У Х В А Л А

Справа №338/1616/21

29 грудня 2021 року смт. Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: судді Битківського Л.М.

з участю секретаря Остапишин І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Богородчани скаргу ОСОБА_1 на постанову про звернення стягнення на заробітну плату, що винесена 09.12.2021 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у м.Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батога Василя Васильовича,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 через систему Електронного суду оскаржив до суду постанову головного державного виконавця відділу ДВС у м.Івано-Франківську Батога В.В. від 09.12.2021 року, якою виконавець постановив звернути стягнення на його доходи, які він отримує у Богородчанському спецагролісгоспі у спосіб відрахування 20% доходу на погашення боргу за виконавчим документом.

Заявлені вимоги мотивував тим, що оскаржувана постанова порушує ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також суперечить положенням ч.1 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема вказує, що наведена норма Закону передбачає, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається лише у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Скаржник доводить, що в порушення вказаної норми державний виконавець не встановив відсутності чи недостатності у нього як боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна для покриття у повному обсязі належних до стягнення сум, а також рішення суду у цій справі на стосувалось стягнення періодичних платежів, тому вважає, що законних підстав для звернення стягнення на заробітну плату не було.

В судове засідання скаржник на розгляд не з`явився.

Головний державний виконавець відділу ДВС м.Івано-Франківська Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Батіг В.В. у судове засідання на розгляд скарги не з`явився, про час і місце розгляду був повідомлений належним чином через систему Електронного суду, а також шляхом направлення повістки на офіційну електронну адресу.

Відповідно до ст.450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Виходячи з наведеного та принципу диспозитивної цивільного судочинства, суд розглянув скаргу за наявними у розпорядженні суду суду матеріалами.

Встановлено, що у справі №344/10382/20 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Прикарпаттяобленерго» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою додатковою постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02.04.2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Прикарпаттяобленерго» 3000 грн. понесених витрат на правову допомогу адвоката. Вказане судове рішення оскаржувалось у касаційному порядку, однак залишено без змін. 22.04.2021 року Богородчанським районним судом видано виконавчий лист на виконання судового рішення.

При розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд враховує, що одним із принципів цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 18 ЦПК визначені ознаки обов`язковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оцінивши доводи скаржника, наведені у поданій скарзі, суд прийшов до висновку, що подана скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Апелюючи до того, що державний виконавець не встановив відсутність коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутність чи недостатність майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, скаржник не враховує того, що вказані обов`язки виконавця кореспондуються також і з обов`язками боржника, який у виконавчих провадженнях за рішеннями майнового характеру зобов`язаний подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Крім того, цитуючи ч.1 ст.68 Закону боржник не врахував змісту частини 2 цієї ж статті, відповідно до якої виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Сума стягнення за виконавчим документом складає 3000 грн., що не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Посилання скаржника на ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є не обґрунтованим, оскільки право власності (на мирне володіння майном) не є абсолютним. За своєю правовою природою воно потребує регулювання з боку держави, може бути обмежено, а держава вправі вживати певних заходів втручання в право власності, у тому числі й позбавляти громадян власності. При цьому в таких діях держава повинна дотримуватися усталених принципів правомірного втручання.

Суд, за результатом розгляду скарги, прийшов до висновку, що оскаржувана постанова не суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому скасуванню не підлягає.

На підставі наведеного, ст. 451 ЦПК України, суд,

постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною і скасування постанови Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби м.Івано-Франківськ Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 09.12.2021 року про звернення стягнення на доходи ОСОБА_1 , який отримує дохід у Богородчанському САЛГ - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.М. Битківський