Справа № 464/6242/20
пр.№ 2/464/64/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2021 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої -судді Бойко О.М.

секретар судового засідання Комарницька Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти його з реєстрації за вказаною квартирою. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він та його донька ОСОБА_3 є співласниками квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі, окрім них, зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Проте відповідач ОСОБА_2 відсутній за місцем реєстрації з 2019 року, про що складені відповідні акти ЛКП «Хуторівка», він не бере участі в оплаті комунальних послуг та утриманні квартири. У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований у квартирі, але в такій не проживає, він, як співвласник майна, позбавлений можливості в повній мірі користуватись та розпоряджатись нею, а тому просить усунути перешкоди у здійсненні нею права власності шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом та зняти його з реєстрації.

Позивач подав до суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності, щодо винесення заочного рішення не заперечив.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча згідно з ст.130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 391 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст. 156 Житлового кодексу члени сім`ї власника будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Їх право користування жилим приміщенням врегульовано житловим законодавством, згідно з яким ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ст. 9 Житлового кодексу).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Питання втрати членом сім`ї власника права користування житлом вирішується на підставі ч.2 ст.405 ЦК України. Так, даною нормою закону передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить Ѕ квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується реєстраційним посвідченням від 17 січня 2001 року.

Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки №1989 від 03.09.2020 р., виданою Львівським комунальним підприємством «Хуторівка», у квартирі АДРЕСА_1 , окрім позивача ОСОБА_1 , зареєстровані: ОСОБА_3 (донька, співвласник); ОСОБА_4 (мати) та відповідач ОСОБА_2 (брат).

Як вбачається з актів ЛКП «Житловик-С» від 02.03.2020 р., 03.04.2020 р., 16.06.2020 р., 02.09.2020 р. та 10.12.2020 р. відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 більше року.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач не проживаючи у спірній квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, втратив право на користування жилим приміщенням. Поважних причин непроживання чи перешкод йому у користуванні житлом суду не встановлено, а відтак, суд приходить до висновку про те, що його слід визнати таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Вимога позивача щодо зняття з реєстрації відповідача не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, однією з підстав зняття особи з реєстрації є рішення суду про втрату права на користування житловим приміщенням, тобто, питання про зняття особи з реєстрації виникає в процесі виконання такого рішення суду, оскільки орган, який здійснює реєстрацію місця проживання та зняття з реєстрації при наявності такого рішення зобов`язаний зняти особу з реєстрації і лише у випадку відмови в цьому може виникнути спір, а тому вимога про зобов`язання зняти з реєстрації позивачем заявлена передчасно і на даний час відсутні підстави для її задоволення.

Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі ст. ст. 16, 317, 319, 321, 391, 405 Цивільного Кодексу України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 130, 137, 141, 263-265, 280 - 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Визнати ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) 840 грн. 80 коп. судового збору.

В решті вимог позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 18 лютого 2021 року.

Головуюча