ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/2139/21
Провадження № 22-ц/4820/1763/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 15 вересня 2021 року (суддя Соловйов А.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

В квітня 2021 року ОСОБА_2 звернувся із позовом до ОСОБА_1 , ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що ухвалою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 17.11.2020 р. була встановлена вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП 24.08.2020 р., внаслідок чого було пошкоджено належний ОСОБА_2 транспортний засіб Kyron SsangYong, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вартість відновлюваного ремонту автомобіля склала 183470,94 грн. Оскільки цивільна відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СК«Євроінс Україна», позивач просить стягнути з ПрАТ «СК«Євроінс Україна» 130000 грн., а з ОСОБА_1 53470 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 15 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 53470 грн. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди, усього 73470 грн..

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_2 130000 грн. матеріальної шкоди.

В частині решти вимог у позові відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ «СК«Євроінс Україна» на користь ОСОБА_2 505,59 гривні судового збору.

Компенсовано ОСОБА_2 суму судового збору у розмірі 285,73 грн., сплаченого за платіжним дорученням від 12.04.2021 р., за рахунок держави у порядку, встановленому законом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовити.

Вважає, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим, винесене за неповного встановлення обставин, які мають значення для справи, а обставини, які суд вважає встановленими є неправильними.

На думку апелянта, звіт незалежної оцінки не містить інформацію щодо предмета доказування (розміру матеріальної шкоди) яка дозволяє встановити причинний зв`язок про те, що пошкодження виявлені оцінювачем отримані саме внаслідок дорожньо транспортної пригоди яка сталася 24 серпня 2020 року.

Зазначає, що свідчення експерта ОСОБА_3 не можуть бути належним доказом, оскільки у звіті незалежної оцінки відсутні фотографії автомобіля позивача з пошкодженнями отриманими під час дорожньо транспортної пригоди, що тягне неможливість визначити тотожність автомобіля зображеного на фотографіях у звіті автомобілю який належить позивачу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення суду залишити без зміни, апеляційну скаргу без задоволення.

Вказує, що відповідно до звіту за результатами проведення незалежної оцінки КТЗ №43/21 від 29.03.2021 року, проведеного на підставі заяви позивача, вартість матеріального збитку, заподіяного його автомобілю марки «SsangYong», внаслідок його пошкодження у ДТП, враховуючи пошкодження зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 19.03.2021 року станом на дату огляду, без урахування ПДВ складає 183470,94 грн. Сумніви ОСОБА_1 щодо правильності вказаного висновку спростовуються матеріалами справи.

Звертає увагу, що дійсно на ряді фотографій, долучених до звіту, зображений автомобіль із деякими демонтованими під час дослідження запчастинами, які не були ушкодженні під час ДТП, але з тією метою, щоб зафіксувати ушкодження, скрите такими запчастинами. При цьому, такі запчастини при обчисленні розміру збитків ним не враховувались, а враховувались лише та вартість ремонтних робіт, яка дійсно необхідна для проведення відновленого ремонту автомобіля.

В судове засідання сторони не з`явились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснювалось.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, відзивом на неї, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, унаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у договірному зобов`язанні є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його користь, як третьої особи, страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 24.08.2020 р. ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись до перехрестя автодоріг Т-23-12 «Гусятин - Городок» та Р-48 «Кам`янець - Подільський - Білогір`я», за межами с. Івахнівці Чемеровецького району Хмельницької області порушив правила дорожнього руху, не зупинившись перед виїздом на перехрестя та не надавши перевагу в русі іншим транспортним засобам, виїхав з другорядної на головну дорогу, де допустив зіткнення з автомобілем марки SsangYong моделі Kyron, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався головною дорогою сполученням Кам`янецьПодільський Білогір`я. Зазначене встановлено ухвалою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 17.11.2020 р. у справі №687/875/20, яка набрала законної сили 24.11.2020 р.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 24.08.2020 р. з вини ОСОБА_1 , було ушкоджено автомобіль реєстраційний номер НОМЕР_1 належний ОСОБА_2 ..

Ухвалою Чемеровецького районного суду від 17.11.2020 р. ОСОБА_1 визнано виним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст.45 КК України звільнено його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям а кримінальне провадження закрито (а.с.7-8).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як власника наземного транспортного засобу ЗАЗ реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована ПрАТ «СК «Євроінс Україна», що підтверджується полісом №АО/4808149 від 11.01.2020 р., яким передбачена страхова сума за шкоду, заподіяну майну в розмірі 130000 грн..

Матеріалами справи підтверджується та ПрАТ «СК «Євроінс Україна» визнається, що 28.08.2020 р. ОСОБА_4 звертався із повідомленням про ДТП, що сталась 24.08.2020 р.

21.01.2021 р. ОСОБА_4 звертався із заявою про виплату страхового відшкодування. У зв`язку із тим, що у вказаній заяві не було зазначено відомостей про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих (що передбачено пп. «г» п. 35.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і що, на думку ПрАТ «СК «Євроінс Україна» мало місце як передумова застосування Чемеровецьким районним судом вимог ст. 45 КК України), 02.02.2021 р. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відмовило заявнику у виплаті страхового відшкодування та затвердило акт про відмову №В-34392/21, про що повідомило заявника листом від 05.02.2021 р. №108/1-юр.

Відповідно до звіту за результатами проведення незалежної оцінки КТЗ №43/21 від 29.03.2021 р., проведеного на підставі заяви позивача, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля SsangYong, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у ДТП, враховуючи пошкодження зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 19.03.2021 р., станом на дату огляду, без урахування ПДВ складає 183470,94 грн. (а.с.10 15).

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Посилання апелянта, що звіт незалежної оцінки не містить інформацію щодо предмета доказування (розміру матеріальної шкоди) яка дозволяє встановити причинний зв`язок про те, що пошкодження виявлені оцінювачем отримані саме внаслідок дорожньо транспортної пригоди яка сталася 24 серпня 2020 року є необґрунтованим.

Колегією суддів встановлено, що в судовому засіданні експерт Бурдаш С.П. роз`яснюючи свій висновок зазначив, що вартість робіт та матеріалів визначалась ним відповідно до протоколів із врахуванням технічного стану транспортного засобу після ДТП.

Водночас, на ряді фотографій, долучених до звіту, дійсно зображений автомобіль із деякими демонтованими під час дослідження запчастинами, які не були ушкодженні під час ДТП, про те, як встановлено, з тією метою, щоб зафіксувати ушкодження, скрите такими запчастинами. При цьому, такі запчастини при обчисленні розміру збитків експертом не враховувались, враховувалась лише та вартість ремонтних робіт, яка дійсно необхідна для проведення відновлювального ремонту автомобіля.

Разом з тим, з протоколу судового засідання місцевого суду вбачається, що судом було роз`яснено сторонам право клопотати про проведення судової експертизи для встановлення розміру збитку, заподіяного власнику транспортного засобу. Сторони таким правом не скористались, ОСОБА_1 заявляв такі клопотання, але згодом просив залишити їх без розгляду.

Колегія суддів погоджується з розміром моральної шкоди, присудженої судом першої інстанції, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу фізичних, душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо та з урахуванням всіх обставин справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні. Фактично, доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, апеляційний суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, місцевий суд дійшов правильного переконання про необхідність стягнення

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 15 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне судове рішення складено 29 грудня 2021 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк