ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Бондаренка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення АмурНижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , де третя особа: Орган опіки та піклування в особі Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про визначення місця проживання малолітніх дітей та способу участі батька у вихованні дітей та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа: Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способів участі у вихованні, спілкування з дітьми та встановлення місця проживання дітей з батьком,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа - орган опіки та піклування Новокодацької районної у м. Дніпрі ради, про визначення місця проживання малолітніх дітей та способу участі батька у вихованні дітей.

Позов мотивовано тим, що сторони по справі є батьками малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після народження яких взаємовідносини між нею та відповідачем, як подружжям, погіршилися. На даний час між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дітей, вона ніколи не чинила перешкоди відповідачу у спілкуванні з доньками. У квітні 2019 року відповідач забрав обох дітей, не попередивши її про це, та на декілька тижнів виїхав з ними в Карпати. У червні 2019 року відповідач забрав до себе доньку ОСОБА_5 та повідомив, що вона більше не повернеться додому. 27 вересня 2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за заявою ОСОБА_2 був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх доньок. Протягом останніх місяців відповідач припинив сплачувати аліменти на утримання дітей, що на переконання позивача, свідчить про неналежне виконання ним батьківських обов`язків по утриманню дітей та нерегулярність надання донькам матеріальної допомоги. Відповідач не працює, з метою зменшення розміру присуджених до стягнення аліментів на утримання доньок за рішенням суду, відповідач подав заяву про припинення ФОП, та зняття його з реєстрації. Вона, у свою чергу, працює на посаді менеджера та отримує заробітну плату, має гнучкий графік роботи, який дозволяє їй вибудувати робочі дні з огляду на інтереси дітей, позитивно характеризується за місцем роботи, діти проживаючи з нею відвідують студію танців « Малина », художню студію малювання. Вона на праві спільної сумісної власності із своєю матір`ю ОСОБА_7 має житло, квартира обладнана усіма зручностями, дівчата мають усі умови для навчання та відпочинку.

Враховуючи із зазначеним, просила суд:

-визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за її місцем проживання;

-про встановлення способу участі батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вихованні і спілкуванні з малолітніми доньками: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши графік для їх побачень та спілкування наступним чином:

в перший та третій тиждень місяця з 17:00 години п`ятниці до 17:00 години неділі діти перебувають з батьком (без присутності матері, але за попереднім погодженням з матір`ю та з урахуванням стану здоров`я дітей), за його місцем проживання, зі згоди дітей та з обов`язковим дотриманням батьком графіка та режиму дня дітей з відвідування гуртків та дитячого навчального закладу;

в день народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 кожного року протягом трьох годин підряд, починаючи з 17:00 години до 20:00 години, без присутності матері, але за попереднім погодженням з матір`ю та з урахуванням стану здоров`я дітей, забираючи доньок за місцем їх проживання, та повертаючи доньок за місцем їх проживання;

протягом двох тижнів влітку для організації спільного відпочинку та оздоровлення за вибором батька, без присутності матері, але за попереднім погодженням з матір`ю та з урахуванням стану здоров`я дітей, забираючи доньок за місцем їх проживання, та повертаючи доньок за місцем їх проживання;

у день народження малолітніх доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у час не менший, ніж 2 (двох) годин, та не більше 4 (чотирьох) години, попередньо узгоджений з ОСОБА_2 ;

-зобов`язання ОСОБА_1 чітко дотримуватися визначених графіком побачень з доньками, графіку та режиму дня дітей з відвідування гуртків та дитячого навчального закладу та завчасно попереджати ОСОБА_2 про можливість та причини зміни у визначеному порядку його зустрічей.

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способів участі у вихованні, спілкування з дітьми та встановлення місця проживання дітей з батьком .

Зустрічний позов відповідача обґрунтований тим, що після народження дітей ОСОБА_2 змінила своє ставлення до відповідача. ОСОБА_2 в присутності дітей принижувала його, ображала, провокувала, щоб він її побив, і це стало приводом для розлучення. Він має можливість без участі будь-яких інших осіб спілкуватися з доньками, вирішувати питання їх фізичного та духовного розвитки, підвищувати їх свідомість щодо оточуючого світу, забезпечувати їх усім необхідним та виховувати в дусі поваги до прав та свобод інших людей, спроможний забезпечити їх всім необхідним. Він має постійне місце роботи, стабільну заробітну плату, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває. Позивач постійно перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми, у можливості приймати участь у їхньому вихованні. З донькою ОСОБА_8 він не бачився з 27 лютого 2020 року, йому перешкоджають, інша донька ОСОБА_5 проживає разом із ним.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 просив суд:

- про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у їх вихованні;

- про визначення місця проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 ;

- про встановлення способу участі батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у вихованні і спілкуванні з дочками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ними повноліття шляхом встановлення систематичних особистих побачень без присутності одного із батьків, чи інших осіб, без обмеження місця зустрічей та з правом поїздок по території України, у тому числі до бабусі, згідно з таким графіком:

