Справа№ 141/321/19
Провадження№2/141/57/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Климчука С.В.,

при секретарі судового засідання Маліцькому В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

09.04.2019 року до Оратівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

В обгрунтування позову позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в них із відповідачем народився син ОСОБА_3 , який перебуває на повному її утриманні. При цьому, шлюб між сторонами розірвано 11.01.2012 року, а 25.07.2014 року позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 , та змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

01 вересня 2017 року їх спільний із відповідачем син ОСОБА_3 , почав навчатись у коледжі економіки, права та інформаційних технологій Вищого навчального закладу «Університет економіки та Права «КРОК» за спеціальністю «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність». За період навчання за 2017-2018 рік позивачем було сплачено за навчання 9900,00 грн. та за перший семестр 2018-2019 навчального року 6255,00 грн., всього 16155,00 грн.

Відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати аліментів у розмірі, визначеному судом та нести додаткові витрати на утримання дитини, у зв`язку з розвитком її здібностей. Загальна сума витрат за навчання ОСОБА_3 становить 16155,00 грн., однак відповідач жодної участі у додаткових витратах не несе, а тому ОСОБА_1 з посиланням на норми ст. 185 СК України просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 в сумі 8077,50 коп. та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 1500 грн.

Ухвалою суду від 06.01.2021 року провадження у справі № 141/321/19 відкрито та розгляд справи вирішено проводити 08.02.2021 року за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 08.02.2021 року відкладено розгляд справи № 141/321/19 на 05.03.2021 року, у зв`язку з відсутністю відомостей щодо вручення відповідачу повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Відповідач ухвалу суду отримав 16.02.2021 року, що підтверджується трекінгом поштових відправлень, однак відзив до суду не направив, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

18.09.2020 року до суду надійшла заява адвоката Круглика В.В. від 18.09.2020 року (Вх № 1159/20), згідно якої він просить долучити до матеріалів справи № 141/321/19 копію договору про надання правничої допомоги, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, роздруківку витрат за надання правничої допомоги та довідку № 1708-3Б від 17.08.2020 року.

Згідно ст. 49 ЦПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі (ч. 3 ст. 49 ЦПК України).

Судом встановлено, що у поданому позові ані позивач, ані її представник адвокат Круглик В.В. не посилались на довідку № 1708-3Б від 17.08.2020 року як на підставу своїх позовних вимог. Окрім цього, матеріали справи не містять заяви позивача або її представника про збільшення розміру позовних вимог у справі № 141/321/19.

За вказаних обставин, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог, довідка № 1708-3б від 17.08.2020 року судом до уваги не береться та не досліджується.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

11.01.2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано.

01.08.2017 року між вищим навчальним закладом «Університет економіки та права «КРОК» та ОСОБА_1 (замовником) для ОСОБА_3 (одержувач) укладено договір № 29223-к. Предметом договору є зобов`язання, які бере на себе університет за рахунок коштів замовника, надати одержувачу ОСОБА_3 освітню послугу, а саме здійснити підготовку одержувача на денній формі навчання за спеціальністю «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність» для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста.

Як вбачається з довідки № 1341 від 10.11.2018 року, виданої Коледжом економіки, права та інформаційних технологій університету «КРОК», ОСОБА_3 у 2017 році вступив до Коледжу економіки, права та інформаційних технологій Вищого навчального закладу «Університет «КРОК» і є студентом другого курсу спеціальності «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність». Форма навчання денна. Навчання платне, стипендії не отримує. Термін закінчення навчання липень 2020 року.

Відповідно до довідки № 1012-3Б від 10.12.2018 року, згідно договору № 29223-к було сплачено наступні суми: 02.08.2017 року 2700 (дві тисячі сімсот ) гривень 00 копійок; 26.10.2017 року 3000 (три тисячі ) гривень 00 копійок; 26.01.2018 року 3200 (три тисячі двісті ) гривень 00 копійок; 07.06.2018 року 1000 (одна тисяча ) гривень 00 копійок; 29.08.2018 року 2000 (дві тисячі ) гривень 00 копійок; 21.09.2018 року 2000 (дві тисячі ) гривень 00 копійок; 26.11.2018 року 1000 (одна тисяча ) гривень 00 копійок; 06.12.2018 року 1255 (одна тисяча двісті п`ятдесят п`ять ) гривень 00 копійок. За 2017-2018 навчальний рік сплачено 9900 (дев`ять тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок та за 1 семестр 2018-2019 навчального року було сплачено 6255 (шість тисяч двісті п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Загальна сума витрат за навчання ОСОБА_3 становить 16155,00 грн., однак відповідач жодної участі у додаткових витратах не несе, а тому ОСОБА_1 з посиланням на норми ст. 185 СК України просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 в сумі 8077,50 коп. та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 1500 грн.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується наступним.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 посилалася на те, що у зв`язку із навчанням дитини ОСОБА_3 у вищому навчальному закладі «Університет економіки та права «КРОК» нею сплачено кошти за навчання.

При цьому, суд зауважує, що позивачем в позовній заяві не доведено наявність у дитини розвитку особливих здібностей, талантів в певній галузі науки, натомість, навчання дитини з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. А тому такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.

Крім того, позивач не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Вищий навчальний заклад було обрано позивачем на власний розсуд, без погодження із відповідачем.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 серпня 2020 року по справі № 336/1488/19 (провадження № 61-19103св19).

З врахуванням вказаних обставини справи та доказів, які містяться у матеріалах справи, суд приходить до висновку про необгрунтованість заявлених позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, а позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду, суд відносить витрати зі сплати судового збору на рахунок держави, а витрати на правову допомогу адвоката покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 181, 185 Сімейного Кодексу України, статтями 10, 13, 76-81, 133, 141, 258, 263, 273, 279, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Копію рішення направити сторонам у справі згідно ч.5 ст.272 ЦПК України.

Повний текст рішення суду оформлено та виготовлено 09.03.2021 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ),

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).

Суддя С.В. Климчук