ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року

м. Харків

справа №643/17384/19

провадження №22-ц/818/1655/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Антонович А.А.,

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року, ухвалену в складі судді Шевченко Г.С.,-

УСТАНОВИВ:

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство (надалі ПАТ) «УкрСиббанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 5272,63 дол. США, що в гривневому еквіваленті згідно з офіційним курсом НБУ станом на 22.04.2014 становить 59303,66 грн, та судових витрат.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 12.08.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 14626 дол. США зі сплатою 8,49% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості не пізніше 12.08.2015, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за його користування в сумі, у строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 22.01.2009 ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду №1, згідно якої погашення нарахованих процентів мало відбуватися з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти. 17.02.2009 ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду №2, згідно якої сторони домовились про зміну графіку погашення кредиту. 12.08.2007 з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань ОСОБА_1 між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №223055, відповідно до умов якого ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання перед кредитором відповідати як солідарний боржник за зобов`язаннями ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, однак ОСОБА_1 зобов`язання по поверненню кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку із чим станом на 22.04.2014 у нього виникла заборгованість перед позивачем у загальній сумі 5272,63 дол. США, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 22.04.2014 становить 59303,66 грн. 20.04.2015 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК Довіра та гарантія» був укладений договір факторингу №17, відповідно до якого ТОВ «ФК Довіра та гарантія» набуло право нового кредитора до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу №0 від 12.08.2008.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.07.2014 зупинено провадження по цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором до набрання законної сили рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання поруки припиненою.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.10.2014 по справі №641/7487/14-ц задоволено позов ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання поруки припиненою. Визнано припиненою поруку, що встановлена договором поруки №223055 від 12.08.2008, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_4 .

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16.12.2014 по справі № 641/7487/14 апеляційну скаргу ПАТ «Укрсиббанк» відхилено. Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.10.2014 залишено без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.04.2015 касаційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» відхилено. Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.10.2014 та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 16.12.2014 залишено без змін.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.08.2015 по справі №645/3898/14-ц відновлено провадження по справі ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.11.2015 до участі у справі в якості правонаступника позивача ПАТ «УкрСиббанк» залучено ТОВ «ФК Довіра та гарантія».

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , 30.11.2020 подала апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.11.2015 про залучення у якості правонаступника позивача ТОВ «ФК Довіра та гарантія» скасувати, заяву ТОВ «ФК Довіра та гарантія» про залучення правонаступника позивача залишити без задоволення.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що судом першої інстанції неправомірно залучено в якості правонаступника позивача ТОВ «ФК Довіра та гарантія» та вирішено справу на його користь. З довідки від 18.11.2015 (а.с. 159) вбачається, що суд розглянув відповідну заяву в судовому засіданні без участі сторін, ОСОБА_1 не повідомлявся про вказане судове засідання належним чином. Звертаючись до суду з відповідною заявою представник ТОВ «ФК Довіра та гарантія» документи в обгрунтування заявлених вимог подав не в оригіналі, що суперечить вимогам ЦПК України, а в копіях, які не засвідчені належним чином, а отже, такі докази є недопустимими. Більш того, з цих документів тільки витяг з реєстру боржників (т.1 а.с. 146) містить прізвище ОСОБА_1 , проте цей документ взагалі не підписаний сторонами. Оскільки судове засідання відбулося без участі сторін, суд не мав можливості пересвідчитися в наявності оригіналів письмових доказів та засвідчити копії вказаних письмових доказів. Апелянт ставить під сумнів вказані копії документів, та вимагав би дослідження у судовому засіданні оригіналів зазначених документів. Але він був позбавлений можливості заявити про це в судовому засіданні через неналежне повідомлення про час та місце судового розгляду.

Нарахування процентів за користування кредитним коштами є істотною умовою кредитного договору. Але пунктом 2.2. договору факторингу №17 від 20.04.2015 визначено, що права вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим договором, відступаються в розмірі заборгованості Боржника перед Клієнтом, без права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами первинних договорів та визначені в Реєстрі боржників. Пунктом 4.6. зазначеного договору факторингу визначено, що Фактор не бере на себе будь-яких договірних зобов`язань Клієнта за первинними договорами, окрім права вимоги за такими первинними договорами щодо погашення заборгованості з боржників. Отже, ТОВ «ФК Довіра та гарантія» (Фактор) не прийняла на себе усі права та обов`язки кредитодавця за кредитним договором. Фактично договором факторингу передано лише право вимоги фіксованої суми, зазначеної в Реєстрі боржників. Проте суд першої інстанції обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах, не перевірив, докази не дослідив, а отже, неправомірно залучив ТОВ «ФК Довіра та гарантія» в якості правонаступника в даній справі. Оскільки позивачем у цивільній справі № 645/3898/14 може бути виключно кредитодавець за кредитним договором, заява ТОВ «ФК Довіра та гарантія» про залучення до участі у справі у якості позивача задоволенню не підлягає. Матеріали справи не містять доказів переходу не тільки прав кредитора за кредитним договором, а й будь-якого іншого права вимоги від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «ФК Довіра та гарантія». Так умовами договору факторингу №17 від 20.04.2015 передбачено, що право власності та права вимоги, які відступаються за цим договором, вважаються такими, що перейшли від Клієнта Фактору в день підписання Акту приймання-передачі права вимоги за умови виконання Фактором зобов`язань, передбачених п. 3.1.1. цього Договору. Однак надані до суду копії документів не містять відповідних пунктів, виконання яких зумовлює перехід права вимоги, і неможливо встановити, які обов`язки покладено на Фактора, як умова набуття права вимоги за договором. Доказів фактичного виконання пункту 3.1.1. договору матеріали справи також не містять, а отже, відсутні докази фактичного набуття права вимоги за договором ТОВ «ФК Довіра та гарантія». На підставі викладеного апелянт вважає, що ТОВ «ФК Довіра та гарантія» не є кредитором за кредитним договором №0 від 12.08.2008, а отже, не є належним позивачем у справі.

03.02.2021 директор ТОВ «ФК Фінрайт» подав до суду письмове пояснення, яким просить долучити до участі у справі правонаступника позивача ТОВ «ФК Фінрайт», залишити оскаржувану ухвалу суду про заміну сторони позивача АКІБ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «ФК Довіра та гарантія» без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Посилається на те, що до суду першої інстанції було подано всі належні докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при його відсутності, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. В разі відмови в задоволенні заяви ТОВ «ФК Довіра та гарантія» про заміну стягувача суд першої інстанції позбавив би процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчинення інших дій згідно Закону України «Про виконавче провадження». Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду. Разом із тим, на підставі ухвали від 30.11.2017 Фрунзенський районний суд м. Харкова змінив стягувача ТОВ «ФК Довіра та гарантія» на його правонаступника ТОВ «ФК Фінрайт». Указана ухвала не оскаржувалась. Про її винесення представнику ОСОБА_1 було відомо. Однак в апеляційній скарзі відсутня будь-яка інформація про зацікавлену особу ТОВ «ФК Фінрайт». Такі дії порушують права стягувача ТОВ «ФК Фінрайт», атакож принцип змагальності сторін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги на ухвалу суду, уважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу суду від 18.11.2015 належить залишити без задоволеня.

Відповідно до статті 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачаєтья з матеріалів цивільної справи № 645/3898/14-ц, ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 07.05.2014 (т.1 а.с. 2-5, 47).

18.11.2015 ОСОБА_5 , діючи в інтересах ТОВ «ФК Довіра та гарантія», звернулася до суду із заявою, у якій просила залучити до участі у справі правонастуника позивача ПАТ «УкрСиббанк» - ТОВ «ФК Довіра та гарантія» (т.1 а.с. 137-138).

Заява мотивована тим, що 20.04.2015 ПАТ «УкрСиббанк» уклало з ТОВ «ФК Довіра та гарантія» договір факторингу № 17, за умовами якого ТОВ «ФК Довіра та гарантія», набуло право нового кредитора до ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 12.08.2008. ТОВ «ФК Довіра та гарантія» стало правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» при розгляді цивільної справи № 645/3898/14-ц.

На підтвердження переходу до ТОВ «ФК Довіра та гарантія» права вимоги до ОСОБА_1 представник товариства надала суду копію договору факторингу № 17 від 20.04.2015, копію акта приймання-передачі від 20.04.2015, копію витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 17 від 20.04.2015, копію стататуту ТОВ «ФК Довіра та гарантія», копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (т.1 а.с. 139-155). Копії засвідчені представником ТОВ «ФК Довіра та гарантія» Малаховою Ю.А.

Відповідно до частини першої статті 37 ЦПК України, в редакції, що діяла станом на 18.11.2015, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За умовами укладеного ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ «ФК Довіра та гарантія» договору факторингу № 17 від 20 квітня 2015 року клієнт (ПАТ «УкрСиббанк») відступив фактору (ТОВ «ФК Довіра та гарантія»), а фактор прийняв права вимоги та в їх оплату зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступив фактору за цим договором, відступалися (передавалися) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, без права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день підписання цього договору (пункти 2.1, 2.2 договору факторингу).

Згідно з розділом 1 договору факторингу заборгованістю за цим договором є будь-які грошові зобов`язання боржників перед клієнтом, за первинними договорами, права вимоги за якими відступаються за цим договором. Розмір заборгованості в кожному окремому випадку розраховується клієнтом на дату підписання реєстру боржників. Правом вимоги є права грошової вимоги клієнта до боржників щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості, що виникла на підставі первинних договорів і підтверджена документацією. Для цілей цього договору права вимоги включають також право вимагати відшкодування відповідних понесених судових та інших витрат, пов`язаних зі стягненням боргу.

Актом приймання-передачі права вимоги від 20 квітня 2015 року підтверджується, що ПАТ «УкрСиббанк» передало, а ТОВ «ФК Довіра та гарантія» прийняло права вимоги за кредитами ПАТ «УкрСиббанк» за переліком, наведеним у додатку 1.1 Реєстр Боржників.

З витягу з Реєстру Боржників до Договору факторингу № 17 від 20 квітня 2015 року вбачається, що ТОВ «ФК Довіра та гарантія» від ПАТ «УкрСиббанк» було передане право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0. З указаного витягу вбачається, що за кредитним договором № 0 товариству відступлено право вимоги таких сум: 1741 долар США 12 центів суми основного боргу за кредитом, 2505 доларів США 39 центів сума простроченого основного боргу за кредитом, 77 доларів США 56 центів сума нарохованих процентів, 1306 доларів США 83 цента сума прострочених процентів.

Правонаступництво - це перехід суб`єктивного права (а у широкому розумінні - також і юридичного обов`язку) від однієї особи до іншої (правонаступника).

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах.

Суд будь-якої інстанції незалежно від стадії судового процесу зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 по справі № 910/1972/17 за загальним визначенням правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво може бути універсальним або частковим (сингулярним). За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше. За часткового (сингулярного) правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки. Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні. Правонаступництво слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Доказами правонаступництва щодо окремого зобов`язання може бути: відповідний договір, на підставі якого воно виникло, передавальний акт чи розподільчий баланс, статут правонаступника.

Тобто матеріальне правонаступництво (універсальне або сингулярне) має бути тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. Отже, незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

З викладеного вище вбачається, що відступлення ПАТ «УкрСиббанк» на користь ТОВ «ФК Довіра та гарантія» права вимоги до ОСОБА_1 не всіх сум, що могли бути стягнуті за кредитним договором № 0 від 12 серпня 2008 року, а лише тих сум, що визначені в реєстрі боржників, що є додатком до договору фаткорингу, не свідчить про неможливість залучення ТОВ «ФК Довіра та гарантія» до участі у справі № 645/38968/14 у якості правонаступника ПАТ «УкрСиббанк». Вказане свідчить, що ТОВ «ФК Довіра та гарантія» виступило як сингулярний правонаступник лише певних прав та обов`язків ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором № 0 від 12 серпня 2008 року, що не унеможливлює залучення ТОВ «ФК Довіра та гарантія» до участі у справі № 645/3898/14 як процесуального правонаступника позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 120 ЦПК України в редакції, що діяла станом на 18.11.2015 (подача заяви про залучення правонаступника), позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Ні ЦПК України в редакції, чинній на той час (надалі ЦПК України 2004), ні Інструкція з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затверджена Наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 № 173, не містять обов`язкових вимог та порядку засвідчення копій документів, що подаються учасниками справи.

