Ухвала

02 березня 2021 року

м. Київ

справа № 635/2581/18

провадження № 61-27ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», треті особи: Печерський районний відділ Державної виконавчої служби м. Києва, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов Вадим Вячеславович, про визнання права власності на рухоме майно та звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», треті особи: Печерський районний відділ Державної виконавчої служби м. Києва, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов Вадим Вячеславович, про визнання права власності на рухоме майно та звільнення майна з-під арешту.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 28 грудня 2020 року через засоби поштового зв`язку звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року у вищевказаній справі з пропуском строку на касаційне оскарження, установленого статтею 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначала клопотання про поновлення строку на касаційне провадження, посилаючись на те, що під час оголошення оскаржуваної постанови апеляційного суду 21 січня 2020 року особисто не була присутня, повний текст постанови суд апеляційної інстанції їй не направив. Крім того, зазначає, що згодом після ухвалення апеляційним судом рішення у країні були запроваджені карантинні заходи, тому причини пропуску строку на касаційне оскарження рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2019 року та постанови Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року вважає поважними.

Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2021 року визнано наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків до 15 лютого 2021 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали. Зокрема, заявника зобов`язано звернутись із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку та доплатити судовий збір у розмірі 2 321,60 грн.

Також даною ухвалою заявника повідомлено про наслідки невиконання вимог ухвали суду, а саме: у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали поновлення строку касаційного оскарження не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для його поновлення визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Копію вказаної ухвали направлено заявнику на адресу указану в касаційній скарзі.

У лютому 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 направила до Верховного Суду матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, зокрема: квитанцію від 12 лютого 2021 року № ПН2188 про сплату судового збору у розмірі 2 321,60 грн, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та заяви про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги.

Заява про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги обґрунтована тим, що ухвалу Верховного Суду ОСОБА_1 отримала у поштовому відділенні 11 лютого 2021 року, що підтверджується довідкою поштового відділення.

За змістом частини другої статті 127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений в тому числі і за ініціативою суду.

З огляду на надані заявником докази, Суд вважає за можливе продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги до 02 березня 2021 року.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення ОСОБА_1 зазначає, що з 12 грудня 2019 року по 20 вересня 2020 року вона здійснювала постійний догляд за своїм батьком, який перебував у безпорадному фізичному стані та потребував сторонньої допомоги. Крім того, ОСОБА_1 здійснювала догляд за своєю бабусею, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка також перебувала у безпорадному фізичному стані та потребувала сторонньої допомоги. Зазначені обставини підтверджуються медичними документами та актом депутату Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області від 12 лютого 2021 року, складений на підставі медичних документів та свідчень сусідів.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що не мала можливості звернутись із касаційною скаргою, оскільки потребувала юридичної допомоги, одна в силу зазначених вище обставин не мала можливості звернутись до фахівця.

Зазначає, що поштову кореспонденцію апеляційного суду вона не отримувала, однак надати докази з цього приводу наразі не може.

Вважає, що зазначені обставини, у їх сукупності, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження суду.

Вирішуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження, оцінивши нові докази на підтвердження поважності причин пропуску строку, Верховний Суд керувався наступним.

У статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року).

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Щодо посилань ОСОБА_1 на те, що ознайомитись зі змістом оскаржуваної постанови вона змогла лише у грудні 2020 року, Суд зазначає наступне.

Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, саме ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, та брала участь у розгляді справи через свого представника, який був присутній у судовому засіданні 21 січня 2020 року.

До клопотання заявник додає договір про надання юридичної допомоги від 20 серпня 2019 року № 1, за умовами якого адвокат Боровик О. М. зобов`язалась надавати юридичну допомогу при апеляційному провадженні у цивільній справі № 635/2581/18 протягом розгляду справи в Харківському апеляційному суді. Цим договором ОСОБА_1 наділила ОСОБА_2 усіма правами, що надані їй законом, як позивачу, зазначений пункт договору кореспондується з частиною першою статті 64 ЦПК України. Таким чином, представляючи інтереси ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, адвокат Боровик О. М. мала право, у тому числі, на отримання копії судових рішень. В межах дії договору про надання юридичної допомоги адвокат інформує клієнта щодо ведення дорученої йому справи.

Доказів невиконання апеляційним судом вимог статті 272 ЦПК України ОСОБА_1 не надала.

Зазначене спростовує доводи заявника щодо неможливості ознайомитись із повним текстом постанови апеляційного суду раніше, ніж у грудні 2020 року, оскільки фактично брала участь у апеляційному розгляді через свого представника.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Із урахуванням наведеного, необґрунтованими також є доводи заявника про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження через хворобу батька та бабусі, за якими вона здійснювала постійний догляд, оскільки наявність таких обставин не спростовує можливість сторони скористатись своїм правом на участь у судовому процесі через представника.

Крім того, Верховним Судом враховано, що фактично заявник припинила свої обов`язки по догляду за близькими особами у серпні та вересні 2020 року (у зв`язку зі смертю таких осіб), проте заявником не надано пояснень, чому у період з вересня 2020 року по 28 грудня 2020 року, вона не подала касаційну скаргу особисто.

Отже, наведені ОСОБА_1 обставини та надані докази не підтверджують поважність пропуску строку на касаційне оскарження, заявником не наведено поважних причин, які б перешкоджали вчиненню відповідної процесуальної дії, тому відсутні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Враховуючи наведене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року необхідно відмовити на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 127, пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк на усунення недоліків касаційної скарги до 02 березня 2021 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», треті особи: Печерський районний відділ Державної виконавчої служби м. Києва, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов Вадим Вячеславович, про визнання права власності на рухоме майно та звільнення майна з-під арешту.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик