Справа № 195/18/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И
03.03.2021 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Скрипченка Д.М., за участю секретаря судового засідання - Левкович Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог - Товарна біржа "Українська", про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,
Позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 18 жовтня 1999 року між ними та ОСОБА_3 , як членами Української Товарної біржі згідно ст.15 Закону України "Про товарну біржу", було укладено біржовий договір купівлі-продажу нерухомості, а саме: житлового будинку , розташованого в АДРЕСА_1 .
Відповідно до умов, укладеного в письмовій формі договору купівлі-продажу майна, позивачі придбали Об"єкт Нерухомості: житловий будинок цегловий з розміром житлової площі - 51,8 кв.м, з надвірними спорудами: прибудова "а", л. кухня "Б"; погріб: "Б2", сарай: "В", гараж "Д" - цеглові; вбиральня "Е" дерев"яна, та споруди, що знаходяться в АДРЕСА_1 .
На виконання умов вказаного договору, в день підписання договору, позивачі повністю сплатили вартість придбаного майна. Відповідач отримав від них грошові кошти та передав Об`єкт Нерухомості у їх володіння та користування. В нотаріальному порядку, згідно із ч.1 ст.227 ЦК України (в ред.1963 року), Договір посвідчено не було. Однак сторони умови Договору виконали.
З часу укладення договору купівлі-продажу нерухомості, позивачі являються власниками придбаного Об`єкту Нерухомості, вільно володіють ним та користуються. Їх прав власників ніхто не оспорює. Але відповідно до норм ст.657 діючого Цивільного кодексу України, вони не мають змоги вільно розпорядитися належним їм нерухомим майном, так як договори купівлі - продажу об`єктів нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.
Про обов`язковість нотаріального посвідчення біржового договору позивачі раніше були необізнані, так як при укладенні Договору їм було роз`яснено, що цей договір не підлягає нотаріальному посвідченню (ст.15 Закону України від 10.12 1991 року «Про товарну біржу»), а дізналися тільки при вирішенні питання про його відчуження.
На сьогоднішній день позивачам невідоме місцезнаходження відповідача, що унеможливлює нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна на теперішній час, тому виникла необхідність звернення з відповідним позовом до суду.
Представник позивачів подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачів у судовому засіданні, при цьому наполягає на позовних вимогах та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до вимог ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Зазначене майно належало продавцю ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 12.11.1991 року, виданого Марганецьким БТІ р№1-195.
Визначену вартість об`єкта нерухомості в сумі 5000 гривень позивачі сплатили повністю, що підтверджується відповідними квитанціями до прибуткового касового ордера.
З часу укладення договору купівлі-продажу нерухомості, позивачі являються власниками придбаного Об`єкту Нерухомості, вільно володіють ним та користуються. їх прав власників ніхто не оспорює. Але відповідно до норм ст. 657 діючого Цивільного кодексу України, вони не мають змоги вільно розпорядитися належним їм нерухомим майном, так як договори купівлі - продажу об`єктів нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.
Про обов`язковість нотаріального посвідчення біржового договору позивачі раніше були необізнані, так як при укладенні Договору їм було роз`яснено, що цей договір не підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 15 Закону України від 10.12 1991 року «Про товарну біржу»), а дізналися тільки при вирішенні питання про його відчуження.
Згідно вимог ст. 47 ЦК України (в ред. 1963 року), недодержання в установлених законом випадках нотаріальної форми договору тягне за собою недійсність угоди, але, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.
Згідно діючого законодавства на момент укладення між сторонами договору купівлі-продажу, державна реєстрація правочину, в тому числі, і договору купівлі- продажу нерухомого майна, законом передбачена не була.
В відповідності до діючого на даний час законодавства - а саме ст. 204 ЦК України: «Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним».
В відповідності до ст. 220 ЦК України: «Якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним».
Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Зі змісту ст.182 ЦК України випливає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, яка є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.
Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, що діяло на час вчинення між сторонами правочину, а також чинний Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна, не відносить угоди про придбання нерухомого майна на товарних біржах, як окремий правовстановлювальний документ.
Зміст Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 року №121, відносить біржові угоди до правовстановлювальних документів.
Згідно ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстровані на товарній біржі угоди не підлягають нотаріальному посвідченню.
Отже, перешкодою для позивача в державній реєстрації нерухомого майна є положення ст.657 ЦК України, згідно якого при укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна обов`язковою умовою закону є нотаріальне посвідчення правочину.
Таким чином, угоди, укладені на товарних біржах внаслідок примусового продажу майна платника податків, не можуть бути посвідчені в нотаріальному порядку у зв`язку відсутністю добровільної згоди власника такого майна на його відчуження, який, у свою чергу, має виступати стороною за цим договором.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 06.11.2009 року N 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними (п. 13) наголосив, що у зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.
Зазначені обставини підтверджуються: довідками за вих. №861 від 09.12.2020 року, за вих. № 1561 від 28.12.2020 року наданими виконавчим комітетом Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, інформаційною довідкою від 21.12.2020 року за вих. №478 наданою КП «Томаківське «БТІ» ДОР» та Технічним паспортом на житловий будинок від 17.12.2020 року.
Виходячи з наведеного суд вважає задовольнити позов повністю.
Сплачений по справі судовий збір в сумі 908,00 гривень зарахувати в дохід держави за клопотанням представника позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3,4,9,83,229,235, ч.2 ст.247, 258, 259, 265, 274, 280-284 ЦПК України, ч. 2 ст.220, ст. ст. 261, 267, 328, 334, 367, 655-657 ЦК України, ст. 227 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року №1956-ХІІ,
Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог - Товарна біржа "Українська", про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним - задовольнити.
Сплачений судовий збір в сумі 908 гривень 00 копійок залишити в дохід держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області.
Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення 05.03.2021 року.
Суддя: Д. М. Скрипченко