КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у ивільних справах:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Сушко Л.П., Олійника В.І.,

за участю секретаря Карпенка В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення банківського вкладу,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь суму банківського вкладу в розмірі 257884,0 гривень, судовий збір у розмірі 2578,84 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26 жовтня 2012 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу «Наш найкращий депозит з правом поповнення» № 452608/2012 (в доларах США), на виконання якого, позивачем, були внесені на рахунок відповідача, грошові кошти у сумі 5900,0 доларів США.

18 грудня 2013 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу «Новорічний подарунок VIP» № 699372/213 (в національній валюті України), за умовами якого позивачем було внесено на депозит 100000,0 гривень.

Після закінчення строку, на які були розміщені вклади за договорами, відповідач грошові кошти та відсотки за їх користування позивачу не повернув, а після початку процедури ліквідації відповідача, позивачу не відомо, коли відповідач здійснить повернення вкладів.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 15 червня 2021 року позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 27Т) про стягнення банківського вкладу - залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Вважає рішення суду незаконним, неправомірним, необґрунтованим, таким, що постановлено без повного та всебічного дослідження обставин справи. Неправильне і неповне дослідження доказів та їх оцінка призвела до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого спір був вирішений незаконно.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом першої та апеляційної інстанції, 26 жовтня 2012 року, між сторонами було укладено договір банківського вкладу «Наш найкращий депозит з правом поповнення» № 452608/2012 (в доларах США), на виконання якого позивачем були внесені на рахунок відповідача грошові кошти у сумі 5900,0 доларів США. 18 грудня 2013 року, між позивачем та публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено договір «Новорічний подарунок VIP» № 699372/213 (в національній валюті України), за умовами якого позивачем було внесено на депозит 100000,0 гривень. Строк дії депозиту за договором № 452608/2012 від 26 жовтня 2012 року - становив 1 місяць, за договором № 699372/213 від 18 грудня 2013 року - 13 місяців.

Після закінчення строків депозитів, відповідач не повернув позивачу суми вкладів в повному обсязі. При цьому, в судовому засіданні, представник позивача не міг пояснити суду чому сума заявлених позивачем вимог є значно вищою суми кредиторських вимог позивача за договорами від 26 жовтня 2012 року №, 452608/2012 та № 699372/213 від 18 грудня 2013 року, які були визнані відповідачем та включені до акцептованого реєстру кредиторів банку в сумі 143516,94 гривень і 8649,9 гривень відповідно (четверта черга).

Однак, відповідач свої зобов`язання не виконав і суму вкладу не повернув.

На підставі Постанови Правління НБУ від 20 листопада 2014року№733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Відповідно до Постанови Правління НБУ від 19 березня 2015 року за № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 рік.

22 лютого 2016 рокувиконавча дирекція Фонду, прийняла рішення № 213 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» на два роки - до 19 березня 2018 року включно. Крім того, строком на два роки були продовжені повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М. А. - до 19 березня 2018 року включно.

15 лютого 2018 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 474 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» строком на два роки з 20 березня 2018 року до 19 березня 2020р. включно. Також, строком на два роки були продовжені повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М. А. з 20 березня 2018 року до 19 березня 2020 року включно.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) від 17 вересня 2019 року № 2354 від виконання обов`язків уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» відсторонено заступника начальника відділу безпеки департаменту розслідування протиправних діянь ОСОБА_2 та відкликано всі повноваження, делеговані йому Фондом, з 18 вересня 2019 року.

Також, відповідно до вищезазначеного рішення, повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Луньо І.В. з 18 вересня 2019 року.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03 вересня 2020 року №1627 з 07 вересня 2020 року відкликано повноваження ліквідатора, делеговані Луньо І.В. та відповідно до зазначеного рішення управління майном (активами) ПАТ «ВіЕйБі БАНК» та задоволення вимог його кредиторів здійснюється Фондом, безпосередньо, на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно зі статтею 1060 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладами фізичних осіб, а його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банку.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 вказаного Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Відповідно до частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюються задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами.

Пунктом 1 частини шостої статті 36 цього ж Закону передбачено, що обмеження, встановлені пунктом 1 частини п`ятої цієї статті, не поширюються на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, а статтею 52 цього Закону визначено черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплату витрат та здійснення платежів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується апеляційний суд, з посиланням на положення частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», обґрунтовано виходив з того, що під час здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, тому вимоги про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу, задоволенню не підлягають. Оскільки розпочата процедура ліквідації банку, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, такі дії можуть призвести до порушення черговості задоволення вимог кредиторів, визначених у статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Наведені, в апеляційній скарзі, доводи, аналогічні викладеним в позовній заяві, зводяться до незгоди з висновком суду стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на докази, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції,та, переважно, спрямовані на переоцінку доказів у справі, не спростовують висновків суду першої інстанціїта не дають підстав вважати, що судомнеправильно застосовано норми матеріального права або допущено порушення норм процесуального права, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного судовогорішення.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов'язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 20 грудня 2021 року.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: Л.П. Сушко

В.І.Олійник