Справа № 177/1549/20
Провадження № 2/177/218/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 лютого 2021 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, упорядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визначення частки у спільному сумісному майні подружжя, визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Штефан Д.Ю., звернуся до суду 24.11.2020 з указаним позовом, уточнивши який просив:

- встановити, що житловий будинок з господарчими побудовами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_2 та її чоловікові ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві спільної сумісної власності, як майно, набуте на час шлюбу та частки кожного з подружжя є рівними;

- визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на 1/2 частку житлового будинку з господарчими побудовами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , як на частку у спільному майні подружжя;

- визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частку житлового будинку з господарчими побудовами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який є чоловіком позивача ОСОБА_2 та батьком позивача ОСОБА_1 .

У період перебування у шлюбі, 17.04.1992, ОСОБА_2 набула право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Криворізької районної ради на підставі рішення виконкому Красінської районної ради «Про визнання права власності на переселенський дім» від 27.03.1992.

Таким чином, кожному із подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належало б по 1/2 частині вказаного домоволодіння, враховуючи положення ст. 22 КпШС, який діяв на час набуття у власність вказаного будинку з господарчими побудовами.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів сертифікат на право на земельну ділянку (пай) дочці ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину на земельну ділянку та грошові вклади.

З метою оформлення спадщини на домоволодіння АДРЕСА_1 , позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори, де отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки частки у спільному сумісному майні подружжя не визначалися.

У зв`язку з неможливістю належним чином оформити свої спадкові права на нерухоме майно після смерті ОСОБА_3 , позивачі змушені звернутися до суду зі вказаним позовом.

За клопотанням представника позивача ухвалою від 25.11.2020 судом витребувана спадкова справа № 479/2009, що заведена після смерті ОСОБА_3 (а.с. 37-69).

Позивачі правом на участь у судовому розгляді справи не скористалися. Представником позивачів надано заяву про проведення судового засідання за їх відсутності, просив задовольнити позов з мотивів, наведених у ньому.

Від відповідача, Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка, відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (зі змінами та доповненнями), є правонаступником Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, на електрону адресу суду надійшла заява, у якій представник проти задоволення позову не заперечує, просить розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження в справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.

Через неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи, дослідивши докази в їх сукупності, встановивши правовідносини, що виникли між сторонами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 26.01.1985, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Від шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 10, 48).

ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 » при реєстрації шлюбу 22.09.2007 з ОСОБА_7 , який рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06.08.2014 розірвано (а.с. 13-14, 47, 62-63).

ОСОБА_8 26.11.2016 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 , про що, згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області зроблено актовий запис № 390 та, після укладення шлюбу, змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с.12, 64).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 15, 42).

У період вказаного шлюбу, 17.04.1992 на ім`я ОСОБА_2 , на підставі рішення виконкому Красінської сільської ради народних депутатів від 27.03.1992, видано свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується довідкою КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» від 05.10.2020 №182034 (а.с. 16, 18, 67).

Згідно з відомістю про технічний стан нерухомого майна, вказаний житловий будинок складається з: житлового будинку «А», загальною площею 79,9 кв.м, житловою площею 36,6 кв.м., сараїв «Б», «Е», «З», літнього душу «В», вбиральні «Д», літньої кухні «Ж», гаражу «И», огорожі № 1, № 3 воріт № 2, замощення І (а.с. 17). Вартість вказаного домоволодіння - 82800,00 грн. (а.с. 17,22).

Відповідно до ст. 22 КпШС, у редакції чинній на час виникнення права на вказане майно, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном.

Статтею 28 КпШС визначено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарчими побудовами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав подружжю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, при цьому частка кожного з них в праві спільної сумісної власності була рівною та складала по 1/2 частині кожному.

У зв`язку з цим, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на Ѕ частину вказаного будинку підлягають задоволенню.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все належне йому за життя майно.

Відповідно до ст. 1216-1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з положеннями ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрита спадкова справа 25.11.2009 за номером у Спадковому реєстрі 48504956 (а.с. 39).

Як зазначено у довідці, виданої Красівською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області, разом з ОСОБА_3 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_1 , онука ОСОБА_11 (а.с. 19, 44).

За життя ОСОБА_3 14.02.2000 склав заповіт, відповідно до якого заповів дочці, ОСОБА_1 сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0130380, виданий Криворізькою районною державною адміністрацією від 08.06.1997 (а.с.43).

Під час дослідження матеріалів спадкової справи № 479/2009 встановлено, що до Криворізької районної нотаріальної контори 25.11.2009 звернулася ОСОБА_2 з заявою про відмову від належної їй частки спадкового майна на користь доньки померлого ОСОБА_1 . Також, ОСОБА_2 подала заяву, датовану 24.11.2009, яка отримана нотаріусом 02.12.2009, у якій відмовилася від належної їй обов`язкової частки у спадщині, як непрацездатній дружині померлого, на користь доньки померлого ОСОБА_1 (а.с. 40, 41).

Звернувшись до Криворізької районної державної нотаріальної контори 27.07.2012 ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку та грошові вклади. Щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння АДРЕСА_1 , державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В. 27.09.2018 надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки титульним власником спадкового майна є дружина померлого - ОСОБА_2 , частки у праві спільної сумісної власності подружжя не визначалися, право власності на житловий будинок померлому не видавалося (а.с.56, 57, 58, 59, 69).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Окрім того, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за захистом своїх прав за правилами позовного провадження в рамках вирішення цивільно-правового спору.

Судом встановлено, що спадкування житлового будинку АДРЕСА_1 відбувалося за законом, оскільки не охоплено заповітом. Позивач ОСОБА_2 , яка мала право на обов`язкову частину у спадковому майні подала заяву про відмову від своєї частки на користь ОСОБА_1 у строк, визначений ст. 1270 ЦК України, тому, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є особою, яка у розумінні ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 .

Позасудовий порядок захисту прав позивача ОСОБА_1 вичерпано.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_14 , їх частки у вказаному праві були рівними та кожному з них належало право на Ѕ частину вказаного будинку, тому за ОСОБА_2 підлягає визнанню право власності на Ѕ частину вказаного житлового будинку.

Інша Ѕ частина вказаного житлового будинку, є спадковою масою після смерті ОСОБА_3 та переходить у власність ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом, після смерті останнього.

Керуючись ст. ст. 4-5, 13, 76, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, 258-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визначення частки у спільному сумісному майні подружжя, визнання права власності - задовольнити.

Встановити, що житловий будинок з господарчими побудовами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку «А» загальною площею 79,9 кв.м, житловою площею 36,6 кв.м, сараїв «Б», «Е», «З», літнього душу «В», вбиральні «Д», літньої кухні «Ж», гаражу «И», огорожі № 1, № 3, воріт № 2, замощення «І», є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 .

Визнати, що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) належить, а ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя належало, кожному окремо, право власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку «А» загальною площею 79,9 кв.м, житловою площею 36,6 кв.м, сараїв «Б», «Е», «З», літнього душу «В», вбиральні «Д», літньої кухні «Ж», гаражу «И», огорожі № 1, № 3, воріт № 2, замощення «І».

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) право власності на Ѕ частку житлового будинку з господарчими побудовами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку «А» загальною площею 79,9 кв.м, житловою площею 36,6 кв.м, сараїв «Б», «Е», «З», літнього душу «В», вбиральні «Д», літньої кухні «Ж», гаражу «И», огорожі № 1, № 3, воріт № 2, замощення «І», у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення та підписання суддею.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийнятті постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя: