ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3051/21
провадження № 2/753/4855/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Котвицький В.Л., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 11.04.2013 відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. 27.02.2019 між сторонами була укладена додаткова угода, якою визначено суму заборгованості та узгоджено умови повернення відповідачем останньої. Станом на 20.01.2021 за відповідачем рахується 516,86 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом та 35 906,27 грн. пені.

Ухвалою від 24.02.2021 відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін.

Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.04.2013 ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк», який є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 11.04.2013 та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на сайті Банку (www.privatbank.ua), складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Однак, оскільки відповідач вчасно не повертав кредитні кошти, у нього виникла заборгованість перед банком. У зв`язку з цим, між банком та позичальником 27.02.2019 підписано додаткову угоду.

Відповідно до зазначеної додаткової угоди, банк здійснює анулювання частини заборгованості, а саме: нарахованої пені у сумі 35 827,70 грн. та штрафу у сумі 1843,65 грн. (п. 1.2), за умови, що позичальник не пізніше 27.02.2019 здійснить платіж у рахунок погашення заборгованості у сумі 1386,34 грн. (п. 1.5.1) та у подальшому протягом шести місяців щомісячно до 25 числа кожного місяця здійснюватиме платежі у сумі1309,33 грн. (п. 1.5.2). При дотриманні вказаного графіку погашення заборгованості процентна ставка за кредитом становитиме 0,01% (п. 1.4). Строком повернення кредиту визначено 25.08.2019 (п. 1.3). До додаткової угоди також додано графік погашення суми боргу за реструктиризацією на термін 6 місяців, який також підписано відповідачем.

Згідно з п. 1.7, 1.7.1, 1.7.2 в разі порушення Клієнтом строків по погашенню кредиту, зазначених в п.1.5.2 понад 31 день безперервно: терміном повернення кредиту є 31 день з моменту такого порушення (однак, в будь якому випадку не пізніше терміну, зазначеного у п.1.3. цієї угоди); вся заборгованість за кредитом, починаючи з дня, який слідує за днем повернення кредиту (який визначається відповідно до п.1.7.1 угоди), є простроченою

Банком було виконано свої зобов`язання, а саме на підставі договору надання банківських послуг, відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, укладено додаткову угоду про реструктуризаціє боргу.

Однак, уклавши з АТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, а у подальшому підписавши додаткову угоду, відповідач порушив свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 20.01.2021 становить 36 423,13 грн., та складається з: 516,86 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом та 35 906,27 грн. заборгованості за пенею.

Вирішуючи даний спір суд враховує такі положення чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли зобов`язально-договірні відносини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з вимогами статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Банком було виконано свої зобов`язання, а відповідач, уклавши з АТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти, а в подальшому підписавши додаткову угоду про реструктиризацію боргу, порушив свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 20.01.2021 становить 36 423,13 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Частиною 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Вимогами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За змістом ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 356/1635/16-ц у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що висновок суду апеляційної інстанції про недоведеність факту отримання відповідачем платіжної картки із встановленим лімітом кредитування та отримання позичальником кредитних коштів, а також про відсутність кредитних правовідносин між сторонами не може вважатись обґрунтованими, оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Суд приймає до уваги, що відповідачем 27.02.2019 підписано Додаткову угоду, якою він підтвердив свою згоду на реструктуризацію заборгованості за кредитним договором, укладеним 11.04.2013, а разом з тим погодив суму пені, відсотків за користування кредитом.

Підписавши Додаткову угоду та графік погашення заборгованості відповідач погодив істотні умови кредитного договору, а саме: процентну ставку по кредиту, яка складає 0,01%, розмір та термін внесення щомісячних платежів, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, штраф при порушенні термінів платежів, тобто погодив запропоновані йому банком умови повернення кредиту.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачем при підписанні додаткової угоди від 27.02.2019 було погоджено, запропоновані банком істотні умови кредитного договору та нараховані суми по кредитному договору.

З наведеного вбачається, що у позивача наявні належні підстави для стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором, нарахованих процентів за користування кредитом та пені, а відтак позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становить 2270,00 гривень.

Керуючись ст. ст.4, 12, 13, 76 - 81, 141, 258 -259, 265, 268, 274-279, 354 - 355 ЦПК України, ст.ст. 509, 510, 526, 546, 611,625, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () заборгованість у сумі 36 423,13 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 2270,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Дарницький районний суд міста Києва.

Повний текст судового рішення складено 30.04.2021.

Суддя В.Л. Котвицький