Справа № 174/788/20
РІШЕННЯ
03 березня 2021 року м. Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :
головуючого судді - Ілюшик І.А.,
за участю: секретаря Волинець Т.М.,
відповідач - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-
Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про припинення стягнення та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він з жовтня 1999 року по жовтень 2012 року я проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачкою. Під час спільного проживання у нього та відповідачки народився син, ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . 14.08.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області був складений актовий запис № 240, і він був зазначений батьком ОСОБА_4 . Оскільки на той час син проживав з відповідачкою, рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області, з нього на користь відповідачки були стягнути аліменти на утримання їхнього сина ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини його щомісячного доходу, до досягнення дитиною віку повноліття .
Він регулярно та своєчасно сплачую аліменти на користь відповідачки, і заборгованості по їх сплаті не має.
ІНФОРМАЦІЯ_1 , його сину ОСОБА_4 виповнилося 14 років, і він став неповнолітньою дитиною, і з 03.11.2020 року, він постійно проживає з ним за адресом, АДРЕСА_1 та знаходиться на його повному утриманні.
Він забезпечений житлом у м. Вільногірську, Дніпропетровської області, квартира складається з двох жилих кімнат та підсобних приміщень належить йому на праві приватної власності. У зазначеної квартирі створені усі умови для проживання сина ОСОБА_3 .
Таким чином з 04.11.2020 року, не він повинний сплачувати аліменти на користь відповідачки, а навпаки відповідачка повинна надавати мені матеріальну допомогу на утримання їхнього неповнолітнього сина, якій вибрав своїм місцем проживання, його місце проживання. Тобто у нього виникло право на звернення до суду щодо звільнення його від сплати на користь відповідачкиа щомісячних платежів (аліментів) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , які були раніше встановлені судовим рішенням. Виходячи з викладеного, відповідачка повинна сплачувати на його користь аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , з часу коли йому виповнилося 14 років і він став постійно проживати з ним до досягнення дитиною віку повноліття, оскільки, той із батьків який проживає окремо від дитини, повинний сплачувати на користь батька з яким проживає дитина, гроші на утримання цієї дитини.
Відповідачка фізично здорова, стягнень з заробітної плати відповідачки згідно виконавчих документів не проводиться. Вважає, що відповідачка у змозі сплачувати аліменти на мою користь на утримання нашої неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини свого щомісячного заробітку (доходу).
18.12.2020 року ухвалою Вільногірського міського суд Дніпровської області позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та встановлено сторонам строк на реалізацію процесуального права подачі заяв по суті позовних вимог.
Клопотання про розгляд справи в іншому провадженні сторони не заявляли.
Відповідачка відзив на позов не подала.
В судове засідання позивач з`явилася, позов підтримав, просила його задовольнити в повному обсязі з наведених у ньому підстав.
Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала, вказала, що ОСОБА_4 дійсно проживає з батьком, однак той не займається його здоров`ям, оскільки син має певні проблеми і потребує придбання ліків і періодично лікування в умовах стаціонару. Вона офіційно працевлаштована, отримає заробітну плату в розмірі 6000 грн., хворіє на підтвердження чого надала копії медичних документів оригінали яких знаходяться у неї на руках. Інвалідність з її слів не встановлена.
Допитаний судом у якості свідка ОСОБА_4 в присутності представника органу опіки та піклування суду пояснив, що з листопада 2020 року проживає разом з батьком.
Заслухавши позивача, відповідача, свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідно до рішення Вільногірського міського суду від 17.07.2013 року визнано ОСОБА_1 батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6-8).
Відповідно до копії свідоцтва серії НОМЕР_1 виданого 14.08.2013 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 5).
Згідно рішення Вільногірського міського суду від 23.10.2013року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , були стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини його щомісячного доходу, до досягнення дитиною віку повноліття (а.с. 9-12).
До матеріалів справи долучені копії медичних документів, які оголошувались та оглядались в судовому засіданні проти чого сторони не заперечували.
У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.
Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.
Відповідно до ст .182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З аналізу вказаних норм СК України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 273 Сімейного кодексу України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.
Наразі судом встановлено, що стан позивача суттєво змінився, раніше він надавав матеріальну допомогу відповідачу, оскільки їх син проживав разом з нею, але на даний час дитина не проживає разом з матір`ю та не перебуває на її утриманні, а тому вона втрачає право на отримання аліментів від батька на утримання дитини.
Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.
Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що з листопада 2020 року ОСОБА_4 , став проживати з батьком, тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь матері аліментів на дитину.
Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Одночасно частиною другою зазначеної статті СК України в редакції від 08.07.2017 року встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що позовні вимоги законні про стягнення аліментів, обґрунтовані, не суперечать фактичним обставинам справи, а також наявність обов`язку відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини до досягнення нею віку повноліття на користь особи, з якою проживає дитина, стан здоров`я дитини та ОСОБА_2 , суд доходить висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання ОСОБА_4 , в розмірі 1/5 частини щомісячного доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, щомісячно, що буде відповідати принципам співмірності, розумності та справедливості, починаючи стягнення з 07.12.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Справа розглядалась в суді тривалий час, однак, ні в позовній заяві, ні під час розгляду справи, позивачем, не було заявлено про намір стягнути витрати на правничу допомогу та розрахунку витрат, які позивач сплатив або мав сплатити на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом цієї справи.
Крім того, 03.03.2021р. позивач брав участь в судовому засіданні, в якому було ухвалено рішення, однак до закінчення судових дебатів не заявили про понесені ними витрати на правничу допомогу, та не надав розрахунку розміру витрат, які позивач сплатив або мав сплатити у зв`язку з розглядом справи та доказів на підтвердження цього також надано не було.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Враховуючи, що заяв про стягнення витрат на професійну правничої допомогу, які позивач сплатив або мав сплатити у зв`язку з розглядом цієї справи до закінчення судових дебатів у справі надано не було, слід відмовити позивачу в задоволенні стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Судові витрати в сумі 840 грн. 80 коп. стягнути з відповідачки.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 10, 11, 76-80, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.
Припинити з стягнення з ОСОБА_1 аліментів згідно рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 23.10.2013 року, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму дітей відповідного віку, на користь ОСОБА_2 , на утримання сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з часу звернення ним до суду 07.12.2020 року.
Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженки м. Вільногірська, Дніпропетровської області, аліменти на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/5 частини її щомісячного доходу, але не менш як 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 18 років, починаючи з дня подачі цього позову 07.12.2020 року і до досягнення дитиною віку повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.
Відмовити в стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000грн.
Допустити негайне виконання стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду буде виготовлено 05.03.2021року.

Суддя І.А.Ілюшик