Справа № 458/1073/20 Головуючий у 1 інстанції: Кшик О.І.
Провадження № 22-ц/811/2106/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м.Львів

Справа № 458/1073/20

Провадження № 22ц/811/2106/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Турківського районного суду Львівської області, ухвалене у м.Турка 21 квітня 2021 року у складі судді Кшик О.І., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи: Служби у справах дітей Турківської міської ради Самбірського району Львівської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку побачень з дитиною, -

встановив:

23 листопада 2020 року ОСОБА_3 звернувся з цим позовом. Просив зобов`язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі необмежене спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають фізичного спілкування між батьком та сином; встановити йому час спілкування з дитиною за місцем фактичного проживання батька або на його розсуд та поза місцем фактичного проживання та реєстрації сина, без присутності матері дитини - ОСОБА_1 , під час зустрічей за наступним графіком: щотижня у вівторок та четвер у період часу з 12.00 год. до 17.00 год.; кожні вихідні дні тижня: у суботу та неділю, які припадатимуть на парне число місяця у період часу з 12.00 год. до 17.00 год.; у святкові дні і дні релігійних свят, у день народження сина і день народження батька у період часу з 12.00 год. до 17.00 год.; на час хвороби сина безперешкодне відвідування за місцем його знаходження; у разі настання змін в днях і/або годинах зустрічей з дитиною зобов`язати батьків дитини повідомляти особисто один одного про настання таких змін на наступний день з дня настання обставин. В обґрунтування позову посилається на те, сторони є батьками ОСОБА_6 . Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 30 листопада 2017 року шлюб між сторонами розірвано. За їх усною домовленістю після розірвання шлюбу син залишився проживати разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що відповідно до рішення суду він сплачував на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення сином трьох років. Також він сплачує аліменти на сина в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказує, що відповідач не дозволяла бачитись йому з сином, при зустрічах зчиняє сварки при дитині, не дозволяє йому залишатись з сином без її присутності. З приводу цього він звертався до Органу опіки та піклування і рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Турківській РДА. Стверджує, що 6 жовтня 2017 року Турківською РДА рекомендовано ОСОБА_1 дозволити бачитись із своїм сином ОСОБА_6 на 1-2 години два рази в тиждень, дитина не повинна виходити за межі поля зору матері (час та місце визначити за згодою сторін). Однак відповідач продовжує чинити перешкоди у спілкуванні з сином. Просить позов задовольнити.

Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 21 квітня 2021 року позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають фізичного спілкування між батьком та сином. Визначено спосіб участі батька ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_6 , з урахуванням режиму харчування, сну, відвідування дошкільних та шкільних закладів дитиною, з можливістю відвідування місця проживання батька дитини в присутності матері ОСОБА_1 до досягнення дитиною п`ятирічного віку, а після досягнення дитиною п`ятирічного віку - без присутності матері ОСОБА_1 з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю, за наступним графіком зустрічей: щовівторка та щочетверга кожного тижня - з 17.00 год. до 20.00 год., щосуботи першого та третього тижня кожного місяця - з 10.00 год. до 13.00 год., щонеділі другого та четвертого тижня кожного місяця - з 15.00 год. до 18.00 год., у святкові дні (державні, релігійні свята) - з 15.00 год. до 20.00 год., дні народження батька ОСОБА_3 та дитини ОСОБА_6 - 4 години поспіль протягом дня за домовленістю між батьками, безперешкодне відвідування батьком в час хвороби сина за місцем знаходження дитини. У разі настання змін в днях і/або годинах зустрічей з дитиною батьки зобов`язані повідомляти особисто один одного про настання таких змін на наступний день з дня їх настання. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує її законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду та задовольнити позов частково, встановити позивачу час спілкування з сином за місцем фактичного проживання дитини в присутності матері, двічі на місяць протягом 3 годин. Вказує, що не чинить перешкод позивачу у спілкуванні з сином. Зазначає, що позивач останній раз відвідував сина в грудні 2020 року, не прийшов на день народження сина. Вказує, що 1 червня 2017 між ними відносини припинились. Позивач відвідував сина, вони разом гуляли, перешкод в цьому вона не чинила. Однак не дозволяє бачитись позивачу з дитиною без її присутності, оскільки він не здатний доглянути сина, між ними немає стійкого контакту, так як разом вони не проживають. Зазначає, що не дозволяє позивачу забирати дитину додому, так як хвилюється за безпеку сина. Позивач, після звільнення з роботи не виплатив аліментів, останні 8 місяців не приходив до сина. Вважає, що лише після досягнення сином 6-7 років, можна дозволяти побачення без її присутності. Щодо встановлення днів побачень з сином, то звернула увагу на режим дня дитини, зокрема їжі, сну, відвідування дитсадка.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 11 серпня 2016 року сторони зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Турківського районного суду Львівської області від 30 листопада 2017 року.

Сторони є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 27 лютого 2018 року ухвалено стягувати із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 5 грудня 2017 року до 23 вересня 2034 року.

Рішенням цього суду від 11 травня 2018 року вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти на її утримання в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 17 листопада 2017 року, до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Турківській районній державній адміністрації від 6 жовтня 2017 року рекомендовано ОСОБА_1 дозволити ОСОБА_3 бачитися із ОСОБА_6 , 2016 року народження, протягом 1-2 години два рази в тиждень, дитина не повинна виходити за межі поля зору матері (час та місце визначити за згодою сторін).

З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 , складеного Турківською міською радою, за участю сусідів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вбачається, що син сторін проживає разом з матір`ю (відповідачем). Батько, із слів сусідів, участь у вихованні не приймає.

Відповідно до довідки Турківського дошкільного навчального закладу №1 від 28 січня 2021 року за №01, ОСОБА_6 відвідує ДНЗ №1 з 25 вересня 2018 року. Зі слів вихователів групи дитину приводить у дитячий садочок і забирає мама.

Із повідомлення Служби у справах дітей Турківської районної державної адміністрації від 19 лютого 2018 року №136/03-14 вбачається, що ОСОБА_3 неодноразово звертався в службу у справах дітей щодо участі у вихованні та утриманні дитини ОСОБА_6 11 вересня 2020 року позивач звертався із письмовою заявою в Турківське відділення поліції Самбірського відділу ГУНП у Львівській області про те, що ОСОБА_1 не дозволяє бачитись з сином.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо порядку та участі батька у вихованні малолітньої дитини.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч. 8 ст. 7 цього Кодексу, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 141, 153 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Згідно із ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 157 СК України, ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно із ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Чинним законодавством України встановлений принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей, і жоден із них не має будь-яких переваг.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини.

Згідно із ст. ст. 158, 159 СК України рішення ради опіки та піклування з цього питання є обов`язковим, як і обов`язковим є дотримання порядку щодо участі у вихованні дитини, який визначено цими статтями.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Судом встановлено, що між сторонами існують непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з чим відносини між ними є емоційно напружені, в переважній більшості закінчуються словесними перепалками та конфліктами, що неодноразово мало місце під час судового розгляду справи. Між сторонами існує спір щодо участі батька у вихованні дитини, який породжений неприязними стосунками між ними (сторонами).

Звернення позивача з цим позовом свідчить про те, що він ( ОСОБА_3 ), як батько дитини, має намір приймати участь у вихованні сина і заінтересований у вирішенні спору. Позивач неодноразово намагався врегулювати питання щодо його участі у спілкуванні, вихованні сина шляхом звернення до відповідних служб, якими встановлено графік побачень з малолітнім сином, однак такий не дотриманий відповідачем.

Суд першої інстанції не встановив жодних обставин чи перешкод у спілкуванні батька з дитиною, а також негативних фактів поведінки позивача, як б могли зашкодити дитині.

Встановлено, що позивач проживає окремо, виявляє піклування про сина, проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, сплачував аліменти на дружину до досягнення сином трьох років та аліменти на сина, не має заборгованості по аліментах, позитивно характеризувався за місцем праці, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах в Турківській ЦРП не перебуває, є працездатним, забезпечений житлом. Особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати права дитини, а визначений спосіб участі батька у вихованні дитини повинен максимально відповідати саме інтересам дитини.

Встановлено, що сторони не погоджувались на безперешкодне спілкування дитини з батьком, але позивач наполягав на визначенні способу його участі у вихованні та спілкуванні з сином саме без присутності матері, а відповідач - лише в присутності матері.

Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечать інтересам дитини.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Турківській районній державній адміністрації від 6 жовтня 2017 року рекомендовано ОСОБА_1 дозволити ОСОБА_3 бачитися із ОСОБА_6 1-2 години два рази в тиждень, дитина не повинна виходити за межі поля зору матері (час та місце визначити за згодою сторін).

На час надання такого висновку ОСОБА_6 був один рік, такий висновок має рекомендаційний характер. З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного рішення щодо участі батька у спілкуванні з сином, з врахуванням найкращих інтересів дитини.

Судом зазначено, що способи участі батька у вихованні сина та спілкування з ним, які визначені в позові не в повній мірі відповідають як інтересам дитини, так і інтересам батьків.

Встановлено, що з грудня 2020 року позивач не відвідував сина, не спілкувався з ним через заборону відповідача та їх конфліктні відносини, перебування дитини весь час з матір`ю, що беззаперечно створює психологічну прив`язаність дитини до матері та відчуття захищеності та комфорту в присутності матері, з огляду на малий вік дитини.

З метою поступової адаптації дитини до відновлення стосунків з батьком, судом першої інстанції вірно визначено поступовий графік побачень позивача з сином, при цьому з урахуванням режиму харчування, сну, відвідування дошкільних та шкільних закладів дитиною, з можливістю відвідування місця проживання батька дитини в присутності матері ОСОБА_1 до досягнення дитиною п`ятирічного віку, а після досягнення дитиною п`ятирічного віку - без присутності матері ОСОБА_1 з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю, за наступним графіком зустрічей: щовівторка та щочетверга кожного тижня з 17 год. до 20 год., щосуботи першого та третього тижня кожного місяця з 10 год. до 13 год., щонеділі другого та четвертого тижня кожного місяця з 15 год. до 18 год., у святкові дні (державні, релігійні свята) - з 15 год. до 20 год., дні народження батька ОСОБА_3 та дитини ОСОБА_6 - 4 години поспіль протягом дня за домовленістю між батьками, безперешкодне відвідування батьком на час хвороби сина за місцем знаходження дитини. У разі настання змін в днях і/або годинах зустрічей з дитиною батьки зобов`язані повідомляти особисто один одного про настання таких змін на наступний день з дня їх настання.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. При розгляді справ цієї категорія наявність висновку органу опіки та піклування є обов`язковою.

Під час розгляду справи апеляційним судом Виконавчим комітетом Турківської міської ради Самбірського району Львівської області, який є органом опіки та піклування, надано рішення № 190 від 25 листопада 2021 року - висновок щодо участі батька ОСОБА_3 у вихованні сина ОСОБА_6 . Рішення підписане міськимм головою.

Орган опіки та піклування рекомендує ОСОБА_3 на перехідний період протягом півроку, знайти особистий підхід до дитини, як батька, привити довіру дитини до себе та зустрічатися в присутності матері щоб не травмувати психіку дитини. Після закінчення перехідного періоду та встановлення контакту з дитиною надати дозвіл ОСОБА_3 бачитися з сином ОСОБА_6 за особистою згодою дитини, не причинивши їй психологічної травми в разі відмови дитини, без присутності матері ОСОБА_1 з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю, за наступним графіком зустрічей: щовівторка та щочетверга кожного тижня - з 17.00 год. до 20.00 год., щосуботи першого та третього тижня місяця - з 10.00 год. до 13.00 год., щонеділі другого та четвертого тижня місяця - з 15.00 год. до 18.00 год., у святкові дні - з 15.00 год. до 18.00 год.

Висновок органу опіки та піклування має незначні розбіжності із способом та часом зустрічей батька і дитини, визначеним судом першої інстанції, що допускається сімейним законодавством. Висновок органу опіки та піклування носить рекомендаційний характер.

Колегія суддіввиходить з інтересів малолітнього ОСОБА_6 , положень та принципів Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Конвенції ООН про права дитини, прийнятої та відкритої для підписання, ратифікації та приєднання 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, Європейської соціальної хартії, яка вступила в силу 1 липня 1999 року, Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України, згідно з якими дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, особливої уваги, має право на особливий захист і допомогу для її благополуччя та гармонійного розвитку. Кожна дитина має право на піклування батьків.

Суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що з рішенням суду першої інстанції щодо способуучасті батька у спілкуванні та вихованні дитини належить погодитися, оскільки він є таким, що відповідатиме найкращим інтересам дитини, її віковим потребам; визначення зустрічей батька із своїм сином за постійної присутності матері дитини не призведе до відновлення теплих батьківських стосунків, а також не забезпечить дитині нормального психологічного стану під час таких зустрічей, з урахуванням напружених відносин між батьками дитини, а тому за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку, буде достатнім для забезпечення його участі у процесі виховання сина. Такий спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприйняти спілкування кожного з батьків, не буде порушувати її інтересів, сприятиме встановленню контакту батька з дитиною та забезпечуватиме розумний баланс і рівність прав обох батьків. Спілкування батька з сином буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - зі своїми дітьми служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Безпосередня участь батька у вихованні сина, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить дотримання батьківських прав позивача, а насамперед буде відповідати інтересам дитини.

Судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, висновки суду обґрунтовані належними та допустимими доказами, відповідають встановленим обставинам, не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 21 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 21 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді