Справа № 631/1426/21
Провадження № 2/631/797/21
У Х В А Л А

п р о з а л и ш е н н я п о з о в н о ї з а я в и б е з р у х у

28 грудня 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді Мащенко С. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та інтересах якого діє адвокат Мезін Віталій Вікторович, до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ «Про встановлення факту родинного зв`язку та визнання права власності в порядку спадкування», -

в с т а н о в и в:

23 грудня 2021 року до Нововодолазького районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мезін В. В., до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ «Про встановлення факту родинного зв`язку та визнання права власності в порядку спадкування».

Зазначена заява зареєстрована за вхідним № 7385/21-вх із наданням автоматизованою системою документообігу суду єдиного унікального № 631/1426/21 (провадження № 2/631/797/21) та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, того ж дня передана на розгляд головуючого судді Мащенко С. В.

Зі змісту заяви вбачається, що сторона позивача просить встановити факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 ,- та визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай), із земель реформованого КСП «Хлібороб» Одринської сільської ради Харківського (Нововодолазького) району Харківської області, відповідно до сертифікату серії ХР № 0106975, виданого на підставі розпорядження Нововодолазької районної державної адміністрації № 271 від 25.06.1997 року, зареєстрованого в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 29 від 01.08.1997 року на ім`я ОСОБА_3 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із земель комунальної власності Нововодолазької селищної ради Харківського (Нововодолазького) району Харківської області.

При вирішенні в межах строку, визначеного частиною 1 статті 185 та згідно із частиною 3 статті 124 Цивільного процесуального кодексу України, питання щодо відкриття провадження у справі, проаналізувавши фактичні обставини позову, їх правову кваліфікацію, характер спірних правовідносин та предмет захисту, судом встановлено, що позов подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 - 177 цивільного процесуального кодифікованого закону України, що обумовлюють обов`язкові для дотримання позивачем вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також документів, які до неї додаються.

Зокрема, відповідно до положень частини 4 статті 177 вказаного вище нормативно-правового акту до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Приписи частини 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачають, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.11.2011 року (із змінами та доповненнями), який встановлює правові засади справляння, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення.

Положеннями статті 1 зазначеного Закону визначено, що судовий збір це збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 3 і частиною 1 статті 9 вказаного вище нормативно-правового акту, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України, сплачується за місцем розгляду справи і зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, обов`язок позивача справити судовий збір під час звернення із позовом до суду є його процесуальним обов`язком, що має на меті виконання компенсаційної, превентивної та соціальної функції у сукупності.

Відтак, згідно із частиною 1 і абзацом 1 підпункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менш 0,4 розміру та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Окрім того, відповідно до абзацу 3 підпункту 4 частини 2 статті 4 вказаного вище Закону за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Аналізуючи зміст позовних вимог ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мезін В. В., судом з`ясований предмет його позову, а саме:

-встановлення одного факту, що має юридичне значення;

-визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Вказане свідчить про те, що сторона позивача має дві вимоги в позові, зокрема: одну немайнового та одну майнового характеру.

Положення абзаців 1 і 2 частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачають, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Аналогічне за своїм правовим змістом роз`яснення наведене й Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 12 та 13 його Постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (зі змінами та доповненнями), яке є обов`язковим для застосуванням судом до тих пір, поки не буде змінене або спростоване сучасною практикою Верховного Суду, а саме: у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. Якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо за кожну із таких вимог (або загальною сумою).

Також, пункт 2 частини 1 статті 176 Цивільного процесуального кодексу України роз`яснює, що у позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю майна.

Виконуючи приписи частини 4 статті 177 цивільного процесуального кодифікованого закону України, представником позивача за ордером адвокатом Мезіним В. В. при зверненні у грудні 2021 року до суду із цим позовом в інтересах та від імена ОСОБА_1 додано два документа, що підтверджують сплату судового збору в розмірі 454,00 гривні та 908,00 гривень.

Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456-VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України.

Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» № 1082-ІХ від 15.12.2020 року (із змінами та доповненнями) з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 2270 гривень, а тому за подання до суду позовної заяви із вимогою:

1)щодо визнання права власності позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менш 908,00 гривень, виходячи з розрахунку: 2270 гривень х 0,4 = 908,00 гривень, та не більше 11350,00 гривень, виходячи з розрахунку: 2270 гривень х 5 = 11350,00 гривень;

2)та щодо встановлення факту, який має юридичне значення, в порядку позовного провадження - 908,00 гривень, виходячи з розрахунку: 2270 гривень х 0,4 = 908,00 гривень.

При цьому, з огляду на зміст пункту 3 частини 3 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, яка повинна відповідати дійсній вартості спірного майна.

Проте вказані вимоги процесуального закону проігноровані стороною позивача, оскільки ними:

-по-перше, зазначено ціну позову у розмірі 25270,00 гривень, що вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна;

-по-друге, сторона позивача не надала жодного документа на підтвердження вартості земельної частки (паю), що успадковане та на яке сторона позивач просить визнати право власності;

-по-третє, за вимогу немайнового характеру сплачено судовий збір в сумі 454,00 гривень, в той час коли слід сплатити 908,00 гривень.

Приходячи до такого, суд зауважує, що вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» № 2658-III від 12.07.2001 року (зі змінами та доповненнями).

При цьому, як обумовлює зміст частини 1 його статті 12, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Оскільки з доданих до позову письмових документів не можливо з`ясувати вартість спірного нерухомого майна у вигляді земельної частки (паю) право власності на яку просить визнати за ним позивач, то суд позбавлений можливості зазначити у своїй ухвалі точну ціну позову, яку слід вказати у позовній заяві, та, відповідно, й розмір судового збору, який слід справити стосовно нього

Також слід зазначити, що, аналізуючи додані платіжні документи про сплату судового збору, суд вбачає, що:

-квитанція № 0.0..1 від 04.11.2021 року на суму 454,00 гривні, з призначенням платежу «Судовий збір, платіж ОСОБА_1 » сплачена ОСОБА_1 ;

-квитанція № 0.0..1 від 11.10.2021 року на суму 908,00 гривні, з призначенням платежу «Судовий збір, платіж ОСОБА_4 » сплачена ОСОБА_4 .

Відтак, суд не може взяти до уваги квитанцію № 0.0..1 від 11.10.2021 року на суму 908,00 гривень, з призначенням платежу «Судовий збір, платіж ОСОБА_4 » сплачену ОСОБА_4 , оскільки вона не відповідає вимогам, що висуваються до безготівкових операцій, встановлених пунктом 3.7 Глави 3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного Банку України № 22 від 21.01.2004 року.

Реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Відтак, оскільки позов поданий фізичною особою ОСОБА_1 , тому й платником судового збору повинен бути саме він або від його імені представник, що має повноваження, із зазначенням призначенням платежу «за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності».

Й, нарешті, на підтвердження вжиття стороною позивача заходів досудового врегулювання цього спору, не додано жодного документа, хоча з огляду на зміст статті 49 Закону України «Про нотаріат»№ 3425-XII від 02.09.1993 (із змінами та доповненнями), підтвердженням звернення позивача до нотаріальної контори для вирішення питань, які є предметом спору, й наявності його виникнення у зв`язку із відмовою у вчиненні певної нотаріальної дії є саме Постанова про відмову у вчиненні такої дії, яку нотаріус повинен прийняти протягом трьох робочих днів з дня відмови та скласти її, виклавши причини не вчинення дії в письмовій формі і роз`яснивши порядок оскарження своєї постанови.

Приходячи до такого, суд окрім вказаної норми права, також керується й роз`ясненнями, викладеними у абзаці 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», а саме: «При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину».

Виявлені судом недоліки унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження у справі задля справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав ОСОБА_1 шляхом ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вказане повністю кореспондує зі змістом статті 55 Конституції України, яку відповідно до рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інших щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) слід розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку, і суд не може відмовити у правосудді, а також у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства.

Одночасно із цим правилами прецедентної практики Європейського суду з прав людини передбачено, що кожна держава - учасниця Конвенції, реалізуючи пункт 1 її статті 6 щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, незважаючи на те, що звернення особи до суду є її абсолютним правом, однак воно повинно ґрунтуватись на приписах матеріального та процесуального законів.

Згідно з нормами частини 1 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позов подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, на підставі усього наведеного вище суд дійшов висновку про те, що за таких обставин, позов ОСОБА_1 , від імені та інтересах якого діє адвокат Мезін В. В., до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ «Про встановлення факту родинного зв`язку та визнання права власності в порядку спадкування»слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Приходячи до такого, суд на виконання вимог частини 2 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України зазначає, що недоліки позову слід усунути шляхом вчинення певних дій, як то:

- подати відповідну заяву у виді окремого письмового документу з усунутими (виправленими) недоліками, вказаними судом у цій ухвалі;

- сплатити судовий збір в частині позовних вимог про визнання права власності на земельну частку (пай) відповідно до визначеної у заяві ціни позову,

-доплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру щодо встановлення факту родинних відносин.

Нажаль, постановляючи ухвалу, суд позбавлений можливості вказати точну суму судового збору, яку слід сплатити ОСОБА_1 , бо його позовні вимоги не конкретизовані в частині ціни позову з підстав, наведених вище.

Постановляючи ухвалу, суддя також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади, та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому справа перебуває на розгляді судді належного суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 55 і 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі; статтями 17, 36 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456-VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями); Законом України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями); абзацом 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» № 1082-ІХ від 15.12.2020 року (із змінами та доповненнями); статтею 49 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 (із змінами та доповненнями); статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» № 2658-III від 12.07.2001 року (зі змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного Банку України № 22 від 21.01.2004 року, Рішенням Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інших щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води); Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»; Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (зі змінами та доповненнями); і статтями 3, 4, 14, 15, 17, 18, 43, частиною 1 статті 64, статтями 76 80, 89, частиною 3 статті 124, статтями 133, 175 - 177, частиною 1 статті 185, частиною 3 статті 294, пунктом 1 частини 1 і частиною 2 статті 258, статтями 259 260, частиною 2 статті 261, частинами 5 і 11 статті 272, частиною 2 статті 352 та частиною 2 статті 353 Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями),-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та інтересах якого діє адвокат Мезін Віталій Вікторович, до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ «Про встановлення факту родинного зв`язку та визнання права власності в порядку спадкування», залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі виконання ним відповідно до ухвали суду у встановлений нею строк вимог, визначених статтями 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України, позов буде вважатися поданим в день первісного його подання до суду, інакше - буде вважатися неподаним та повернутий позивачу.

Копію ухвали надіслати ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня її складення.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала, що набрала законної сили, обов`язкова для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання ухвали є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ухвалу постановлено, складено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя: С. В. Мащенко