Справа №760/5102/21
Провадження №6/760/448/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

02 березня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

за участю секретаря Федеренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Коновалова Олександра Сергійовича про примусове проникнення до сейфової скриньки боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

01.03.2021 р. до Солом`янського районного суду м. Києва надійшли матеріали подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Коновалова О.С., відповідно до якого приватний виконавець просить:

надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Коновалова О.С. на примусове проникнення до сейфової скриньки в АТ КБ «Приват Банк» референс договору - 0038 , номер скриньки - НОМЕР_1, яка згідно інформації від АТ КБ «Приват Банк» відкрита у зв`язку з наявністю договору про найм (оренду) індивідуального банківського сейфу боржником ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 - 2015-08-31Т00:00:00.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Коновалова О.С. перебуває виконавче провадження № 60630911 з примусового виконання виконавчого листа 760/7397/17, виданого 07.11.2019 р. Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 1251697,98 грн.

Виконавче провадження №60630911 було відкрито 15.11.2019 року.

Згідно відповіді АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» від 05.10.2020 р №20.1.0.0.0/7-201005/4838 боржником відкрито сейфову скриньку, референс договору - 0038 , номер скриньки - НОМЕР_1.

У зв`язку з вищевикладеним було винесено постанову про арешт майна боржника від 16.11.2020 р. №60630911 якою накладено арешт на майно, що перебуває в сейфовій скриньці в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» референс договору - 0038 , номер скриньки - НОМЕР_1, зобов`язано АТ «КБ ПРИВАТ БАНК» надати інформацію про місцезнаходження вищевказаної сейфової скриньки, заборонено користування вищевказаною сеймовою скринькою будь-яким особам, а також зобов`язано АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» повідомити про можливість надання доступу до майна боржника з зазначенням дати та часу надання доступу.

Листом від 14.01.2021 р. №20.1.0.0.0/7-210105/12168 АТ «КБ ПРИВАТ БАНК» повідомило про неможливість надання доступу без рішення суду.

Боржником самостійно рішення суду не виконується.

На підставі викладеного приватний виконавець просить задовольнити подання.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця чи приватного виконавця. Прохальна частина подання містить клопотання про розгляд справи за відсутності приватного виконавця.

З огляду на положення ч. 2 ст. 439 ЦПК України розгляд подання здійснено судом без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Відповідно до пунктів 4, 13, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Отже, Закон України "Про виконавче провадження" передбачає право державного виконавця на звернення до суду із поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

З матеріалів виконавчого провадження, наданих суду державним виконавцем, судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Коновалова О.С. перебуває виконавче провадження № 60630911 з примусового виконання виконавчого листа 760/7397/17, виданого 07.11.2019 р. Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 1251697,98 грн.

18.11.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Коноваловим С.О. винесено постанову ВП № 60630911 про відкриття виконавчого провадження, з примусового виконання виконавчого листа 760/7397/17, виданого 07.11.2019 р. Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 1251697,98 грн.

16.11.2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Коноваловим С.О. винесено постанову ВП № 60630911 про арешт майна боржника.

Згідно з положенням статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Як зазначено у статті 30 Конституції України, статті 311 ЦК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і сновоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Частиною першою статті 439 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/41727/19-ц, провадження 61-19942св19.

Будь яких доказів того, що на час звернення до суду з даним поданням боржнику було відомо про наявність відкритого виконавчого провадження відносно нього суду надано не було.

Матеріали справи не містять доказів про те, що боржник ОСОБА_1 був обізнаний про намір приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Коновалова О.С. вчинити виконавчі дії з опису та арешту його майна, яке перебуває у банківській скриньки, оскільки відповідні процесуальні документи виконавчого провадження не були вручені останньому.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В силу положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, державний/приватний виконавець повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Установивши, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Коноваловим О.С. не надано суду належних доказів ухилення боржника від виконання рішення суду та перешкоджанню ним у здійсненні виконавчих дій, суд, дійшов висновку про відмову у задоволенні подання про примусове відкриття банківської скриньки, що перебуває у користуванні боржника.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 439 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Коновалова Олександра Сергійовича про примусове проникнення до сейфової скриньки боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кушнір С.І.