З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/765/21
17 грудня 2021 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого - судді Шишка О. А.,
з участю: секретаря Сіщук Г. Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачук Любомир Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" (далі - ТзОВ "Українські фінансові операції") про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І. В., приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачук Л. М.
Зазначає, що у приватного нотаріуса не було правових підстав для видачі виконавчого напису, оскільки сума заборгованості, зазначена в ньому не може вважатись безспірною, така заборгованість за кредитним договором від 20 жовтня 2018 року відсутня.
Отже, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус не переконався належним чином у наявності боргу за кредитним договором, допустив порушення вимог чинного законодавства, зокрема ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року. З врахуванням наведеного, просить позовні вимоги задовольнити, а також стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.
В судове засідання позивач та його представник не з`явились. Представник позивача адвокат Савчук В. Р. подав заяву про розгляд справи без його участі та за відсутності його довірителя, зазначивши, що позовні вимоги вони підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити. Одночасно з заявою представник позивача подав клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. До клопотання додано копію договору №16-06/21 від 16 червня 2021 року про надання правової допомоги з додатком, копію акта виконаних робіт №2 від 25 жовтня 2021 року, рахунок-фактуру №16/09 від 16 вересня 2021 року та квитанцію №12-158К від 17 вересня 2021 року.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, заяв чи клопотань щодо розгляду справи від нього не надходило.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу
Баршацький І. В., приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачук Л. М. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не поінформували, пояснення щодо позову не подали, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від них не надходило.
У зв`язку з цим, відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
При цьому суд враховує, що прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Як видно з матеріалів справи, уповноваженою особою відповідача - ТзОВ "Українські фінансові операції" 12 липня 2021 року отримано копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками та судову повістку про виклик до суду, про що свідчить позначка про одержання в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 37).
Однак з того часу представник відповідача жодного разу не поцікався про хід розгляду справи, в підготовчі засідання, призначені на 05 жовтня 2021 року, 21 жовтня 2021 року, та в судове засідання 17 грудня 2021 року не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 26 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І. В. вчинено виконавчий напис №6017 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ТзОВ "Українські фінансові операції" заборгованості в розмірі 9654,49 грн за кредитним договором № 334460 від 20 жовтня 2018 року. У виконавчому написі зазначено, що строк платежу за вказаним кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів, стягнення заборгованості проводиться за період з 04 листопада 2018 року до 19 січня 2021 року (а.с. 5).
23 березня 2021 року представник ТзОВ "Українські фінансові операції" звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Л. М. із заявою про примусове виконання виконавчого напису №6017 від 26 січня 2021 року (а.с. 6).
24 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачуком Л. М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64940279 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого напису (а.с. 7).
Також 24 березня 2021 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника ( ОСОБА_1 ), якою постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (а.с. 17).
25 березня 2021 року приватним виконавцем у виконавчому провадженні №64940279 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, в описовій частині якої зазначено, що боржник отримує дохід у ФОП ОСОБА_2 , цього ж числа вказану постанову направлено для виконання (а.с. 19)
Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених у статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" ( далі - Закон) та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).
Відповідно до ст. 87 Закону в редакції, чинній на момент видачі виконавчого напису, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок містить такі ж правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем
повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України "Про нотаріат").
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого
напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Таким чином вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і необґрунтованість вимог до боржника.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, постанові Верховного суду від 17 вересня 2020 року у справі №759/6167/18.
Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року.
Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Крім того, у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.
У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не бере, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання
повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).
Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.
Зважаючи на те, що кредитний договір від 20 жовтня 2018 року між
ОСОБА_1 та ТзОВ "Українські фінансові операції" №334460, про стягнення заборгованості за яким нотаріусом за заявою товариства вчинено виконавчий напис, не був посвідчений нотаріально, а також з огляду на те, що заборгованість, про стягнення якої просив відповідач, не можна вважати безспірною, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус в порушення норм Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, ним взято до уваги тільки розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, який зроблено ТзОВ "Українські фінансові операції" одноособово без урахування думки та позиції позивача (тобто, виконавчий напис вчинено виключно на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого стягувачем, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог до позивача), суд вважає, що наявні всі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу;
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження надання правової допомоги ОСОБА_1 представником позивача адвокатом Савчуком В. Р. надано суду: договір про надання правової допомоги від 16 червня 2021 року №16-06/21 з додатком, акт виконаних робіт від 25 жовтня 2021 року, відповідно до якого адвокатом витрачено 30 хв на зустріч із замовником, з`ясування підстав, мети звернення та обставин справи, опрацювання наданих матеріалів, надання правової інформації та консультацій щодо правових підстав для скасування виконавчого напису нотаріуса, вартість послуги - 567,50 грн; впродовж години здійснено підготовку та подачу заяви про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, вартість послуги -
1135 грн; вартість підготовки позовної заяви, підготовки заяви про вжиття заходів забезпечення позову, підготовки додатків до позову, його формування до відправки та подача до суду склала 3405 грн (за 3 години). Також представником позивача надано суду рахунок - фактуру №16/09 від 16 вересня 2021 року на суму 5000 грн та квитанцію №12-158К від 17 вересня 2021 року про сплату ОСОБА_1 вказаної суми за надання правничої допомоги.
З огляду на викладене, з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, витраченого на це часу, обсягу наданих послуг, значення справи для позивача, суд вважає, що з ТзОВ "Українські фінансові операції" на користь ОСОБА_1 слід стягнути 3000 грн витрат на правничу допомогу.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути суму судового збору в розмірі 908 гривень, сплаченого за подання позовної заяви, а також 454 гривень - за подання заяви про забезпечення позову.
Згідно з ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
На підставі наведеного, керуючись ст. 141, 274 - 279, 263 - 265, 280 - 283 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачук Любомир Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити частково.
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 26 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі за №6017, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" 9654,49 грн заборгованості за кредитним договором від 20.10.2018 року №334460 та 500 грн плати за вчинення виконавчого напису.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" на користь ОСОБА_1 1362 грн судового збору та 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Повне рішення складено 28 грудня 2021 року.
Головуючий О. А. Шишко