Справа № 2-5378/10
Провадження № 2-зз/487/8/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Бобрової І.В., за участю секретаря судового засідання Пономарьової Д.С., в присутності представника заявника ОСОБА_1 , позивача ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві клопотання законного представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову в цивільній справі №2-5378/10,-

ВСТАНОВИВ:

16.02.2021 року законний представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернулася до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, в якому просила скасувати арешт, накладений ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.05.2010 року по справі №2-5378/2010 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 27642423 від 01.06.2010 року) та автомобіль Lexus ES 350, номер державної реєстрації НОМЕР_1 ; скасувати арешт, накладений ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.07.2010 року по справі №2-5378/2010 на нежитловий об`єкт, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 27640972 від 06.07.2010 року).

В обґрунтування заяви зазначила, що в рамках цивільної справи №2-5378/2010 ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.05.2010 року було забезпечено позов та накладено арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль Lexus ES 350, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , право власності на які зареєстровано за ОСОБА_6 .. Крім того, ухвалою від 06.07.2010 року було забезпечено позов та накладено арешт на нежитловий об`єкт, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_6 .. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.12.2010 року по справі №2-5378/2010 з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 стягнуто заборгованість у сумі 382749,28 грн. та витрати у сумі 171 грн.. 11.02.2011 року по зазначеній справі було видано виконавчий лист. Відповідно до постанови від 23.04.2018 року, виданої старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Миколаївській обл., виконавче провадження №24458984 закінчене у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_6 16.12.2016 року. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.03.2019 року було замінено у виконавчому листі боржника з ОСОБА_6 на його спадкоємця неповнолітню доньку ОСОБА_4 від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_5 як законний представник. На підставі зазначеного виконавчого листа, 21.09.2020 року, державним виконавцем Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Курас Ю.В. було відкрито виконавче провадження. Враховуючи, що ОСОБА_6 помер, ОСОБА_4 як єдина спадкоємиця мала намір отримати свідоцтво про право на спадщину. Постановою приватного нотаріуса Ємельянової Н.В. відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що на вищезазначене майно накладено арешт. Посилаючись на те, що застосований захід забезпечення позову у вигляді арешту майна порушує цивільні права ОСОБА_4 , вважала за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалами суду від 31.05.2010 року та 06.07.2010 року у цивільній справі 2-5378/2010.

Представник заявника адвокат Островський С.Б. в судовому засіданні клопотання підтримав, просив про його задоволення. Крім того, зазначив, що застосований судом захід забезпечення позову позбавляє можливості ОСОБА_4 оформити своє спадкове майно.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Царик Р.М. в судовому засіданні заперечували проти клопотання, посилаючись на те, що у разі скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна, боржник буде мати можливість розпорядитися майном, як наслідок, рішення суду про стягнення заборгованості виконане не буде. До того ж, зазначили, що боржник за весь час існування виконавчого провадження про примусове стягнення боргу, жодним чином не намагався погасити борг, що свідчить про його небажання виконувати рішення суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані документи, матеріали цивільної справи №2-5378/2010, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується клопотання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення заявленої вимоги, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1,2 та 4 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебувала цивільна справа №2-5378/2010 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.05.2010 року з метою забезпечення позову було накладено арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль Lexus ES 350, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , право власності на які зареєстровано за ОСОБА_6 ..

Крім того, ухвалою від 06.07.2010 року з метою забезпечення позову було накладено арешт на нежитловий об`єкт, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_6 ..

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.12.2010 року по справі №2-5378/2010 з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 стягнуто заборгованість у сумі 382749,28 грн. та витрати у сумі 171 грн.. 11.02.2011 року по зазначеній справі було видано виконавчий лист.

Відповідно до постанови від 23.04.2018 року, виданої старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Миколаївській обл. Квашенком С.С., виконавче провадження №24458984 за виконавчим листом №2-5378/2010, виданим 11.02.2011 року, закінчене у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_6 16.12.2016 року.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.03.2019 року було замінено у виконавчому листі боржника з ОСОБА_6 на його спадкоємця неповнолітню доньку ОСОБА_4 від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_5 як законний представник.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.09.2020 року, державним виконавцем Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Курас Ю.В. було відкрито виконавче провадження 63084698 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість у сумі 382749,28 грн..

Постановою державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.12.2020 року вищезазначене виконавче провадження об`єднано з виконавчим провадженням №63084869 у зведене виконавче провадження №63817244.

Крім того, постановою державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.12.2020 року з метою забезпечення реального виконання рішення суду накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_4 ..

Так, рішення суду від 20.12.2010 року по цивільній справі №2-5378/2010 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 382749,28 грн. та витрат у сумі 171 грн. до теперішнього часу боржником у добровільному порядку не виконано.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Згідно приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Зокрема Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі"Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з ч.8 ст. 158 ЦПК України якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що рішення суду у цивільній справі №2-5378/2010 не виконане, триває виконавче провадження з примусового виконання даного рішення, суд приходить до переконання, що на теперішній час підстав для скасування заходів забезпечення позову не вбачається, оскільки зняття арешту з майна може зробити неможливим виконання рішення суду, тому клопотання ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.158 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання законного представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову в цивільній справі №2-5378/10 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Боброва І.В.