Справа № 191/3833/21
Провадження № 2/191/1204/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
24 грудня 2021 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Костеленко Я.Ю., за участю секретаря - Омельченко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
01.07.2017 року прізвище позивача було змінено з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », а 04.05.2019 р. з « ОСОБА_3 » було змінено на « ОСОБА_4 ».
На підставі цього виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 17.11.2020 року ВП № 63652064.
02 березня 2021 р. позивач дізналася про існування заборгованості в КБ «ПРИВАТБАНК», де вона отримує пенсію, та коли вже було накладено арешт на її рахунок.
Зазначений виконавчий напис нотаріуса вважає незаконним та таким, що не підлягає виконанню виходячи з наступного.
По перше оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 25 вересня 2020 року в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору у простій письмовій формі, та нотаріус керувався не чинним положенням закону. Зі змісту виконавчого напису також вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року.
По-друге, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірності її заборгованості перед відповідачем, та не враховано строк права вимоги, якого минуло більше трьох років. Документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.
Позивач не отримувала таку вимогу, у зв`язку з чим була позбавлена можливості оспорити вимогу або ж виконати її, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.
Зі змісту оспорюваного виконавчого напису також вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 23.04.2020 року по 23.04.2020, що взагалі викликає сумніви у дійсності розрахунків.
Щодо позовної давності - так заява про видачу кредиту була датована 23 жовтня 2013 року, строк дії кредитної лінії -364 (календарні дні), згідно п.2.4. заяви, таким чином строк позовної давності минув 23 жовтня 2017 року. Нотаріусом проведено стягнення суми пені за період з 23 квітня 2020 року по 23 квітня 2020 року, при встановленому ст. 258 ЦК України строку позовної давності в один рік. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Тобто на час звернення відповідача до нотаріальної контори сплив строк позовної давності.
Позивач до початку судового засідання надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представник відповідача ТОВ «ФК «Паріс» у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.
В судове засідання треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В. не з`явились за невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.
Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі виконавчого напису від 25.09.2020 року приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., 17.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В., винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №63652064.
Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса, передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».
Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року: «…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.
Постановою Великої Палати Верховного Суду №11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11. 2017 року відмовлено.
Отже, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що правові норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів, вже не чинні.
З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 обґрунтований і підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1362,00 грн. ( 908,00 + 454,00).
На підставі викладено, керуючись ст. ст. 10-13, 76-80, 141, 259, 263-268, 280-281 ЦПК України суд,-
Позовні вимоги задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Я. Ю. Костеленко