РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

під головуванням судді Єршової Л.С.,

за участю секретаря судового засідання Тончевої П.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , звернулась до суду з позовом до Одеської міської ради, місцезнаходження: м. Одеса, площа Думська, 1, про визначення додаткового строку терміном у шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_3 - ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач пропустила строк у шість місяців для прийняття спадщини у зв`язку з тим, що не знала про передчасну смерть свого батька, оскільки після початку проведення АТО в Донецькій області (з квітня 2014 р.) вона з батьком тимчасово перестала спілкуватися, у неї з ним були різні політичні точки зору на все те, що відбувалося на сході України, в тому числі проведення АТО. Окрім того, у зв`язку з проведенням АТО, позивачу стало важко знайти роботу і їй доводилося займалися пошуком роботи та організацією свого житла та сім`ї.

Тому у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не було відомо про смерть батька та відкриття спадщини, вона не змогла своєчасно реалізувати своє право на подачу заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.10.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Підготовче судове засідання по справі призначено 20 листопада 2018 року.

20.11.2018 року представник позивача через канцелярію суду надав клопотання про витребування доказів, в якій просив суд витребувати у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гур`янової Людмили Геннадіївни (65026, м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 11) належним чином звірену копію спадкової справи, яка відкрита після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

20.11.2018 року учасники справи в судове засідання не з`явилися, були сповіщені належним чином, від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання за його відсутності та без фіксації технічними засобами, клопотання про витребування доказів у якому підтримав та просив суд задовольнити.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.11.2018 року клопотання представника ОСОБА_3 про витребування доказів задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гур`янової Людмили Геннадіївни (65026, м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 11) належним чином звірену копію спадкової справи, яка відкрита після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У підготовчому судовому засіданні 04.04.2019 року судом за клопотанням представника позивача замінено неналежного відповідача Одеську міську раду на належного - ОСОБА_4 , оскільки з матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 стало відомо, що з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулась ОСОБА_4

04.03.2020 року представник позивача до суду подав позовну заяву, викладену у новій редакції, у зв`язку з заміною відповідача та збільшенням позовних вимог. В обґрунтування зазначеного позову ОСОБА_3 зазначила, що вона рідко спілкувалася з батьком. Позивач проживає на Донбасі, де по суті йде війна і у неї з батьком були різні погляди на політичну ситуацію в країні, що послугувало додатковою причиною того, що вони спілкувалися не так часто. Мати позивачки перенесла інсульт у 2011 році і потребує постійного догляду, чим позивач займається, що також не дуже сприяло бажанню телефонувати до батька.

Коли позивачка наприкінці 2017 року дізналася про смерть батька, то вирішила дізнатися про долю його кватири. Враховуючи необхідність догляду за матір`ю та свій фінансовий стан, вона не мала можливості приїхати до Одеси.

Позивачка звернулася за місцем свого проживання (в м. Костянтинівка) до адвоката, який повідомив, що потрібно звернутися до суду з позовом до Одеської міської ради про надання їй додаткового строку на прийняття спадщини.

В результаті розгляду справи позивач дізналася про те, що батько зробив заповіт на ім`я ОСОБА_4 .

Таким чином ОСОБА_4 успадкувала квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи викладене, позивач просила суд: надати їй додатковий строк 6 місяців з моменту набрання чинності рішення суду на прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасувати, видане ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за заповітом №999 від 09.06.2015 року на майно, яке належало ОСОБА_5 , скасувати державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на 130/2000 квартири за адресою: АДРЕСА_2 , скасувати, видане ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за заповітом №998 від 09.06.2015 року на майно, яке належало ОСОБА_5 .

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов відзив представника ОСОБА_4 , у якому він зазначає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими та просить у позові відмовити.

Також до Приморського районного суду м. Одеси представником Рево Г.М. надано заперечення, відповідно до яких зазначено, що позивачка жодним доказом не довела, що про смерть батька їй стало відомо наприкінці 2017 року, при цьому позивачка проживає в Донецькій області м. Костянтинівка, тобто на території підконтрольній Україні, а не так званим «ЛНР» та «ДНР», тобто на території України, де мешкає позивач знаходиться понад 11 нотаріальних установ, до яких вона мала можливість звернутися, проте не звернулася, та найближчі 4 нотаріуси знаходяться на відстані не більше 100 метрів від її місця мешкання, також незнання про смерть батька як причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана поважною. Обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в наданих доказах, а тому позов є необґрунтованим, безпідставним та недоведеним, у зв`язку з чим в його задоволені слід відмовити.

До суду надійшла заява представника позивача про залишення без розгляду позову ОСОБА_3 в частині позовних вимог про скасування, виданого ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за заповітом №999 від 09.06.2015 року на майно, яке належало ОСОБА_5 , скасування державної реєстрації за ОСОБА_4 права власності на 130/2000 квартири АДРЕСА_2 , скасування, виданого ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за заповітом №998 від 09.06.2015 року на майно, яке належало ОСОБА_5 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2021 року заяву представника позивача про залишення частини позовних вимог без розгляду задоволено; залишено без розгляду позов ОСОБА_3 в частині позовних вимог про скасування, виданого ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за заповітом №999 від 09.06.2015 року на майно, яке належало ОСОБА_5 , скасування державної реєстрації за ОСОБА_4 права власності на 130/2000 квартири за адресою: АДРЕСА_2 , скасування, виданого ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за заповітом №998 від 09.06.2015 року на майно, яке належало ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступних висновків.

Позивач ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_5 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гру`яновою Л.Г. відкрито спадкову справу №3/2015, при цьому з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулась ОСОБА_4 , на ім`я якої ОСОБА_7 було складено заповіт.

Позивачка зазначає, що про смерть батька вона дізналась наприкінці 2017 року, проте суд погоджується з позицією представника відповідача, що жодним належним та допустимим доказом це не доведено.

Позивачка проживає в м. Костянтинівка Донецької області, це територія підконтрольна Україні, і у м. Костянтинівка за даними Єдиного реєстру нотаріусів працюють 3 державні нотаріальні контори та 7 приватних нотаріусів, тобто жодних перешкод для звернення до нотаріуса у позивачки виникнути не могло.

Також як стверджує позивачка, вона тривалий час не спілкувалася з батьком, оскільки вважала його винним у тому, що він розлучився з її матір`ю, а також мала з ним різні погляди на ситуацію, що склалась на Донбасі.

Судом встановлено, що позивачка лише з 2018 року (дата довіреності), тобто через чотири роки після смерті батька, почала звертатися до адвокатів із заявами про проведення перевірки щодо наявності спадщини.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20).

Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом із тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Звертаючись до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивачка, як на підставу поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріуса, посилалася на відсутність у неї інформації щодо смерті батька, проживання в іншому населеному пункті та не спілкування зі спадкодавцем за життя.

В свою чергу, на думку суду, що позивач не надала належних і допустимих доказів на підтвердження існування об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подачі заяви про прийняття спадщини в строки, передбачені законом. Також позивачем не доведено, що вона була позбавлена можливості спілкуватися з батьком, що вона вживала всіх можливих заходів для цього, а напроти, вона сама стверджує, що не спілкувалась з батьком з власного бажання.

Стосунки, що склалися між позивачем та покійним батьком (розлучення з матір`ю позивачки, проживання в різних містах, дитяча образа, тривале не спілкування, незгода з політичними поглядами) не є об`єктивними причинами неможливості довідатися про день смерті свого батька. Крім того, позивачці було відомо, що її батько мешкає у м. Одесі, має там квартиру, оскільки дізнавшись про смерть батька вона стала дізнаватись, що сталось з квартирою померлого.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України привиборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20) зроблено правовий висновок про те, що неспілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносини між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 635/4551/18, від 27 травня 2020 року у справі № 336/1127/17, від 30 червня 2020 року у справі № 431/5782/17, від 13 грудня 2018 року у справі № 703/1560/17, від 25 квітня 2018 року у справі № 344/6096/16-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

З урахуванням зазначених норм права та релевантної практики Верховного Суду, суд приходить до висновку, що позивачка не довела, що з об`єктивних причин не могла довідатися про день смерті свого батька, та не надала належних і допустимих доказів на підтвердження наявності непереборних, істотних труднощів для подання нею заяви про прийняття спадщини у строк, передбачений частиною першою статті 1270 ЦК України.

Крім того, суд враховує, що у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Зазначена правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові по справі №707/1309/15-ц від 04 травня 2020 року.

Суд враховує, що позивачка не надала до суду жодних доказів того, що зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька та нотаріусом їй було відмовлено.

Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ч. 3 ст. 129 Конституції України визначено основні засади судочинства однією з яких, згідно п. 3 вказаної статті є змагальність сторін та свобода в надані ними суду своїх доказів і у доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повне рішення складено 29.12.2021 року.

Суддя Л.С. Єршова