До заяви про залучення правонаступника у справі від 18.11.2015 представник ТОВ «ФК Довіра та гарантія» Малахова Ю.А. додала копію довіреності, якою ТОВ «ФК Довіра та гарантія» уповноважило Малахову Ю.А. представляти інтереси товариства в усіх судових установах України, для чого їй, серед іншого, надане право своїм підписом посвідчувати копії документів (т.1 а.с. 156).

Копії документів, додані до заяви про заміну позивача у справі від 18.11.2015, засвідчені підписом ОСОБА_5 . Харківський апеляційний суд в судовому засіданні дослідив оригінали документів, якими ТОВ «ФК Довіра та гарантія» обґрунтувала наявність підстав для залучення товариства до участі у справі у якості позивача, тому підстав уважати копії документів на аркушах справи 139-146 в томі першому неналежними доказами у цивільній справі № 645/3898/14 немає.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик (частина перша статті 74 ЦПК України 2004). Судові повістки про виклик у суд надсилаються, зокрема, особам, які беруть участь у справі (згідно із частиною другою статті 74 ЦПК України 2004).

Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених ЦПК України 2004, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку (абзац перший частини п`ятої статті 74 ЦПК України 2004). Особи, які беруть участь у справі, а також свідки, експерти, спеціалісти і перекладачі можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику (частина шоста статті 74 ЦПК України 2004).

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання (частина четверта статті 74 ЦПК України 2004).

Колегія суддів погоджується з доводом апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи 18.11.2015, оскільки судова повістка на зазначену дату повернулася до суду не врученою з проставленням «за закінченням терміну зберігання» (т.1 а.с. 134). Вказане не свідчить про належне повідомлення сторони про час та місце розгляу справи в силу вимог чинного на той час ЦПК України 2004.

Разом з тим, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Колегія суддів приймає до уваги висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» та від 24 липня 2003 року у справі «Рябих проти Росії», відповідно до яких одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини зазначав, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Оскаржувана представником ОСОБА_1 ухвала постановлена 18.11.2015. Її перегляд в апеляційному порядку здійснюється у 2021 році. Після заміни 18.11.2015 позивача у справі з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК Довіра та гарантія» останнє відступило право вимоги до ОСОБА_1 ТОВ «Фінрайт». У цивільній справі № 645/3898/14 ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 листопда 2017 року у виконавчому провадженні з виконання виконавчих листів № 645/3898/14 від 16.05.2016 стягувач ТОВ «ФК Довіра та гарантія» замінений на ТОВ «Фінрайт» (ухвала є чинною). Тому ухвала Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.11.2015 про залучення до участі у справі у якості правонаступника позивача ПАТ «УкрСиббанк» ТОВ «ФК Довіра та гарантія» не підлягає скасуванню. Скасування ухвали суду від 18.11.2015 лише з підстави неналежного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, за умови доведеності наявності законних підстав для заміни позивача у справі правонаступником 18.11.2015, призведе до порушення принципу верховенства права та його складової - юридичної визначеності. Скасування ухвали суду від 18.11.2015 та постановлення Харківським апеляційним судом власного судового рішення про заміну позивача у справі № 645/3898/14-ц правонаступником, поставить під сумнів наступні за ухвалою від 18.11.2015 судові рішення за відсутності для цього вагомих та об`єктивних підстав і не сприятиме захисту ОСОБА_1 своїх прав.

Тому колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , належить залишити без задоволення, ухвалу суду від 18.11.2015 залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук