Номер провадження: 22-ц/813/4144/21
Номер справи місцевого суду: 509/2178/20
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

відповідач Приватне підприємство «Лідер Авто Захід»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 липня 2020 року у складі судді Кириченко П.Л.,

в с т а н о в и в:

В травні 2020 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 , яка просить витребувати майно та документи у відповідача ОСОБА_2 , який проживає на території Овідіопольського району Одеської області.

16 липня 2020 року до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб.

В обґрунтування заяви представник позивача посилався на те, що фактично транспортний засіб перебуває у користуванні відповідача, у разі задоволення позову про визнання договорів недійсними та витребування майна з чужого не законного володіння, не вжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, зробити неефективним захист прав позивача в обраний ним спосіб у разі укладення відповідачем з іншими особами будь-яких договорів, предметом яких є транспортний засіб та у разі передання їх у власність іншим особам.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 липня 2020 року накладено арешт на транспортний засіб марки «ТОYOTA LAND CRUISER» VIN НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 , чорного кольору, 2003 року випуску, який належить ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та заяву про забезпечення позову залишити без задоволення. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України у зв`язку з відсутністю пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Посилання позивача на можливість відчуження відповідачем автомобіля є недоведеним, оскільки відповідач у 2019 році придбав автомобіль, користується ним та не планує продавати. Крім того, витребування майна з чужого володіння можливе у будь-якої особи незалежно від відчуження майна відповідачем. 15 травня 2020 року позивач уже звертався із аналогічним клопотанням, в якому йому було відмовлено. Також, посилається на те, що позивач звернувся до суду з позовом 15.05.2020, будучи на території Канади з 17.03.2017, з чого зрозуміло, що подана позовна заява сторонньою особою, повноваження якої не встановлено.

02.02.2021 від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції.

12.02.2021 від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду та ознайомлення з матеріалами справи.

В судовому засіданні 16.02.2021 позивач та його представник були відсутні, представник ОСОБА_2 не заперечував проти розгляду у їх відсутність.

Враховуючи, що справа тривалий час знаходиться на розгляді у суді, у справі наявно достатньо матеріалів для вирішення спору, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи, незважаючи на клопотання про відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку сторін з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 , ПП «Лідер Авто» про визнання договорів комісії та купівлі-продажу автомобіля недійсними.

Позивач пояснила, що не брала участь в правочині купівлі - продажу, комісії, не отримувала кошти від продажу, тому вважає договір недійсним. Вказала на те, що у користуванні ОСОБА_2 перебуває автомобіль, який втрачає свій ресурс, товарний вигляд і може прийти в повну непридатність, що в подальшому унеможливить виконання рішення в разі задоволення позову.

Оскільки ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами про визнання договорів комісії та купівлі-продажу недійсними, суд дійшов вірного висновку, що між сторонами існує спір, що виникає з права власності, тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, автомобіль є предметом спору.

Доводи про відсутність повноважень особи, яка подала позов, не є предметом перевірки у справі про оскарження ухвали суду про забезпечення позову, на стадії апеляційного перегляду вбачається, що у позивачки є представник, який представляє її інтереси за ордером, відтак з таких підстав ухвала суду скасована бути не може, позивач підтримує вимоги.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову не вбачає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 01.03.2021.

Головуючий:

Судді: