ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3493/21 Справа № 202/7001/20 Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н. Ю. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року про відмову у забезпеченні позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акціонерний банк «РАДАБАНК», третя особа Комунальне підприємство «Агентство регіонального розвитку «Регіон-лідер» Дніпропетровської обласної ради про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Акціонерний банк «РАДАБАНК», третя особа КП «Агентство регіонального розвитку «Регіон-лідер» Дніпропетровської обласної ради про зобов`язання вчинити дії, в якому просить зобов`язати відповідача АТ «Акціонерний банк «РАДАБАНК» відновити управління майном за договором № 24/2 про участь у фонді фінансування будівництва від 22 вересня 2017 року; закріпити за позивачем об`єкт інвестування, а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; закріпити за позивачем вимірні одиниці цього об`єкта інвестування у кількості 9,52 кв.м.; зобов`язати відповідача Акціонерне товариство «Акціонерний банк «РАДАБАНК» прийняти від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок оплати за несплачену частку об`єкта інвестування площею 52,39 кв.м. за ціною не вище 10504 грн. за 1 кв.м.

Разом із позовною заявою позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій він просить заборонити відповідачу Акціонерному товариству «Акціонерний банк «РАДАБАНК», третій особі Комунальному підприємству «Агентство регіонального розвитку «Регіон-лідер» Дніпропетровської обласної ради та будь-яким іншим особам здійснювати відчуження майнових прав та/або здійснювати реєстрацію права власності на об`єкт інвестування, а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідачем АТ «Акціонерний банк «РАДАБАНК» здійснені незаконні дії щодо відкріплення від позивача закріплених за ним вимірних одиниць об`єкта інвестування, а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , припинено управління майном за договором № 24/2 про участь у фонді фінансування будівництва від 22 вересня 2017 року, укладеним з відповідачем.

Вважає зазначені дії незаконними та такими, що порушують умови договору № 24/2 про участь у фонді фінансування будівництва від 22 вересня 2017 року, Правила фонду фінансування будівництва, затверджені рішенням правління банку, оскільки відповідач порушив строки введення будівництва в експлуатацію, необґрунтовано підвищено вартість будівництва.

Як зазначає позивач у своїй заяві, згідно інформації відповідача об`єкти інвестування (квартири) закріплені за інвесторами, на даний час подані документи щодо введення об`єкта будівництва в експлуатацію. Із зазначеного вбачається, що після відкріплення об`єкта інвестування відповідач закріпив дану квартиру за іншою особою, має намір передати квартиру цій особі у власність після введення будинку в експлуатацію.

Отже, є підстави вважати, що відповідач має намір здійснити дії щодо оформлення документів для реєстрації та передання квартири у власність іншій особі, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що за наявних даних та доказів забезпечення позову у вигляді заборони здійснювати відчуження майнових прав та реєстрацію права власності на об`єкт інвестування буде заходом непропорційним втручанню в права інших осіб, може порушити баланс інтересів сторін, а також інших осіб, які на даний час не залучені до участі у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та задовольнити його заяву про забезпечення позову позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не з`ясовані обставини справи, у зв`язку з чим прийнято незаконну ухвалу про відмову у забезпеченні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а ст.152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, районний суд обґрунтовано виходив з того, що за наявних даних та доказів забезпечення позову у вигляді заборони здійснювати відчуження майнових прав та реєстрацію права власності на об`єкт інвестування буде заходом непропорційним втручанню в права інших осіб, може порушити баланс інтересів сторін, а також інших осіб, які на даний час не залучені до участі у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що права на вищевказану квартиру відповідач вже передав іншій особі, що свідчить про те, що відповідач не має наміру виконувати рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки доказів останнього матеріали справи не містять.

Посилання апелянта на те, що суд не скористався правом виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що потягло за собою постановлення незаконної ухвали суду, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки вони не спростовують правильність оскаржуваної ухвали.

Виходячи з викладеного, районний суд дійшов правильного висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про забезпечення позову, оскільки доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду не має.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала відповідає нормам процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права і відсутні підстави для скасування або її зміни.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року про відмову у забезпеченні позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко