Ухвала

04 березня 2021 року

м. Київ

справа № 641/8266/16-ц

провадження № 61-5131св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду

м. Харкова від 30 вересня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гриб Надія Миколаївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гібадулова Лариса Августинівна, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Управління адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг та споживчого ринку Харківської міської ради, міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 30 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності

від 19 квітня 2013 року, видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гриб Н. М., зареєстроване в реєстрі за № 212 про придбання ОСОБА_4 однокімнатної квартири, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру

АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2019 року в частині відмови у задоволенні позову про витребування квартири, скасування державної реєстрації та виселення змінено в частині мотивів, з яких в задоволенні позову в частині витребування квартири, скасування державної реєстрації та виселення відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У березні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_2 , у якій вона просила рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в частині визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності від 19 квітня 2013 року та визнання за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1) в порядку спадкування за заповітом скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Як підставу для скасування оскаржуваних судових рішень заявник зазначає те, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У червні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій він просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні його позовних вимог щодо витребування квартири АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , реєстрації за ОСОБА_1 право власності на указану квартиру з припиненням права власності

ОСОБА_2 та усунення перешкоди у користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 та члена її сім`ї - сина ОСОБА_5 ; залишити без змін та не переглядати оскаржувані судові рішення в частині визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності від 19 квітня 2013 року та визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1) в порядку спадкування за заповітом.

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень заявник зазначає необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 645/4220/16-ц та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцять статті 7, частиною одинадцять статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гриб Надія Миколаївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гібадулова Лариса Августинівна, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Управління адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг та споживчого ринку Харківської міської ради, міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, за касаційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду

м. Харкова від 30 вересня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному

веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович