Ухвала

26 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 369/11644/16-ц

провадження № 61-1738ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Конюшка Дениса Борисовича на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 100 551,86 грн на відшкодування матеріальної шкоди і 10 000 грн - на відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 100 551,86 грн на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 2 000 грн - на відшкодування моральної шкоди, а також - 1 371,13 грн судового збору. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2017 року - без змін.

29 січня 2021 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, представник ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Д. Б. подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було уточнити прохальну частину його касаційної скарги згідно з повноваженнями касаційного суду, а також сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 2 051,04 грн. Заявнику також було роз`яснено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 136, ОСОБА_1 отримав зазначену ухвалу 17 лютого 2021 року.

На виконання вимог вказаної ухвали до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, які заявником здані на пошту 24 лютого 2021 року. Вимоги ухвали заявником виконано.

Так, представник ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Д. Б. подав уточнену касаційну скаргу на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) - 2 270 грн.

Ціна позову в цій справі становить 110 551,86 грн, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).

Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень представник ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Д. Б. вказав, що суди не врахували правових висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Натомість суди керувалися правовими висновками Верховного Суду України, від яких відступила Велика Палата Верховного Суду. Висновки судів попередніх інстанцій в цій справі також суперечать усталеній судовій практиці, зокрема постановам Верховного Суду у складі колегій суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 серпня 2018 року у справі № 209/3145/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 757/20129/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 342/134/16-ц.

Крім того, представник ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Д. Б. зазначив, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки залишення в силі оскаржуваних судових рішень може призвести щонайменше до формування негативної та різної локальної правозастосовчої практики.

Аргументи касаційної скарги свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для розгляду справи судом касаційної інстанції, тому, не дивлячись на те, що справа є малозначною, оскаржувані в ній судові рішення підлягають перегляду в касаційному порядку.

Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Оскільки наведені доводи касаційної скарги викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Конюшка Дениса Борисовича на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року.

Витребувати з Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу № 369/11644/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 31 березня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко