Справа № 263/9896/21
Провадження № 2/263/2298/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року м. Маріуполь Донецької області

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Федоренко Т.І., за участю секретаря Ясир А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, ВСТАНОВИВ: Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить стягнути на свою користь сплачені кошти в розмірі 6300 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що у березні 2021 р. домовився з відповідачем, що він буде виконувати оздоблювальнi (ремонтні) роботи у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . В рахунок майбутнього виконання оздоблювальних (ремонтних) робіт 10 квітня 2021 р ним було сплачено відповідачу авансом 5000 (п`ять тисяч гривень), про що ОСОБА_2 було видано вiдповiдну письмову розписку. 16 травня 2021 року ОСОБА_2 позивачу було запропоновано придбати у нього будівельні матеріали для ремонту квартири, що залишились невикористаними у нього пiсля ремонту, на що він погодився та 16 травня 2021 р. сплатив ОСОБА_2 наперед за майбутню поставку на квартиру будiвельних матеріалів на суму 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень про що від нього отримав вiдповiдну письмову розписку. ОСОБА_2 повідомив, що почне виконувати спочатку роботи з демонтажу старих конструкций на квартирі, та питання виконання оздоблювальних робіт (ремонту) буде вирошуватися по ходу виконання робіт. Працівниками вiдповiдача за перiод 20 - 31 травня 2021 р. фактично виконано частину демонтажних робіт у рамках домовленостей на ремонт квартири на загальну суму 1200 грн, у тому ж числi розбито виступ стіни у коридор, та розбито стару стяжку у коридорі. Працiвники відповідача демонтажні роботи виконували дуже повільно, невчасно та пiсля чисельних нагадувань, потребували постiйного нагляду та контролю. Враховуючи таке байдуже та негативне відношення до роботи він 01.06 2021 р. настояв на особистій зустрічі на квартирі зі ОСОБА_2 та висловив йому зауваження з приводу повільності виконуваних робіт та негативного відношення до роботи його працівників. Фактично пiсля цього ані ОСОБА_2 особисто, ані його працівники в квартирі не з`являлись, роботи не виконували, мотивуючи поганим самопочуттям, великою зайнятістю на інших ремонтних об`єктах. Будь яких будівельних матepiaлів у рамках розписки на суму 2500 гриронь (поставка будівельних матеріалів) ОСОБА_2 також не поставив (не завiз). Враховуючи недобросовісне відношення ОСОБА_2 до роботи 11 червня 2021 р позивач повідомив ОСОБА_2 через месенджер "Вайбер" про припинення з ним договiрних відносин ремонту квартири, на що ОСОБА_2 сказав, що усе зрозумів, та поверне використану частину грошей на суму 6300 гривень пізніше. Після цього ОСОБА_2 повністю перестав реагувати на телефоні дзвінки, місцезнаходження його невідоме.Оскільки до теперішнього часу грошові кошти не повернуто, позивач вимушений звернутись до суду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08.10.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.12.2021 року постановлено провести заочний розгляд справи.

Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з`явилася з невідомих суду причин. Повідомлявся у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суду надано оригінал розписки від 10.04.2021 року, згідно якої ОСОБА_2 10.04.2021 року отримав аванс за виконання робіт за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 5000 грн. від ОСОБА_1 .

Також суду надано оригінал розписки від 16.05.2021 року, згідно якої ОСОБА_3 16.05.2021 року отримав від ОСОБА_1 оплату будівельних матеріалів в розмірі 2500 грн., який зобов`язується доставити самостійно.

Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до змісту ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений в ст. 16 ЦК України.

Так, згідно з ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права, 2) визнання правочину недійсним, 3) припинення дії, яка порушує право, 4) відновлення становища, яке існувало до порушення, 5) примусове виконання обовязку в натурі, 6) зміна правовідношення, 7) припинення правовідношення, 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди, 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ст. 837 ЦК України - за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст. 849 ЦК України - Замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Згідно ст. 852 ЦК України - за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно ст. 906 ЦК України - збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 639 ЦК України - договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження №14 -144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (провадження №12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц (провадження №14-338цс18) та від 4 червня 2019 року у справі №916/3156/17 (№12-304гс18).

Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів, є обов`язковою передумовою звернення особи до суду за захистом своїх прав; при цьому обов`язком позивача, відповідно до ст. 81 ЦПК України є доведення (підтвердження) в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів.

Так, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Звертаючись до суду із позовом позивач зобов`язаний довести, яким чином дії відповідача порушють його права та законні інтереси, а суд, в свою чергу, має перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.

Відповідачем суду не надано доказів на спростування доводів позивача.

Отже, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що звертаючись до суду з позовом позивач довів належними і допустимими доказами порушення його прав, свобод та інтересів, оскільки відповідач свої зобов`язання по ремонту квартири та доставленню будівельних матеріалів не виконав в повному обсязі, тобто відповідач порушив умови договору, чи неналежним чином виконав свої зобов`язання, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 82, 229, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , суму богу у розмірі 6300 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Т.І.Федоренко