ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Ухвала

Іменем України

22 грудня 2021 року

м. Харків

Справа № 628/1055/18

Провадження № 22-ц/818/5732/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Тичкової О.Ю., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання : Гармаш К.В.,

Учасники справи:

позивач: Куп`янська окружна прокуратура Харківської області,

відповідачі: Куп`янська міська рада Харківської області, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Куп`янської окружної прокуратури Харківської області до Куп`янської міської ради Харківської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення, визнання недійсним договору про встановлення особистого строкового земельного сервітуту та зобов`язання повернути земельну ділянку, за апеляційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури - Кравченко Андрія Григоровича на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 12 липня 2021 року, ухвалене суддею Демченко І.М., -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року прокуратура Харківської області звернулася до суду з позовом до Куп`янської міської ради Харківської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення, визнання недійсним договору про встановлення особистого строкового земельного сервітуту та зобов`язання повернути земельну ділянку.

В обгрунтування позову зазначає, що під час вивчення стану дотримання вимог земельного законодавства на території м. Куп`янська Харківської області виявлено порушення в частині передачі земельної ділянки згідно вищевказаного договору особистого строкового земельного сервітуту. Так, в ході здійснення моніторингу рішень органів місцевого самоврядування встановлено, що 25 вересня 2020 року Куп`янською міською радою Харківської області було прийнято рішення №1745/16-VII «Про надання у користування земельної ділянки за договором про встановлення особистого строкового земельного сервітуту за адресою: АДРЕСА_1 ». Відповідно до пункту 2 вказаного рішення ОСОБА_1 надано земельну ділянку за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, землі житлової та громадської забудови, кадастровий номер :26:018:0044, площею 0,0030 га, в користування за договором про встановлення особистого строкового земельного сервітуту строком на п`ять років під розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, за адресою: АДРЕСА_1 рішення ради зобов`язано ОСОБА_1 у місячний термін укласти договір про встановлення особистого строкового земельного сервітуту щодо вищевказаної земельної ділянки та зареєструвати інше речове право, право користування (сервітут), в установленому законом порядку. 26 жовтня 2020 року між Куп`янською міською радою Харківської області (власник) та ОСОБА_1 (Сервітуарій) укладено договір про встановлення особистого строкового земельного сервітуту (далі Договір). Відповідно до пункту 1.1 Договору земельний сервітут встановлюється відносно земельної ділянки площею 0,0030 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, землі житлової та громадської забудови, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :26:018:0044, в інтересах Сервітуарія на право розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності. Згідно з пунктом 1.2 Договору будь-які обмеження та обтяження на земельну ділянку відсутні. Пунктом 2.1 Договору встановлено строковий земельний сервітут строком на 5 років. Згідно п. 2.3 Договору по закінченню терміну даного Договору його дію може бути продовжено за домовленістю сторін, про що Сервітуарій не пізніше як за 60 днів до закінчення строку дії Договору повинен повідомити письмово Власника про намір продовжити його дію. Згідно пункту 3.1 Договору річна плата по Договору встановлюється у розмірі 7,5% від нормативної грошової оцінки землі, а саме Сервітуарій сплачує рівними частинами щомісячно до 30 числа кожного місяця 172,29 грн. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права власності №39049412, державним реєстратором виконавчого комітету Куп`янської міської ради 04 листопада 2020 року за №54995885, здійснено державну реєстрацію права користування (сервітут) на земельну ділянку, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :26:018:0044, правокористувач, сервітуарій: ОСОБА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого Міськрайонним управління у Куп`янському районі та м.Куп`янськ ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 08 жовтня 2020 року №170 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :26:018:0044 становить 27 566,10грн. Посилаючись на те, що вищевказане рішення Куп`янської міської ради щодо надання у користування земельної ділянки під розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності прийняте з порушенням вимог законодавства, прокурор просить його скасувати, та враховуючи, що Договір, укладений на його підставі є таким, що не відповідає вимогам законодавства, визнати недійсним, а земельну ділянку повернути територіальній громаді м. Куп`янськ в особі Куп`янської міської ради. Зазначає, що земельний сервітут може бути встановлений лише для власника або землекористувача земельної ділянки, а також у тому разі, якщо потреби такого власника чи землекористувача не можуть бути задоволені в інший спосіб, ніж встановлення сервітуту. Крім того, вказує, що підстави та порядок передачі в оренду земельних ділянок державної власності встановлений ст. 124 ЗК України та нормами Законом України «Про оренду землі». Вказаний закон передбачає, що набуттю права на оренду земельної ділянки державної власності передує проведення земельних торгів, за результатами яких приймається рішення органом державної влади або місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, чи укладається договір купівлі-продажу права оренди з наступним укладенням договору оренди земельної ділянки. Вказує, що земельні торги проводяться з метою отримання максимальної економічної вигоди територіальною громадою або державою за земельну ділянку, яка вибуває із власності або передається у користування. Стартова (мінімальна) вартість земельної ділянки та розмір орендної плати визначається за результатами виготовлення та затвердження нормативної або експертної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до вимог Закону України «Про оцінку земель». З огляду на вказане, рішення Куп`янської міської ради від 12 березня 2019 року №1147/15-УІІ не тільки грубо порушує вимоги ст. 134 ЗК України, а й фактично призвело до порушення економічних інтересів держави, оскільки земельна ділянка вибула із комунальної власності безоплатно. Державний бюджет не отримав взагалі коштів від надання земельної ділянки у користування юридичній особі. Отже, Куп`янською міською радою надано земельну ділянку ОСОБА_1 для здійснення підприємницької діяльності в порушення вимог законодавства, зокрема, порядку та підстав надання земельних ділянок.

