Справа № 536/1523/21
Провадження № 2/536/870/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Колотієвського О.О.

при секретарі - Пасєчнікової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позов обґрунтований тим, що позивач являється власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

З метою проведення державної реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок, Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області було надано Витяг з по господарської книги від 21.07.2021 року за № 21-01-38/231, згідно даних яких в погосподарській книзі № 20 за 2015-2019 роки Потоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області за номером об`єкта по господарського обліку 15811 за гр. ОСОБА_1 значиться Ѕ частка житлового будинку 1985 року забудови, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно письмової відповіді, наданої відповідачем, відповідно запису по господарської книги № 14 за 2006-2010 роки Потоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області за гр. ОСОБА_1 значиться житловий будинок 1985 року забудови, розташований за адресою АДРЕСА_1 .

А вже згідно запису в по господарській книзі № 33 за 2011 2015 роки та подальші роки по Потоківській сільській ради Кременчуцького району Полтавської області було вчинено запис, що за гр. ОСОБА_1 значиться Ѕ частка житлового будинку 1985 року забудови, розташованого за вищевказаною адресою.

Позивач вказує, що результаті помилки, що допущена посадовою особою Потоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, при внесенні даних в по господарську книгу щодо внесення запису щодо належності житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , права позивача були порушені та право власності на цілий житловий будинок оспорюється відповідачем по справі.

Посилаючись на положення ст.ст. 321, 328, 391 ЦК України, позивач вказує, що він являється власником цілого житлового будинку, договір на відчуження права власності ним не укладалися, 1/2 частку будинку ним не відчужувалися, а запис про приналежність ОСОБА_1 лише 1/2 частки будинку було вчинено помилково, про що свідчить відсутність правових підстав для такого запису, та на підставі усього вищевикладеного позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Пінчук Ю.В. в судове засідання не з`явилися. На адресу суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовну заяву підтримали, просили її задовольнити.

Представник відповідача Кременчуцької міської ради в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Просили розглядати справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Позивач ОСОБА_1 з метою проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , було отримано у Кременчуцькій міській раді Кременчуцького району Полтавської області Витяг з по господарської книги від 21.07.2021 року за № 21-01-38/231, згідно даних якого стало відомо, що в погосподарській книзі № 20 за 2015-2019 роки Потоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області за номером об`єкта по господарського обліку 15811 за гр. ОСОБА_1 значиться лише Ѕ частка житлового будинку 1985 року забудови, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відомості про іншого співвласника даного житлового будинку відсутні.

На письмове звернення позивача ОСОБА_1 щодо надання роз`яснень щодо права власності на будинок за ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , відповідач зазначив, що згідно запису по господарської книги № 14 за 2006-2010 роки Потоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області за гр. ОСОБА_1 значиться житловий будинок 1985 року забудови, розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно запису в по господарській книзі № 33 за 2011 2015 роки Потоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області за гр. ОСОБА_1 значиться 1/2 частка житлового будинку 1985 року забудови, розташованого за вищевказаною адресою.

Згідно запису в по господарській книзі № 20 за 2015 2019 роки Потоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області за гр. ОСОБА_1 значиться Ѕ частка житлового будинку 1985 року забудови, розташованого за вищевказаною адресою.

Інший співвласник в жодній з по господарській книзі не зазначений. Підстави здійснення такого запису в по господарській книзі не зазначені.

Таким чином, в результаті помилки при внесенні даних в по господарську книгу щодо запису належності житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , права позивача були порушені та право власності на цілий житловий будинок оспорюється відповідачем по справі.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,18 га наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ПЛ № 044081. Місце розташування земельної ділянки с. М. Кохнівка Потоківської сільської ради.

Аналіз долучених до матеріалів справи доказів, свідчить про той факт, що відповідачем без належних правових підстав було змінено запис в по господарській книзі щодо приналежності ОСОБА_1 на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим його право власності не визнається відповідачем.

Відповідачем не спростовано доводи позивача щодо безпідставної зміни частки власності позивача на житловий будинок.

Статтею 328 Цивільного кодексу встановлено що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Право власності відповідно до згаданих нормативних актів, залежало лише від законності набуття такого права, однією із підстав якого визначався договір купівлі-продажу домоволодіння. Інструкція про порядок реєстрації будинків і домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР передбачала реєстрацію будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах ( п.20 Інструкції).

Відповідно до вказаних нормативних актів записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року№ 5 передбачено, що, вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Отже, позов законний, обґрунтований, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, тому суд його задовольняє.

Керуючись ст.ст.13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 321, 328, 392 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський