1Справа № 335/8366/20 2/335/460/2021
РІШЕННЯ
08 грудня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., за участю секретаря судового засідання Огнев`юк Н.В., представника позивачів адвоката Шумкової С.В., розглянувши у залі суду м.Запоріжжя у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення частини орендної плати, -
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника адвоката Шумкової (Немни) С.В. звернулися до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 про стягнення частини орендної плати, посилаючись на те, що вони є співвласниками нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , яке відповідачкою передано в оренду. Позивачі своєї згоди на укладання договору оренди не надавали, домовленості про поділ доходу від оренди приміщення між ними не існувало. Посилаючись на ст.ст.358, 359, 759, 762 ЦК України, Методику визначення мінімальної суми орендного платежу за нерухоме майно фізичних осіб на території м.Запоріжжя, затверджену рішенням Запорізької міської ради № 16 від 29.05.2013 року, позивачі просять стягнути з відповідачки на їх користь частину орендної плати за період з 01.10.2017 року по 30.09.2021 року.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи.
09.12.2020 ухвалою судді задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 , та вирішено судові засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах якої діє адвокат Шумкова (Немна) С.В. до ОСОБА_3 про стягнення частини орендної плати, проводити у режимі відеоконференції за допомогою сервісу "EASYCON".
06.11.2020 року ухвалою судді задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів. Витребувано у ОСОБА_3 договір/договори оренди нежитлового приміщення № 44 в будинку АДРЕСА_2 зі всіма додатковими угодами та/або додатками до нього, які є його невід`ємною частиною, що підписані та діють починаючи з жовтня 2017 року і по теперішній час.
15.12.2020 на адресу суду від позивачів надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої останні заперечують проти доводів відповідача, посилаючись на їх необґрунтованість. Оскільки на теперішній час порядок користування спільним нежитловим приміщенням між сторонами не встановлено, а також триває експертиза в рамках судової справи про виділ частини приміщення в натурі, тому відповідач не може самостійно вирішувати яка частина приміщення належить їй, та дає підстави вважати, що відповідач користується на власний розсуд всією площею нежитлового приміщення без узгодження з іншими співвласниками. Також зазначають, що твердження відповідача щодо відсутності договору оренди нежитлового приміщення спростовуються відповіддю ГУ ДФС у Запорізькій області від 21.03.2018 року відповідно до якої: ОСОБА_4 надає в оренду нежиле приміщення АДРЕСА_1 , для розміщення салону краси на підставі договору з ФОП ОСОБА_5 , яка здійснює свою діяльність у сфері надання послуг перукарнями та салонам краси на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця. Інші працівники салону краси « ІНФОРМАЦІЯ_1 » знаходиться в трудових відносинах з ФОП « ОСОБА_6 , або діють як фізичні особи підприємці на підставі договорів про надання послуг оренди робочого місця для провадження незалежної професійної діяльності.
Також 15.12.2020 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про виклик свідків, клопотання про витребування доказів про справі в порядку ст.84 ЦПК України, а також клопотання про перехід від спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження, обґрунтовуючи її тим, що дана справа потребує детального розгляду по суті та з`ясування всіх обставин справи.
15.02.2021 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін до розгляду за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання.
22.03.2021 року на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів, в яких відповідача просить відмовити у задоволенні клопотання про витребування доказів, оскільки вимоги клопотання виходять за межі предмету судового спору та не можуть бути визнані судом належними та допустимими доказами у справі.
23.03.2021 через канцелярію суду від ОСОБА_1 надійшли пояснення в порядку ст.43 ЦПК України, відповідно до яких позивач наполягає на задоволенні свого клопотання про витребування доказів, оскільки вони мають відношення до розгляду справи по суті, а відповідач не виконав ухвалу суду, та не надав самостійно договори оренди нежитлового приміщення.
Ухвалою суду від 23.03.2021 року частково задоволено клопотання ОСОБА_1 та витребувано у Головного управління ДФС у Запорізькій області копії матеріалів фактичної перевірки від 12.03.2018 року, за адресою розташування салону краси «Лабораторія краси» АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення № 44, витребувано у Відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області копії матеріалів перевірки за викликом ОСОБА_7 за фактом побиття вікон у приміщенні салону краси, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення 44, яке відбулось 05.11.2017 року.
21.09.2021 року на виконання ухвали судді від 23.03.2021 року, через канцелярію суду від Відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області завірені копії матеріалів з розгляду заяви ОСОБА_7 , від 05.11.2017 року.
15.06.2022 року на адресу суду від відповідача надійшли додаткові пояснення в зв`язку з надходженням до матеріалів справи додаткових доказів, відповідно до яких остання просить суд не брати до розгляду в якості доказів матеріали Відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області з розгляду заяви ОСОБА_7 , від 05.11.2017 року, як такі, що не відповідають вимогам належності доказів за ч.ч.1,4 ст.77 ЦПК України.
17.06.2021 року через електрону адресу суду від ОСОБА_1 , надійшло клопотання про повторне направлення ухвали судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2021 року до Головного управління ДФС у Запорізькій області про витребування доказів по справі для виконання.
17.06.2021 року судом повторно направлено ухвалу суду від 23.03.2021 року до Головного управління ДФС у Запорізькій області про витребування доказів, а також додатково роз`яснено наслідки не виконання ухвали суду.
08.07.2021 року на виконання ухвали суду від 23.03.2021 року від Головного управління ДПС у Запорізькій області надійшла відповідь про неможливість надання завірених копій матеріалів перевірки салону краси «Лабораторія краси» за адресою: АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення № 44, оскільки по ним закінчився термін зберігання.
13.08.2021 року через канцелярію суду від позивачів надійшла уточнена позовна заява про збільшення розміру позовних вимог, а саме позивачі просять стягнути з ОСОБА_3 частину орендної плати на користь ОСОБА_1 у розмірі 74 017,93 грн., та на користь ОСОБА_2 у розмірі 25 027,64 грн.
13.08.2021 року ухвалою суду прийнято уточнену позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника адвоката Шумкової (Немни) С.В. до ОСОБА_3 про стягнення частини орендної плати. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
10.09.2021 року через канцелярію суду від відповідача надійшли додаткові пояснення з урахуванням уточненої позовної заяви. Відповідно до яких відповідач наполягає, що за період з 01.10.2017 року по 30.09.2021 року договір оренди нежитлового приміщення не укладався, орендна плата не сплачувалась та відповідачем не отримувалась, податкові зобов`язання щодо орендної плати об`єкта нерухомості не нараховувались та не сплачувались.
09.11.2021 року на електрону адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшли пояснення відповідно до ст.43 ЦПК України, в яких позивач підтримала уточнену позовну заяву про збільшення розміру позовних вимог, просила суд її задовольнити.
У судовому засіданні представник позивача та позивач ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених в уточненій позовній заяві та у письмових поясненнях.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена судом у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи суду не подавала, а відтак суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 11.02.2014 року за ОСОБА_2 , ОСОБА_8 визнано право власності у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкодавця ОСОБА_9 по 1/8 частини нежитлового приміщення АДРЕСА_1 .
30.05.2017 року ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 видано довіреність, відповідно до якої ОСОБА_1 є її представником з усіх питань, що будуть стосуватись розпорядження будь-яким належним їй нерухомим та/або рухомим майно. Для здійснення повноважень, наданих довіреністю від 30.05.2017 року №1497, ОСОБА_1 надано право, зокрема, представляти інтереси перед третіми особами, і усіх підприємствах, установах, організаціях, одержувати належне ОСОБА_2 майно, включаючи грошові суми, в тому числі орендну плату користуватись правом подання та підпису всіх без винятку документів та їх дублікатів тощо.
Відповідно до договору дарування частки нежитлового приміщення, посвідченого 18.09.2019 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Саламатовою М.В., зареєстрованого в реєстрі №1919, ОСОБА_2 безоплатно передала у власність ОСОБА_1 1/8 части нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення № 44.
28.05.2019 року ОСОБА_1 зверталась до начальника Вознесенівського ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області з заявою, що невідомі особи незаконно перебувають на території приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення № 44 співвласницею якого вона являється. ОСОБА_1 пояснила, що особи, які на разі перебувають в приміщенні стверджують, що орендують дану площу у ОСОБА_4 , яка теж являється співвласницею вищезазначеного приміщення, але при цьому не надають будь-яких підтверджуючих документів.
Відповідно до відповіді, наданої 05.06.2019 року за підписом начальника Вознесенівського ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, в діях ОСОБА_4 не вбачається склад кримінального правопорушення. Між сторонами склались цивільно-правові відносини для вирішення яких ОСОБА_1 запропоновано звернутися до суду в індивідуальному порядку, згідно зі ст.16 ЦК України.
Відповідно до листа ГУ ДПС у Запорізькій області від 06.07.2021 року зазначено, що за зверненням громадянки ОСОБА_1 від 19.02.2018 року, фахівцями ГУ ДФС у Запорізькій області було здійснено фактичну перевірку салону краси « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення № 44, з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення договору, оформлення трудових відносин з працівниками. Проведеною перевіркою з вищезазначених питань порушень не встановлено. Крім того, листом ДПС у Запорізькій області від 12.03.2018 року ОСОБА_1 було повідомлено, що ОСОБА_4 надавала на підставі договору оренди нежиле приміщення № 44 в будинку АДРЕСА_2 приватному підприємцю, яка здійснювала свою діяльність у сфері надання послуг перукарнями та салонам краси, а не самостійно здійснювала діяльність в зазначеному приміщенні. Надати завірені копії матеріалів перевірки салону краси « ІНФОРМАЦІЯ_1 », не є можливим оскільки по ним закінчився термін зберігання.
Згідно з частиною першою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Згідно з вимогами статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частин першої та другої статті 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Згідно з частиною третьою статті 358 Цивільного кодексу України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Стаття 358 Цивільного кодексу України встановлює певний алгоритм дій при користуванні спільною частковою власністю: сторони володіють/користуються/розпоряджаються такою власністю за взаємною згодою; у разі недосягнення згоди між співвласниками про порядок володіння та користування майном, співвласник має право звернутися до суду з позовом про надання йому у володіння та користування тієї частини майна, яка відповідає його частці; і лише у випадку неможливості надання у володіння та користування майна /неможливість визначення окремого порядку користування, занадто малий об`єкт спільної часткової власності /автомобіль і т.д./ тощо/ співвласник має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються майном, відповідної матеріальної компенсації.
Позивачі просять стягнути з відповідача ОСОБА_3 частину орендної плати на користь ОСОБА_1 у розмірі 74 017,93 грн., та на користь ОСОБА_2 у розмірі 25 027,64 грн. за одноособове володіння і користування спільним нерухомим майном нежитловим приміщення №44 на підставі статті 359 Цивільного кодексу України, Методики визначення мінімальної суми орендного платежу за нерухоме майно фізичних осіб на території м.Запоріжжя, затверджену рішенням Запорізької міської ради № 16 від 29.05.2013 року.
Вказана сума розрахована позивачами з урахуванням того, що за період 01.10.2017 року по 30.09.2021 року відповідач отримала за договором оренди з третьою стороною, дохід за надання в оренду нежитлового приміщення АДРЕСА_1 .
Відповідно до статті 359 Цивільного кодексу України плоди, продукція та доходи від використання майна, що є у спільній частковій власності, надходять до складу спільного майна і розподіляються між співвласниками відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
За загальними нормами ст.ст.76-82 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Посилання позивачів на відповідь ГУ ДПС у Запорізькій області від 06.07.2021 року, як на доказ існування договору оренди нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , суд не приймає до уваги оскільки відповідно до даної відповіді ГУ ДПС у Запорізькій області зазначено лише те, що ОСОБА_4 надавала в оренду зазначене нежитлове приміщення. При цьому не зазначено на підставі якого саме договору між сторонами існували договірні відносини, не зазначено номер, дата, строк дії даного договору оренди, в який саме період ОСОБА_4 надавала третім особам в оренду зазначене нежитлове приміщення, між ким саме укладено договір оренди, та інші істотні вимоги договору, а також який дохід отримала від оренди приміщення.
Крім того, відповідно до відомостей від 08.09.2021 року з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_4 за період з 01.10.2017 - 01.01.2020 рік доходи від орендної плати нерухомості не отримувались, податкові зобов`язання щодо орендної плати об`єкта нерухомості не нараховувались та не сплачувались.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 16.06.2020 року (справа №145/2047/16-ц) зазначено:
«7.1. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. 7.2. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. 7.9. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. 7.10. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).7.13. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).»
Отже в матеріалах справи відсутні будь-які дані та інформація про договір оренди, дані про дату його укладання та строк дії, сторін та їх юридичний статус, предмет оренди, розмір орендної плати та порядок здійснення платежів, прав та обов`язків сторін, обов`язки сторін, а також не має копії договору оренди, доказів укладення такого договору оренди.
Також суд не приймає до уваги як доказ існування договору-оренди матеріали, що надійшли з Відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області за результатами розгляду заяви ОСОБА_7 , від 05.11.2017 року, скільки дані матеріали стосуються перевірки за фактом побиття вікон у нежитловому приміщенні АДРЕСА_1 , та не мають ніякого відношення до предмету даного позову.
Отже, на виконання вимог частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України позивачем не доведено факту існування договору оренду та отримання відповідачем орендної плати від будь-яких осіб, з огляду на що в задоволенні позову слід відмовити.
У разі відмови в позові, відповідно до частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст.2,3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення частини орендної плати,- залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення, апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Повний текст рішення виготовлено 17.12.2021 року.

Суддя Рибалко Н.І.