Крім того, земельний сервітут може бути встановлений лише для задоволення певних потреб, які не можуть бути задоволені іншим шляхом, ніж встановлення сервітуту. Проте, у спірному Договорі про встановлення земельного сервітуту не зазначено потреб, для яких встановлюється сервітут, а вказано лише мету для провадження підприємницької діяльності. Враховуючи, що ОСОБА_1 не є ні власником, ні землекористувачем земельної ділянки, відсутні докази того, що потреби суб`єкта господарювання, а саме здійснення підприємницької діяльності не могли бути задоволені іншим способом. Вважає, що суть правовідносин між сторонами Договору, їх зміст та мета отримання земельних ділянок не відповідає такому правовому інституту, як земельний сервітут, а зміст Договору суперечить зазначеним положенням Цивільному кодексу України, Земельному кодексу України та Закону України «Про оренду землі», і цей Договір не спрямований на реальне настання наслідків, що ним обумовлені. Ураховуючи категорію та цільове призначення спірних земельних ділянок, мету укладення спірного Договору а також його оплатний характер, прокурор вказує, що між сторонами фактично склалися правовідносин щодо платного володіння та користування земельною ділянкою для здійснення підприємницької діяльності, що відповідає визначенню оренди землі, наведеному у ст.1 Закону України «Про оренду землі». Отже, враховуючи вказані обставини та норми чинного законодавства, правом земельного сервітуту було підмінено право оренди земельної ділянки, яке відповідно до ч. 2 ст. 124 та ч. 1 ст. 134 ЗК України набувається на конкурентних засадах за результатами земельних торгів.

З урахування викладеного просить суд:

визнати незаконним рішення Куп`янської міської Куп`янської міської ради Харківської області № 1745/16-VІІ від 25.09.2020 «Про надання у користування земельної ділянки за договором про встановлення особистого строкового земельного сервітуту за адресою: АДРЕСА_1 »;

визнати недійсним і припиненим на майбутнє договору від 26 жовтня 2020 року про встановлення особистого строкового земельного сервітуту на земельну ділянку, власником якої є Куп`янська міська рада Харківської області, площею 0,0030га, кадастровий номер :26:018:0044, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між Куп`янською міською радою Харківської області та ОСОБА_1 ;

зобов`язання ОСОБА_1 повернути цю земельну ділянку Куп`янській міській раді Харківської області у стані, в якому вона була одержана.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 12 липня 2021 року в задоволенні позову Куп`янської окружної прокуратури Харківської області відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник керівника Харківської обласної прокуратури - Кравченко А.Г., просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що у порушення ст. 13 ЦПК України суд першої інстанції розглянув справу поза межами заявлених прокурором вимог та не взяв до уваги надані докази, що підтверджують удаваність правочину - спірного договору про встановлення особистого строкового земельного сервітуту від 26 жовтня 2020 року. Зі спірного договору вбачається, що метою встановлення земельного сервітуту є розміщення тимчасової споруди, що передбачає здійснення підприємницької діяльності. Проте, правова природа сервітуту не передбачає можливості сервітуарія (особи, на користь якої встановлено сервітут) здійснювати підприємницьку діяльність на території, якою він користується, а також отримувати продукцію і доходи від користування землею.

Відповідно до ч.1 ст.134 ЗК України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Проте, в матеріалах справи відсутні рішення Куп`янської міської ради щодо проведення земельних торгів з метою продажу права оренди земельної ділянки площею 0,0030га, кадастровий номер :26:018:0044 або договори на проведення торгів та наявні в справі докази свідчать про те, що фактичний договір оренди земельної ділянки від 26 жовтня 2020 року, яка належить до земель комунальної власності, укладений за відсутності рішення сесії Куп`янської міської ради про укладення договору оренди землі, прийнятого у порядку, передбаченому чинним законодавством, або за результатами проведення аукціону.

Також зазначає, що оскаржуваний правочин не відповідає вимогам законодавства щодо надання в користування земельної ділянки. Відповідачу 2 фактично було надано в користування земельну ділянку поза процедурою торгів, за відсутності відповідного рішення власника земельної ділянки з цього приводу. Суд першої інстанції у порушення ст. 10 ЦПК України помилково не застосував до спірних правовідносин норми ч. 1 ст. 215 ЦК України, якою передбачено, що недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 цього Кодексу, є підставою для визнання правочину недійсним. При цьому, за змістом ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Враховуючи наведене, договір про встановлення особистого земельного сервітуту від 26 жовтня 2020 року суперечить актам цивільного законодавства та, як наслідок, підлягає визнанню недійсним.

Крім того, у порушення ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ч.ч. 3-5 ст. 56ЦПК України, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про не підтвердження прокурором підстав для представництва інтересів держави та про наявність повноважень у спірних правовідносинах у Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Визначення юрисдикції спору має важливе значення для практичної реалізації принципу доступу до правосуддя.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно зі статтями 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом положень указаних норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до частини першої статті 24 ЦК України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У статтях 25, 26 цього ж Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України (далі - ГК України) підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності (частина перша статті 320 ЦК України).

Тобто фізична особа, яка є власником, зокрема, нерухомого майна, має право використовувати його для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до частини першої статті 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа - підприємець у порядку, визначеному законом.

Згідно з частиною першою статті 128 цього ж Кодексу громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини третьої статті 128 ГК України громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється.

Фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статус підприємця, не втрачає свого статусу фізичної особи. Натомість згідно з частиною восьмою статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання чи ні, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Судом встановлено, 11 червня 2020 року Управлінням містобудування, архітектури та земельних відносин Куп`янської міської ради Харківської області ФОП ОСОБА_1 видано паспорт прив`язки ТС (торгівельний павільйон) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.53- 60).

Рішенням Куп`янської міської ради Харківської області №1745/16-VII від 25 вересня 2020 року «Про надання у користування земельної ділянки за договором про встановлення особистого строкового земельного сервітуту за адресою: АДРЕСА_1 » на підставі заяви ОСОБА_1 та управління містобудування, архітектури та земельних відносин Куп`янської міської ради Харківської області, з урахуванням рекомендацій постійної комісії міської ради з питань комунальної власності, земельних відносин, архітектури, містобудування та охорони навколишнього середовища, затверджено «Технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки комунальної власності Куп`янської міської ради Харківської області для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 »; надано гр. України ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , земельну ділянку за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (КВЦПЗ В.03.07), землі житлової та громадської забудови, кадастровий номер :26:018:0044, площею 0,0030 га, в користування за договором про встановлення особистого строкового земельного сервітуту строком на 5 (п`ять) років під розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, за адресою: АДРЕСА_1 ; встановлено річну плату за користування (сервітут) земельною ділянкою 7,5% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки; зобов`язано ОСОБА_1 у місячний термін укласти договір про встановлення особистого строкового земельного сервітуту щодо вищевказаної земельної ділянки та зареєструвати інше речове право, право користування (сервітут), в установленому законом порядку (а.с.13).

26 жовтня 2020 року згідно з вищевказаним рішенням №1745/16-VII від 25 вересня 2020 року між Куп`янською міською радою Харківської області та ОСОБА_1 (сервітуарій), укладено договір про встановлення особистого строкового земельного сервітуту, відповідно до якого земельний сервітут встановлюється відносно земельної ділянки площею 0,0030 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (КВЦПЗ В.03.07), землі житлової та громадської забудови, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :26:018:0044, в інтересах сервітуарія на право розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності строком на 5 років (а.с.15-18,20).

Як вбачається з Інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрована як ФОП з 11 грудня 2013 року. Відомостей про припинення її підприємницької діяльності станом на дату звернення з позовом до суду немає. Видами діяльності є: діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний); роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у.; оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами; виробництво чаю та кави; ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; обслуговувння напоями.

У цій справі позовні вимоги стосуються визнати незаконним рішення Куп`янської міської Куп`янської міської ради Харківської області № 1745/16-VІІ від 25 вересня 2020 року «Про надання у користування земельної ділянки за договором про встановлення особистого строкового земельного сервітуту за адресою: АДРЕСА_1 » на підставі якого ОСОБА_1 було надано земельну ділянку за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (КВЦПЗ В.03.07), землі житлової та громадської забудови, кадастровий номер :26:018:0044, площею 0,0030 га, в користування за договором про встановлення особистого строкового земельного сервітуту строком на 5 (п`ять) років під розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, за адресою: АДРЕСА_1 та визнання недійсним і припиненим на майбутнє договору від 26 жовтня 2020 року про встановлення особистого строкового земельного сервітуту щодо вказаної вище земельної ділянки.

Відповідно до частин першої, другої статті 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно зі статтями 173, 179 цього ж Кодексу господарським зобов`язанням визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт господарювання зобов`язаний вчинити певну дію господарського характеру, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Проте, як свідчать матеріали справи, а саме копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 11 грудня 2013 року зареєстрована як ФОП, отже спір з приводу визнання незаконним розпорядження Куп`янської міської Куп`янської міської ради Харківської області № 1745/16-VІІ від 25 вересня 2020 року, визнання недійсним договору укладеного підставі вказаного розпорядження та повернення цієї земельної ділянки позивачу, яка була надана ОСОБА_1 для здійснення саме підприємницької діяльності, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, що узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 21.08.2019року №922/4239/16.

Згідно п.п.1 та 15 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці, а також інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що провадження по цивільній справі за позовом Куп`янської окружної прокуратури Харківської області до Куп`янської міської ради Харківської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення, визнання недійсним договору про встановлення особистого строкового земельного сервітуту та зобов`язання повернути земельну ділянку на підставі п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України підлягає закриттю, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та даний спір віднесено до юрисдикції господарських судів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (частина перша статті 256 ЦПК України).

Згідно ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. ст. 367, 374, 377 ч. 1, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури - Кравченко Андрія Григоровича задовольнити частково.

Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 12 липня 2021 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Куп`янської окружної прокуратури Харківської області до Куп`янської міської ради Харківської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення, визнання недійсним договору про встановлення особистого строкового земельного сервітуту та зобов`язання повернути земельну ділянку закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Повний текст ухвали складено 28 грудня 2021 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова