Ухвала

05 березня 2021 року

м. Київ

справа № 344/1029/19

провадження № 61-2994ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 22 жовтня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу.

Позов обґрунтовано тим, що 26 липня 2007 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» у м. Феодосія Автономної республіки Крим укладено договір банківського вкладу (депозиту) № SAMDN2441 «Копілка дітям» + «Карта Універсальна» на суму 1 000,00 грн на 12 місяців + 1 день, до 27 липня 2008 року, під 13,25 % річних.

Згідно з квитанцією від 26 липня 2007 року позивач внесла вищевказану суму вкладу. А відповідно до пункту 1 договору банком було видано вкладнику електронну ощадну книжку (картку) № НОМЕР_1 та відкрито розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 .

За умовами договору проценти на вклад нараховуються щоденно і виплачуються в кінці строку вкладу, після 15:00 години наступного дня. Нараховані проценти додаються до суми вкладу. Договір пролонгується на аналогічний період, якщо до його завершення вкладником не подано заяву про відмову від такого продовження. При пролонгації вкладу проценти встановлюються банком у розмірі, що відповідає діючим на момент пролонгації ставкам для вкладів даного найменування і строку, без укладення додаткових угод. Пунктом 8 договору передбачено право вкладника достроково розірвати договір, письмово попередивши банк за 2 банківських дні.

30 травня 2018 року позивач подала відповідачу заяву про дострокове повернення їй вкладу та нарахованих відсотків по ньому, яка ним отримана 15 червня 2018 року.

Згідно з пунктами 4, 8, 9 договору строк вкладу закінчився на третій банківський день з дати отримання банком заяви позивача, тобто 20 червня 2018 року.

Однак листом від 21 червня 2018 року № 20.1.0.0.0./7-180615/197 Банк відмовив у виплаті вкладу та процентів, посилаючись на тимчасову окупацію території Автономної Республіки Крим.

Відповідно до розрахунку позивача станом на 02 січня 2019 року заборгованість Банку становить 3 948,74 грн, з яких: 3 484,91 грн - вклад (з нарахованими у період з 26 липня 2007 року по 14 серпня 2017 року та доданими до вкладу процентами), 261,06 грн - проценти, нараховані за період з 15 серпня 2017 року по 19 червня 2018 року, 0,13 грн - проценти, нараховані за період з 20 серпня 2018 року по 02 січня 2019 року, 38,67 грн - пеня за прострочення вкладу, 2,90 грн - пеня за прострочення процентів, 161,08 грн - інфляційні втрати. Вказану суму позивач просила стягнути на свою користь з відповідача.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 03 квітня 2019 року позов задоволено в повному обсязі. 24 липня 2019 року ухвалою суду скасовано заочне рішення за заявою відповідача, справу призначено до розгляду в порядку загального провадження.

У жовтні 2019 року представник позивача подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з Банку на користь позивача грошові кошти в сумі 3 642,65 грн, з яких: 3 484,91 грн - вклад та додані до вкладу проценти за період з 26 липня 2007 року по 14 серпня 2017 року, 2,64 грн - нараховані та невиплачені проценти за період з 15 серпня 2017 року по 02 січня 2019 року, 5,12 грн - пеня за прострочення фінансової послуги за період з 20 серпня 2018 року по 02 січня 2019 року, 149,97 грн - інфляційні втрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року,окурокупозов задоволено. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі 3 642,65 грн, з яких: 3 484,91 грн - вклад з 26 липня 2007 року по 14 серпня 2017 року та додані до вкладу проценти, 2,64 грн - нараховані проценти за період з 15 серпня 2017 року по 02 січня 2019 року, 5,12 грн - пеня за прострочення фінансової послуги за період з 20 серпня 2018 року по 02 січня 2019 року, 149,97 грн - інфляційні нарахування. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави 768,40 грн судового збору.

АТ КБ «ПриватБанк» у лютому 2021 року засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Івано-Франківського міського суду від 22 жовтня 2020 року та Івано-Франківського апеляційного суду від 08 лютого 2021 рокуу вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити в нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2021 року - 2 270, 00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у даній справі становить 3 642,65 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (227 000,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Доводи заявника про те, що зазначена справа має виняткове значення для нього, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі є необґрунтованими, оскільки зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанції, зробленими за результатами оцінки доказів, та необхідності переоцінки доказів, що згідно статті 400 ЦПК України не належить до компетенції суду касаційної інстанції, а тому не можуть бути підставою для висновків про наявність обставин, за яких рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Касаційна скарга не містить інших посилань на винятки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків не встановив, заявник їх наявність не обґрунтував.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

При цьому Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 22 жовтня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик