Справа №: 398/2098/21
провадження №: 2/398/1358/21
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - Нероди Л.М.,
з участю секретаря Шаповал І.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу №398/2098/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
01.11.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1452287, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 9 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно із графіком платежів.
11.03.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №11032020, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до відповідача.
Після укладення вказаного договору факторингу ТОВ «Авентус Україна» на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення прав вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
Проте, відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором та після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора.
Крім того, представник позивача зазначив, що з моменту отримання прав вимоги до відповідача, а саме з 11.03.2020 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
У зв`язку із чим представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату судового засідання повідомлена належним чином, враховуючи приписи ст. 128 ЦПК України, причини неявки суд не повідомила, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не надала
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.08.2021 року відкрито спрощене провадження у справі.
19.10.2021 року Олександрійським міськрайонним судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
01.11.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1452287, згідно п.1.1 якого товариство надає клієнту позику - грошові кошти в розмірі 9 000,00 (дев`ять тисяч гривень) грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування позикою.
Відповідно до п. 1.2. договору, позика надається строком на 20 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом зобов`язань за цим договором.
Договір було оформлено у електронній формі, шляхом створення (формування) електронних документів, а його підписання було здійснено з використанням електронного цифрового підпису за допомогою одноразового ідентифікатора.
Згідно до п.1.3 договору сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування позикою: знижена процентна ставка в розмірі 1,71% від суми позики за кожний день користування позикою (624,15% річних) у межах строку надання позики, зазначеного в п.1.2. цього договору; стандартна процентна ставка становить 1,80 % від суми позики за кожний день користування позикою (657% річних), яка застосовується згідно з пунктами 1.7, 3.4, 3.6.2 договору (продовження строку користування позикою, недотримання умов терміну повного повернення позики, порушення строків виконання зобов`язань за договором).
Сторони дійшли згоди, що клієнт розуміє та надає згоду товариству, що використання стандартної процентної ставки є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов договору(п.3.7 Договору).
За пунктом 1.5. указаного договору, позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий клієнтом.
Того ж дня, 01 листопада 2019 року ОСОБА_1 підписала електронним підписом паспорт споживчого кредиту, в якому сторони обумовили тип кредиту, його суму, строк кредитування, річний та щомісячний процент, плату за оформлення договору, порядок повернення та інші суттєві умови.
11.03.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 11032020, за пунктом 1.1. якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору.
11.03.2020 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Авентус Україна» підписали акт прийому-передачі реєстру боржників кількістю 3463 за договором факторингу № 11032020 від 11.03.2020 року.
На виконання п. 1.3 Договору факторингу, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі, від імені ТОВ «Авентус Україна» направлено повідомлення про відступне права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ».
ОЦІНКА СУДУ
Судом встановлено, що 01.11.2019 року ОСОБА_1 підписала за допомогою електронного підпису договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1452287.
11.03.2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 11032020 за умовами якого до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 1452287 від 01.11.2019 року.
Аналізуючи наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала, у зв`язку з чим має перед відповідачем заборгованість за основною сумою боргу та відсотками, сплата яких встановлена умовами кредитного договору.
Так, як вбачається із п. 2.4 Договору, клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути позику та сплатити проценти за користування, штрафи та пеню (у разі наявності).
Згідно до п.1.3 договору сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування позикою: знижена процентна ставка в розмірі 1,71% від суми позики за кожний день користування позикою (624,15% річних) у межах строку надання позики, зазначеного в п.1.2. цього договору, що становить 3078,00грн. та стандартна процентна ставка становить 1,80 % від суми позики за кожний день користування позикою (657% річних), яка застосовується згідно з пунктами 1.7, 3.4, 3.6.2 договору (продовження строку користування позикою, недотримання умов терміну повного повернення позики, порушення строків виконання зобов`язань за договором), що становить 3240,00грн.
Отже, оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала нарахування процентів здійснено за стандартною процентною ставкою 1,80% від суми позики за кожен день користування позикою, тобто 9000,00 х (1,8% х 20(днів)) = 3240,00грн.
Разом з тим, пунктом 4.5 Договору визначено, що штрафи за Договором нараховуються у момент сплати, але в будь якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення Клієнтом зобов`язань за цим Договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної Клієнтом за цим договором, і становить: 4500,00 грн.
Таким чином, враховуючи зазначені у договорі умови нарахування штрафів та пені, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення пені задовольнити частково, та стягнути лише суму пені у розмірі 4500,00 грн., яка передбачена п. 4.5 Договору.
За таких обставин, оскільки відповідач належним чином умови договору не виконала та в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не сплатила, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 9000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 3240,00 грн., а також заборгованості за пенею у розмірі 4500,00 грн.
Згідно зі ч. 1 ст.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст.5ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до вимог частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1047ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Із дослідженого судом кредитного договору №1469471 від 06.11.2019 року встановлено, що оспорюваний договір укладено в електронній формі.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст.11Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. Підстав відступити від такого правового висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах під час розгляду цієї справи колегією суддів не встановлено.
При цьому, як убачається з матеріалів справи, відповідач належним чином не сплачувала заборгованість ні новому, ні попередньому кредитору, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість.
Відповідно до ст.518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.
У відповідності до ст.526ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК.
Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).
Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.
Враховуючи те, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, тобто відповідач не виконує передбачені кредитним договором і законом зобов`язання, відповідач має право вимагати повернення позики, сплати процентів та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 9000,00грн., заборгованості за відсотками в розмірі 3240,00грн. та заборгованості за пенею в розмірі 4500,00грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 264, 265, 273, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, задоволити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 13.12.2021 року.
Учасники справи:
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання, зареєстроване у встановленому порядку: АДРЕСА_1 .
СУДДЯ: Л.М.НЕРОДА