Справа № 752/5758/21
Провадження № 8/752/14/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кахно І. А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 травня 2003 року у справі № 2-347/16 за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Інжінірінгово-виробниче підприємство «Вніпітрансгаз», третя особа - директор Маланюк І. Г., про поновлення на роботі, стягнення зарплати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и в:

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 27 травня 2003 року у справі № 2-347/16, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 серпня 2003 року та ухвалою Верховного Суду України від 26 вересня 2005 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

24 лютого 2021 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про перегляд рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 травня 2003 року у справі № 2-347/16 за нововиявленими обставинами.

Заява обґрунтована тим, що у провадженні Печерського районного суду міста Києва знаходиться на розгляді цивільна справа № 757/20116/15-ц за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Інжінірінгово-виробниче підприємство «Вніпітрансгаз», первинної профспілкової організації публічного акціонерного товариства «Інжінірінгово-виробниче підприємство «Вніпітрансгаз», у межах розгляду якої у відповідача були витребувані документи: копія наказу про звільнення № 551/К від 04 листопада 1996 року, копія рапорту директора від 30 вересня 1996 року на звільнення ОСОБА_1 , копія рішення первинної профспілкової організації № 89 від 04 листопада 1996 року.

Заявник вважає, що вказані документи є істотними для справи і не були встановлені судом у справі № 2-347/16 , а також вони не є новими доказами, але суттєво впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом та в повній мірі спростовують факти, що покладні в основу судового рішення у справі № 2-347/16. Так, із отриманих докуметів вбачається, що наказ № 551/К від 04 листопада 1996 року не є правомочним, оскільки був підписаний неповноважною особою. Крім того, у наказі зазначена інша підстава звільнення позивача.

Вивчивши заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження за даною заявою з таких підстав.

У частині першій статті 423 ЦПК України визначено, що рішення, що набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частиною другої цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

З урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили (пункт 1 частина друга статті 424 ЦПК України).

Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені (частина третя статті 424 ЦПК України).

Встановлений пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України трирічний строк для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає (постанова Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 2-213/10).

У пункті 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» судам роз`яснено, що встановлений абзацом 2 частини першої статті 362 ЦПК України 2004 року трирічний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає. Недодержання умови щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.

У частині першій статті 223 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення у справі № 2-347/16) визначено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оскільки рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 травня 2003 року у справі № 2-347/16, яке заявник просить переглянути за нововиявленими обставинами, набрало законної сили - 22 серпня 2003 року, а із заявою про перегляд цього судового рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 звернулася 24 лютого 2021 року, то у відкритті провадження у справі необхідно відмовити, оскільки заявником пропущено трирічний строк подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, встановлений пунктом 1 частиною другою статті 424 ЦПК України.

При вирішенні вказаної справи суд враховує, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточного судового рішення та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення іншого рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, від 09 червня 2011 року, §§ 42-43).

Таких обставин у справі не встановлено, з моменту ухвалення остаточного рішення у справі № 2-347/16 пройшло 18 років.

Керуючись статтями 353, 354, 423-424, ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 травня 2003 року у справі № 2-347/16 за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Інжінірінгово-виробниче підприємство «Вніпітрансгаз», третя особа - директор Маланюк І. Г., про поновлення на роботі, стягнення зарплати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за нововиявленими обставинами, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 09 березня 2021 року.

Суддя І. А. Кахно