Справа № 466/8981/20 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/3689/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.,

секретаря: Івасюти М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Євдокії Юріївни; приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Євдокії Юріївни; приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

30 листопада 2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у якій просив зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №4533, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Євдокією Юріївною 01.10.2020 року про звернення стягнення із нього на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в загальній сумі 31021,55 грн., який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича, виконавче провадження №63473279.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2020 року в задоволенні заяви відмовлено.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вказує, що він оскаржує у суді виконавчий напис №4533 від 01.10.2020 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Євдокії Юріївни про стягнення з нього на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованість у розмірі 31021,55 грн. та який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича, відкрито виконавче провадження та приватним виконавцем 11.11.2020 винесено постанову про звернення стягнення його заробітної плати. Зазначає, що внаслідок подальшого примусового виконання виконавчого документу, який на теперішній час оскаржується боржником, буде мати місце реальна загроза ускладнення виконання рішення суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у разі його ухвалення.

Окрім цього, вказує, що в оскаржуваній ухвалі суд не навів жодних обґрунтувань з яких він вважав безпідставною нову заяву про забезпечення позову.

Просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 01.12.2020 року та постановити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України суд, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що заява є безпідставно, оскільки судом вже було розглянуто по суті заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову із постановленням обґрунтованої та вмотивованої ухвали суду від 18 листопада 2020 року.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Встановлено, що в провадженні Шевченківського районного суду м.Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Євдокії Юріївни; приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

17 листопада 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 18 листопада 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено. Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_1 не наведено обставин, які свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

30 листопада 2021 року ОСОБА_1 повторно подав заяву про забезпечення позову з аналогічних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Згідно п. 6 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

Згідно із роз`ясненням, яке міститься в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

В позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Є.Ю. від 01 жовтня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №4533.

В порядку забезпечення позову ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Є.Ю. від 01 жовтня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №4533..

З інформації про виконавче провадження вбачається, що приватним виконавцем Пиць А.А. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису та проводяться виконавчі дії.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно виник спір та побоювання заявника, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову не спростовані.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові № 910/1040/18 від 16 серпня 2018 року прийшов до висновку, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він мав намір звернутися до суду. Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи виконавчою службою буде примусово реалізовано майно на прилюдних торгах, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Фірми. В даному випадку Касаційний господарський суд у складі об`єднаної палати погодився з висновком місцевого господарського суду про те, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Відповідно до ст..13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції , було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Конституційний Суд України у п.9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким, лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Зважаючи на те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та вищенаведені норми ЦПК, колегія суддів прийшла до висновку що доводи апеляційної скарги є підставними, та підлягають до задоволення в частині зупинення стягнення на підставі виконавчого напису.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.13 ст. 142 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, таким чином, стягненню з ТзОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягає 420 грн 40 коп. судового зборуза подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 01 грудня 2020 року скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №4533, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Євдокією Юріївною 01.10.2020 року про звернення стягнення із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в загальній сумі 31021,55 грн., який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича, виконавче провадження №63473279.

Стягнути з ТзОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 420 грн 40 коп. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 03 березня 2021 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.