було встановлено інвалідність.

В 2019 році відповідач звернулася до нього з проханням тимчасово переїхати до своєї матері з метою догляду з нею, оскільки її стан здоров`я погіршився, на що він погодився, але сам продовжувати проживати в квартирі дружини.

В січні 2020 року відповідач під приводом того, що на лікування дитини не вистачає коштів, попросила його переїхати з квартири з метою отримання додаткового доходу у вигляді орендної плати.

Він був проти цього і з цього часу між ними виникли конфлікти.

Відповідач почала маніпулювати дітьми, погрожувала забороною йому їх бачити та стала чинити перешкоди у спілкуванні, не пускати до дітей, агресивно налаштовувати їх.

У зв`язку з цим він погодився переїхати.

Однак наприкінці березня 2020 року він дізнався, що відповідач звернулася до служби у справах дітей та вирішила виписати дітей з їх постійного місця проживання, продати вказану квартиру та вивезти дітей до Криму.

Діти проживають в квартирі з родичами відповідача.

Вважає, що такі дії відповідача порушують права дітей.

Між ним та синами завжди був і є тісний емоційний зв`язок, він здатний відповідно до віку та стану здоров`я забезпечити їх належний догляд, розвиток, навчально-виховний процес, лікування.

Зазначає, що діти є для нього найвищою цінністю.

Він має хороші житлово-побутові умови, проживає у трикімнатній квартирі, для кожного з синів є окрема кімната, що важливо та необхідно, враховуючи особливості стану здоров`я старшого сина.

Він працює у TOB «КЛААС Україна» з 2007 року на посаді адміністратора систем та має достатній рівень доходу, за місцем роботи характеризується позитивно, не тільки як професіонал, а і як людина, що має високі моральні якості.

В 2014-2015 році приймав участь у бойових діях.

Вважає, що діти мають до нього прихильність, а вікові особливості дітей, спільність інтересів з батьком свідчать про доцільності їх проживання з ним.

В квартирі, де діти проживають з відповідачем, немає відповідних умов, а тому проживання дітей з матір`ю створює для них значно гірші умови.

Крім того, відповідач не має стабільної роботи, ніколи не працювала, вийшла на роботу лише півроку тому. При цьому фактично залишає дітей на свою сестру, яка додатково зайнята ще й доглядом за хворою матір`ю, що не може в повній мірі забезпечити потреби та інтереси дітей.

Зазначає, що щомісячні витрати на дітей складають не менше 15 000, 00 гр.

Відповідач намагається вивезти дітей до АРК Крим, будучи достовірно обізнаною про те, що це може загрожувати їх безпеці.

Його ім`я фігурує у списках Російської Федерації як людини, що боролась з її загарбницькими намірами. На сайті «ТРИБУНАЛ» розміщено його фото з Донецького аеропорту, де його названо «невідомим Карателем ».

Він неодноразово пропонував оздоровити дітей у будь-якому закладі України або за кордоном, оплатити одноособово всі витрати на їх відпочинок та оздоровлення, однак відповідач категорично заперечує відпустити дітей з ним, а сама з ними відпочивати також не бажає.

Зазначає, що відповідач обмежує його в спілкуванні з дітьми, не повідомляє про стан їх здоров`я, на врегулювання конфлікту мирним шляхом не згодна.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали.

Відповідач та її представник проти позову заперечували.

Відповідачка звернулася до суду з зустрічним позовом і просить визначити місце проживання дітей з нею.

Посилається в зустрічному позові на те, що з 2019 року вони з позивачем проживають окремо, вона разом з дітьми проживає у власній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , де забезпечені всі належні умови для проживання дітей.

З офіційним встановленням діагнозу старшому сину ОСОБА_5 (діагноз: F20.0 шизофренія, параноїдна форма) та встановлення йому 27 січня 2020 року інвалідності, суттєво змінили її погляди на життя, як матері дітей. З самого народження діти були досить хворобливі, особливо старший син, тому вона повністю весь свій час присвятила догляду та їх вихованню.

У зв`язку з тим, що хвороба сина ОСОБА_5 пов`язана з його психологічним станом, який також почав погіршуватись внаслідок неадекватного спілкування позивача з сином, а також через створення ним несприятливих умов для проживання хворої дитини в квартирі, задля стабільного їх психо - фізичного стану вони переїхали в іншу квартиру, що відповідач знав та не заперечував проти цього.

Відповідач має можливість спілкування з дітьми з урахуванням їх побажань.

Вважає, що проживання дітей з батьком може привезти до неповоротних наслідків у вигляді психологічних травм та може бути небезпечно для здоров`я дітей.

ОСОБА_5 з малого віку був дитиною, що не могла сама себе захистити, в школі мав відповідні комунікативні проблеми, що у подальшому виявилися вродженими.

Пожалівшись у черговий раз на кривдника, отримав від батька пораду «душити його за горло», про що їй стало відомо від класного керівника.

Крім того, відповідач давав дитині ще таку пораду: «затиснути його (кривдника) руку у дверях та зламати її, а потім запитати, чи хоче він (кривдник), щоб йому і іншу руку зламали». Почувши таке, одразу сказала, що такі поради, а тим більше дії неприпустимі.

З початком бойових дій на сході України він повернувся до тренування із стрільби з рушниці, вихідними регулярно виїжджав на навчання за місто, почав виїжджати до зони АТО. У квартирі почали з`являтися небезпечні для дітей предмети (рушниця, порох). У якості чи то іграшок, чи то сувенірів одного разу привіз дітям хвостові частини двох мін. Неодноразово пропонував ОСОБА_5 навчити його, як мати справу із порохом. При цьому він не бачив у цьому нічого поганого для дитини із таким діагнозом.

Психологічний стан ОСОБА_5 є таким, що потребує постійного нагляду та присутності дорослих. Відповідач такого нагляду надати дитині не зможе через постійну зайнятість на роботі, що виключає можливість проживання дітей з ним.

Крім того, син ОСОБА_5 має супутні діагнози: вроджена вада серця, харчова та медикаментозна алергія (особливо тяжка, з неодноразовими випадками набряку Квінке), у зв`язку з чим він з самого дитинства має особливий тип та режим харчування, який суворо дотримується на протязі всього життя дитини.

При визначенні місця проживання дитини з батьком, який працює ненормовано, а також періодично відвідує зону АТО, дотримуватись такого режиму харчування буде неможливо.

У зв`язку з потребою сина нею був укладений договір з Центром соціально-психологічної реабілітації дітей та молоді з функціональними обмеженнями Солом`янського району міста Києва, відповідно до якого з 06 червня 2019 року і по теперішній час він раз на тиждень відвідує сеанси психолога, для нього складена індивідуальна програма реабілітації, яку потрібно неухильно виконувати.

Для повноцінного та всебічного розвитку діти відвідують позашкільні заклади та гуртки: ОСОБА_5 відвідує творчу студію «Гончарик» на базі навчального закладу та музичну школу № 15 імені Щигловського за класом «Естрадний вокал», молодший син ОСОБА_6 відвідує творчу студію «Гончарик», спортивну секцію « Кіокушинкай карате», музичну школу № 15 ім. ОСОБА_8 . На всі позашкільні гуртки та секції, які працюють в будні дні починаючи з 15 години, приводить на заняття синів та забираю вона, що буде унеможливлене в разі визначення місця проживання дітей не з нею.

Крім того, відповідно до договору Дарування квартири від 11 червня 2020 року на праві приватної власності їй належить трикімнатна квартира АДРЕСА_2 , у якій вона проживає разом з дітьми, офіційно працевлаштована на посаді асистента вчителя в СШ-221, де навчаються діти, що дає змогу додаткового нагляду, через особливості дітей, має офіційну заробітну плату в середньому розмірі 8 450, 00 гр.

За місцем роботи характеризується з позитивної сторони, на обліку у лікарів наркологів та психіатрів не перебуває, що підтверджується медичною довідкою.

Вважає, що спроможна забезпечити дітей всім необхідним, має нормований робочий день, з роботодавцем укладений трудовий договір, який передбачає своєчасну виплату заробітної плати та надання соціальних гарантій, пов`язаних з материнством.

Діти відвідують школу, обліковані в медичних установах, вона слідкує за станом їх здоров`я, розвитком, виховує та піклується про них, має з дітьми психологічний контакт, прив`язаність один до одного.

Виходячи з цього, просить задовольнити зустрічний позов.

Позивач та його представник проти задоволення зустрічного позову заперечували з підстав, викладених у первісному позові.

Третя особа надіслала до суду заяву, в якій просить розглядати справу в відсутності свого представника.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення первісного позову та приходить до висновку про задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

У свою чергу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Такі ж гарантії для батьків, що проживають окремо від дітей, та для самих дітей, встановлені ст.15 Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до ч. ч. 7, 8 та 9 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2003 року.

Від шлюбу мають двох синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

/ т. 1, а.с. 28 - 30 /

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно зі ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З характеристики СЗШ № 221 м. Києва15 червня 2020 року вбачається, що відповідач працює асистентом вчителя. Приділяє значну увагу вихованню та розвитку дітей. Діти охайні та доглянуті.

З психолого-педагогічної характеристики дітей СЗШ 221 від 18 червня 2020 року СЗШ 221 вбачається, що мати приділяє дітям достатньо уваги, регулярно відвідує батьківські збори, бере активну учать у суспільному житті школи.

Діти відвідують гуртки та мають успіхи у навчанні.

З психолого-педагогічної характеристики сина сторін Олександра СЗШ № 221 від 06 травня 2019 року вбачається, що дитина має замкненість, аутистичність, вразливість, чуттєвість до тиску навколишнього середовища, часті зміни настрою, мотиваційну нестійкість, ознаки внутрішнього конфлікту між потребою в спілкуванні та неможливістю її реалізувати.

З висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 02 вересня 2019 року щодо сина ОСОБА_5 вбачається, що дитина потребує особливого виховання. Рекомендовані інклюзивні класи закладів загальної середньої освіти.

З висновку № 69 від 07 липня 2020 року психологічного обстеження Служби у справах дітей та сім`ї вбачається, що батькам необхідно налагодити конструктивну комунікацію між собою з приводу виховання дітей, не залучати дітей до сімейних конфліктів, налагодити відносини ОСОБА_6 з батьком, залучивши психолога, встановити стабільний графік зустрічей дітей з батьком.

/ т. 1, а.с. 182, 214 - 229, 241 - 244, т. 2, а.с. 61 - 65 /

З матеріалів справи також вбачається, що позивач працевлаштований, отримує пристойну заробітну плату, матеріально утримував сім`ю.

Даних обставин відповідач у судовому засіданні не заперечувала.

З чисельних подяк, сертифікатів та грамот вбачається, що позивач приймав участь у антитерористичній операції, підтримці Збройних сил України, займається волонтерською діяльністю, пройшов курс та здав іспит з надання першої невідкладної медичної допомоги.

Позитивно характеризується за місцем роботи в ТОВ`КЛААС Україна».

/ т.1, а.с. 32 - 57 /

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони, як батьки, можуть дати дітям належні умови для проживання, виховання та утримання.

Старший син сторін ОСОБА_5 , 2007 року народження, в судовому засіданні в присутності психолога зазначив, що хоче проживати з матір`ю.

Своє бажання обґрунтував тим, що батько часто їздив у відрядження, вони з братом залишалися з мамою.

Зазначив при цьому, що з батьком у них є спільні інтереси та вони бачаться з ним.

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 06 листопада 2020 року № 108-14351 орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей з матір`ю.

/ т.2, а.с. 63 - 65 /

Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У статті 9 Конвенції зазначено, що якнайкращі інтереси дитини мають відігравати визначальну роль при вирішенні питань щодо місця її проживання з одним із батьків.

З точки зору закону ст.1 СК України одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Конвенція про права дитини, виходячи з рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння.

Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Звертаючись з позовом, позивач не заперечує, що відповідач, як мати, належним чином виконує свої батьківські обов`язки.

Відповідно до ч.ч.1 4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні «М.С. проти України» від 01 липня 2017 року зазначив, що під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватися ст. 51 Конституції України, яка гарантує кожному з подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин.

Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає, що як батько, так і мати здатні забезпечити дитині належні умови для зростання, виховання та матеріального утримання.

В той же час, не заперечуючи такої здатності обох батьків, суд виходить при вирішенні спору саме з інтересів дітей, а тому приходить до висновку про визначення місця проживання дітей з матір`ю.

Суд при цьому зважає на те, що в судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність інтересам дітей їх проживання з матір`ю, а приведене позивачем свідчить лише про конфлікт між ними, як батьками, чого сторони не заперечували в судовому засіданні, і що не може бути підставою для зміни звичного способу життя дітей та визначення їх місця проживання з батьком.

Керуючись ст. ст. 7, 19, 157, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст. ст. ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268,273 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дітей відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Визначити місце проживання дітей - синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише ступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09 березня 2021 року.

Суддя: Л.А. Шереметьєва