Справа № 559/2043/21
Провадження № 2/559/985/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі

головуючої судді Жуковської О.Ю.,

секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з відповідачкем по справі 07 квітня 2021 року укладено договір позики грошових коштів у розмірі 1500 доларів США, що по курсу НБУ (один долар США вартував 27 гривень 84 копійки), в гривневому еквіваленті становило 41 760 гривень. При фактичному одержанні вказаної грошової суми відповідачем було надано розписку від 07.04.2021 відповідач брав на себе обов`язок до 28 квітня 2021 року вказані грошові кошти повернути.

Однак, до цього часу не дотримався взятих на себе зобов`язань і отримані грошові кошти не повернув. На неодноразові нагадування повернути грошові кошти не реагує, а останнім часом не відповідає на телефонні дзвінки.

У частині 2 статті 625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Три проценти річних вираховується за формулою: Сх3хД/365/100, де С - сума заборгованості; Д - кількість днів прострочення.

Підставивши цифрові значення у вказану формулу розрахунок: 41760 гривень х 3 х 146 (днів по 31.08.2021 року) / 365 / 100 = 501 гривня 12 копійок.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав (а.с. 37).

Відповідач повідомлялвся судом про час і місце розгляду справи, в тому числі двічі через оголошення на сайті, проте до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав (а.с. 26, 29, 34, 56).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 07 квітня 2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , номер платника податків НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий 18.02.1998, отримав від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в борг грошові кошти в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США і зобов`язувався повернути до 28 квітня 2021 року (а.с.6).

Розрахунок заборгованості, поданий позивачем: 1500 доларів США, що по курсу НБУ (один долар США вартував 27 гривень 84 копійки на момент укладення договору), в гривневому еквіваленті становить 41 760 гривень; три проценти річних: 41760 гривень х 3 х 146 (днів по 31.08.2021 року) / 365 / 100 = 501 гривня 12 копійок.

Понесені позивачеввитрати складаються з: 908 грн сплаченого судового збору (а.с.5), 3200 грн витрат на правову допомогу (а.с.9-13).

IV. Норми права, які застосував суд.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Зазначений висновок узгоджується із висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 31 жовтня 2018 року № 707/2606/16-ц.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками - ст. 1046 ЦК України

Частина 2 ст. 1047 ЦК України передбачає, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

За договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором - ч. 1 ст. 1049 ЦК України.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16.

ст. 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч.1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

У частині 2 статті 625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Вказана позиція також узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду України, висловленою у постанові суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

Наявність оригінала боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Відповідачем жодних доказів на спростування доводів позивача, зазначених ним у позові або ж сплати останньому боргу за договором позики, до суду не подано.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що боргова розписка від 07.04.2021 підтверджує факт укладення договору позики, а відтак і отримання коштів ОСОБА_2 та виникнення у нього обов`язку в їх поверненні та трьох відсотків річних, який ним в свою чергу не виконано, оскільки оригінал боргової розписки знаходиться у позивача по справі, тому з сукупності вказаних підстав, суд робить висновок про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики в сумі 41760 грн, що еквівалентно 1500 доларів США та 501 гривню трьох відсотків різних. Згідно ст.141 ЦПК України понесені судові витрати, що підтверджуються квитанцією про сплату 908 грн. судового збору, витягом з договору із додатком про надання правової допомоги, актом наданих послуг та рахунком-фактурою і довідкою про сплату 3200 грн., відповідним ордером (а.с. 5, 9-14) , також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 81, 95, 133, 141, 258, 263-265, 280-282 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 41760 (сорок одна тисяча сімсот шістдесят) гривень та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 501 (п`ятсот одну) гривня.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати: 908 (дев`ятсот вісім) гривень сплаченого судового збору та 3200 (три тисячі двісті) гривень за надання правової допомоги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , засіб зв`язку НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , засіб зв`язку НОМЕР_5 .

Суддя: О.Ю. Жуковська