-182 днів кожному із батьків дітей щорічно включно із нічним часом під час відпустки батька або матері без присутності матері або батька з можливістю розподілу цих днів протягом року;

- кожні парні тижні місяця з 17:00 години п`ятниці до 20:00 години неділі включно з нічним часом з батьком ОСОБА_1 або матір`ю ОСОБА_2 , без присутності іншого;

- у святкові дні: на Різдво, Великдень, Трійцю, День Конституції, День Незалежності (за рік не менше п`яти святкових днів, що становить половину усіх державних свят України) з можливістю змінити ці дні на інші святкові дні за спільною згодою батьків з 9:00 до 20:00 години за місцем проживання батька ОСОБА_1 або матері ОСОБА_2 без присутності іншого;

- у день народження дітей з 9:00 години ІНФОРМАЦІЯ_4 до 20:00 години ІНФОРМАЦІЯ_4 кожного парного року за місцем проживання батька без присутності іншого;

- у день народження батька дітей з 9:00 години ІНФОРМАЦІЯ_3 до 20:00 години ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем його проживання без присутності матері;

- у день народження матері дітей з 9:00 години ІНФОРМАЦІЯ_2 до 20:00 години 08 березня за місцем її проживання без присутності батька;

- під час хвороби дітей або однієї з дочок з 9:00 до 20:00 години за її місцезнаходженням з дотриманням режиму і забезпеченням вільного доступу лікарів та батька або матері;

- щоденне спілкування батька або матері у телефонному режимі чи за допомогою інших телекомунікаційних мереж;

- спілкування з дитиною у вільний від навчального процесу час у дошкільних, шкільних, інших навчальних закладах.

- зобов`язання ОСОБА_2 погоджувати із ОСОБА_1 усі питання медичного обслуговування дітей (вакцинації, методи і форми лікування, застосування медичних препаратів тощо), а також усі питання освіти (вибір і зміна навчальних закладів, секцій, гуртків тощо), за тиждень повідомляти про додаткові можливості або перешкоди у спілкуванні з дочками (її від`їзд з міста, можлива відпустка за межами міста тощо);

- встановлення, що під час відсутності одного із батьків за місцем постійного проживання інший із батьків має пріоритетне право на спілкування з дочками, включаючи перебування дітей у одного з них у нічний час до повернення іншого;

- заборону матері або батькові дітей виїзд з дочками за межі України та в`їзд на окуповану територію Автономної Республіки Крим без посвідченої нотаріусом згоди одного з них (т. 1 а.с. 115-130).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки, позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визначено місце проживання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 разом із матір`ю ОСОБА_2 . Визначено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із дітьми - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , шляхом: надання ОСОБА_1 систематичних побачень з дітьми без присутності ОСОБА_2 (матері дітей) з дотриманням розкладу дитячих гуртків та навчального закладу, які відвідуватимуть діти, а також дитячого розпорядку дня з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька: кожного першого та третього тижня місяця, починаючи з 17.00 год. п`ятниці до 17.00 год. неділі; щотижня у середу з 17:00 год до 20:00 год.; кожного парного року у день народження дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , з 09.00 год. ІНФОРМАЦІЯ_4 до 20.00 год. ІНФОРМАЦІЯ_4; кожного року ІНФОРМАЦІЯ_3 у день народження ОСОБА_1 з 09.00 год. ІНФОРМАЦІЯ_3 до 20.00 год. ІНФОРМАЦІЯ_3; кожного року у період літніх шкільних канікул протягом двох тижнів для спільного відпочинку за вибором батька; кожного року у період зимніх шкільних канікул протягом не менше 7 діб для спільного відпочинку за вибором батька. Відібрано ОСОБА_3 від ОСОБА_1 і передано дитину у сім`ю матері ОСОБА_2 . У задоволенні решти вимог позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив, скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 , а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі (т. 3 а.с.15-35).

Постановою Верховного суду від 31 березня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, з урахуванням постанови Верховного Суду від 31 березня 2021 року, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами, що сторони по справі є батьками малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 сімейно-шлюбних відносин не підтримують, проживають за різними адресами.

Кожен із батьків забезпечений власним житлом. Малолітня ОСОБА_4 проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 за місцем її проживання ( АДРЕСА_1 ), інша малолітня донька - ОСОБА_3 з червня 2019 року проживає разом із батьком за адресою його проживання ( АДРЕСА_2 ).

Позивач працює та отримує дохід, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно; відповідач не надав доказів на підтвердження працевлаштування та отримання будь-якого доходу.

Рішенням виконавчого комітету Новокодацької районної у м. Дніпрі ради від 23.12.2019 р. «Про встановлення днів побачень ОСОБА_1 з малолітніми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 » (Т. 1 а.с. 132) ОСОБА_1 встановлені дні побачень з малолітніми доньками: в першій та третій тиждень місяця з п`ятниці 17.00 до понеділка 17.00, в другий та четвертий тиждень місяця з четверга 17.00 до суботи 17.00 зі згоди дітей, а також зобов`язано матір ОСОБА_2 не чинити перешкоди батькові у спілкуванні з малолітніми доньками, зобов`язано ОСОБА_1 вчасно повертати малолітніх доньок після часів спілкування за місцем їх проживання, дотримуватися графіка та режиму дня дітей з відвідування гуртків та дитячого закладу.

24.02.2020 р. ОСОБА_2 зверталася із відповідною заявою з проханням перегляду рішення виконкому Новокодацької районної у м. Дніпрі ради від 23.12.2019 р. «Про встановлення днів побачень ОСОБА_1 з малолітніми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 » (Т. 1 а.с. 94-98, Т. 2 а.с. 121), у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 рішення виконкому; у відповіді від 25.02.2020 р. та від 05.05.2020 р. ОСОБА_2 роз`яснено право звернення до суду.

Відповідно до довідки від 12.11.2019 р. № 142 з КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради (Т. 1 а.с. 29-31), яка складена практичним психологом ОСОБА_11 , оскільки дівчатка переживали психотравмуючі події, вони повинні постійно перебувати в режимі емоційної стабільності, в безпечному середовищі та їх не можна розлучати, оскільки це призведе до вторинної психотравматизації дітей. Задля психологічного здоров`я та в інтересах дітей в період формування психіки дівчат та для встановлення довірливих між батьком та дітьми рекомендовано спілкування з батьком ОСОБА_1 проводити в присутності матері ОСОБА_2 , оскільки мати для дівчат, на даний час, є особою, з якою діти відчувають себе у безпеці. Задля об`єктивної оцінки ситуації ОСОБА_1 рекомендовано пройти психологічне діагностування емоційного стану та визначення його батьківського потенціалу. Задля психологічного здоров`я та в інтересах дітей в період формування психіки дівчат та для встановлення довірливих відносин між батьком та дітьми, батькові ОСОБА_1 звернутися до фахівця з питань корекції поведінки для мінімізування психологічного негативного впливу на психоемоційний стан доньок ОСОБА_12 та ОСОБА_5 .

Відповідно до акту обстеження від 30.08.2019 р. (Т. 1 а.с. 13) за адресою: АДРЕСА_1 умови проживанні добрі, в квартирі чисто та зроблений сучасний ремонт, є необхідні меблі та побутова техніка. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: окрема кімната, двоповерхове ліжко, диван, на лоджії зроблено ігрову кімнату, в наявності одяг, взуття, іграшки.

Згідно з актом обстеження за адресою: АДРЕСА_2 (Т. 1 а.с. 149) умови проживання дитини добрі, в квартирі чисто, електро - водо-газопостачання, в наявності індивідуальне опалення, квартира облаштована сучасними меблями та сучасною побутовою технікою. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: в одній кімнаті стоїть двоярусне ліжко для дітей, є місце для ігор та відпочинку дітей, багато дитячих іграшок.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що враховуючи інтереси малолітніх дітей, їх психологічний стан, права та інтереси на гармонійний розвиток і належне виховання, а також, дотримуючись балансу між інтересами дітей, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, суд дійшов висновку про визначення місця проживання дитини з матір`ю ОСОБА_2 , що відповідає найкращому забезпеченню інтересів малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Оскільки батько дитини не позбавлений можливості піклуватися про них, бачитись з ними, спілкуватися, брати участь в їх житті, проявляти батьківську любов і турботу, суд визначив спосіб участі батька у вихованні дітей.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Так, в ст. 160 СК України зазначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Матеріалами справи встановлено, що діти ОСОБА_13 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто вони не досягли десятирічного віку, а отже вирішення їх місця проживання визначається за згодою батьків.

Як зазначалося вище, між сторонами існує спір про визначення місця проживання дітей.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Адміністрація Новокодацького району Дніпровської міської ради, надала висновок органу опіки та піклування від 01.09.2021року № 3/9-103 щодо визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , згідно з яким рада вважала доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей разом з матір`ю - ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) (т.5, а.с. 81 - 82).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

Вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи (частина перша статті 417 ЦПК України).

Суд першої інстанції при вирішені спору по суті, повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовів.

Крім того, апеляційний суд наголошує на тому, що діти ОСОБА_13 та ОСОБА_5 є двійнятами, та їх роз`єднання є неприпустимим.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми, колегія суддів відхиляє, оскільки доказів останнього матеріали справи не містять.

При цьому суд першої інстанції правильно зазначив, що батько дітей, який безумовно відіграє важливу роль у їх житті, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дітей, стан їх розвитку, незалежно від того, з ким вони будуть проживати.

Визначення місця проживання дітей з однім із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення АмурНижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: