Справа № 758/4912/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Захарчук С. С. ,
за участю секретаря судового засідання Сірант Т. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :
Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Зазначало, що 25.04.2015 між банком та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Свої зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 18.03.2019 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 45270,95 грн., яка складається з наступного: 22760,84 грн. заборгованість за тілом кредиту, 19878,16 заборгованість за простроченим тілом кредиту, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2131,95 грн. штраф (процентна складова).
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 45270,95 грн. за кредитним договором № б/н від 25.04.2015, а також судовий збір в розмірі 1921 грн.
ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував у повному обсязі та зазначав, що він ніколи і ні при яких обставинах не отримував в АТ КБ «Приватбанк» грошові кошти у розмірі 15000 грн., у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що твердження відповідача є безпідставними, відповідач не спростував докази банку щодо наявності заборгованості, не довів що грошовими коштами протиправно заволоділа інша особа. Крім того, представник позивача зауважив, що згідно виписки по рахунку відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з умовами кредитування.
У подальшому позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.04.2015 у розмірі 56477,14 грн, яка складається з наступного: 41843 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14634,14 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав на те, що позов підтримує в повному обсязі.
Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Судом установлено, що 25.04.2015 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 8).
У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними длядоговорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Обгрунтовуючи позов про стягнення заборгованості з відповідача, позивач посилався на те, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 06.11.2021, сума заборгованості за тілом кредиту становить 41843 грн. (а.с. 122-126).
Позивачем на обгрунтування позовних вимог подано розрахунок заборгованості за кредитним договором, анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, також виписку про рух коштів на вказаних платіжних картках, фотокартки відповідача з кредитною карткою в приміщенні банку.
Заперечуючи проти позову ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву зазначав, що він ніколи і ні при яких обставинах не отримував в АТ КБ «Приватбанк» грошові кошти у розмірі 15000 грн.
На обґрунтування зазначених обставин відповідач надав до суду довідку, видану командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_2 , відповідно до якої ОСОБА_1 з 30.12.2014 по 10.07.2015, з 31.08.2015 по 22.10.2016 та з 10.12.2016 по 10.04.2017 безперервно брав учать в антитерористичній операції (а.с. 59).
Суд не приймає до уваги вказану довідку як доказ того, що ОСОБА_1 не укладав з АТ КБ «Приватбанк» кредитного договору від 25.04.2015, оскільки дана обставина спростовується позивачем, шляхом надання фотокартки відповідача з кредитною карткою (а.с. 119).
Ураховуючи те, що факт отримання кредитних коштів ОСОБА_1 не спростований, вказаний кредитний договір є чинним, в установленому законом порядку недійсним не визнавався, а тому позов в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 41843 грн. підлягає задоволенню.
Разом з тим, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 14634,14 грн.
Відповідно до ст. 625 ЦК УКраїни боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З наданих позивачем розрахунків (а.с. 122-126) вбачається те, що процентна ставка, що нараховувалась за прострочення виконання зобов`язання встановлена в розмірі 43,2 % починаючи з 25.04.2015 по 31.05.2015, 3,6 % починаючи з 01.06.2015 по 20.04.2016, 3,5 % починаючи з 25.04.2016 по 01.01.2017, 0 % починаючи з 120.01.2017 по 01.08.2019, 3,5 % починаючи з 19.08.2019 по 31.07.2020, 3,4 % починаючи з 01.08.2020 по 31.05.2021, 0 % починаючи з 01.06.2021 пор 06.11.2021.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У порушення зазначених вимог ЦПК України суду не надано обгрунтованого розрахунку 3 % річних, не вказано на яку суму забогованості по кредиту нараховувалися 3 % річних, не вказано періоду нарахування 3 % річних, а тому правових підстав для задоволення позову в частині стягнення 3 % річних згідно з ст. 625 ЦК України в розмірі 14634,14 грн. немає.
Ураховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 1921 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 207, 526, 549, 551, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 8, 10-12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263, 265 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :
Позов акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 25.04.2015 № б/н у розмірі 41843 (сорок одна тисяча вісімсот сорок три) грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. судового збору.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. С. Захарчук