ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 638/2377/21

провадження №22-ц/818/3713/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Антонович А.А.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють у власних інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

відповідачі ОСОБА_4 , Комунальний заклад «Харківський фізико-математичний ліцей № 27» Харківської міської ради Харківської області»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 29 березня 2021 року, постановлену у складі судді Щепіхіної В.В.

ВСТАНОВИВ:

22.02.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом від себе особисто та від імені і в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.02.2021 року по цивільній справі за вищезазначеним позовом відкрито провадження та ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

25.03.2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла заява від позивачів, підписана їх представником, про застосування заходів забезпечення позову, відповідно до змісту якої позивачі просять суд вжити заходи забезпечення позову, а саме накласти заборону щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Заявники свої вимоги обґрунтовують тим, що ними заявлені позовні вимоги матеріального характеру, вартість яких (ціна позову) визначена у позові та складається з вимог щодо стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої незаконними діями ОСОБА_4 та бездіяльністю Комунального закладу «Харківський фізико-математичний ліцей № 27» Харківської міської ради Харківської області» відносно малолітнього ОСОБА_3 .

У заяві позивачі зазначають, що ОСОБА_4 є власником нерухомого майна, а саме квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2 . У разі невжиття судом заходів забезпечення позову, відповідач матиме необмежену можливість відчужити вказане майно на користь третіх осіб для того, щоб уникнути цивільно-правової відповідальності та унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення його на користь позивачів. Вважають, що саме цей захід є співмірним до позовних вимог та таким, що не порушує інтереси відповідачів.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 29 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 задоволено.

Своє рішення суд мотивував тим що, враховуючи ціну позову, наявність спору між позивачами та ОСОБА_4 , та матеріали позовної заяви, з яких вбачається, що останній був притягнений до адміністративної відповідальності за булінг учасника освітнього процесу (малолітнього ОСОБА_3 ). Суд врахував можливість вчинення з боку ОСОБА_4 дій, направлених на уникнення виконання судового рішення у разі задоволення позову на користь позивачів, пов`язаних із відчуженням квартири на користь третіх осіб. Вид забезпечення у вигляді заборони щодо відчуження квартири, на думку суду, є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами, оскільки його застосування унеможливіть подальші дії, пов`язані зі зміною правового статусу даного нерухомого майна або його власника.

Не погодившись з ухвалою місцевого суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, хвалити нове рішення в якому в задоволенні заяви позивачів відмовити в повному обсязі, та стягнути з позивачів судовий збір на його користь.

Апеляційна скарга мотивована тим що, місцевий суд виніс незаконну, необґрунтовану і таку що постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Відповідач вважає що, заява подана Позивачами повинна була бути повернута судом, у зв`язку з порушенням ЦПК, адже повинна містити пропозицію заявника щодо зустрічного забезпечення. На думку Відповідача це є підставою для повернення заяви, та неможливість її розгляду. Вважає, що застосування заходів забезпечення позову є необґрунтованим, відповідно до того, що позивачі не надали доказів, та не обґрунтували того, що відповідач може ухилятися від виконання судового рішення, відсутні докази того, що Відповідач має намір вжати заходів щодо відчуження нерухомого майна. Також Відповідач зазначає що відповідно до ч.1 ст. 1172 між ним та позивачами відсутній спір, адже він не є належним відповідачем у справі, а відсутність спору між сторонами унеможливлює застосування заходів забезпечення позову. Також суд не врахував співмірність застосування такого заходу, в частині розміру позовних вимог і реальної вартості нерухомого майна.

Не погодившись з апеляційною скаргою, Позивачі подали відзив в якому, просять залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої вимоги Позивачі мотивують тим що, доводи Відповідача про порушення процесуального права в частині відсутності пропозиції щодо зустрічного забезпечення не є підставою повернення заяви про застосування заходів забезпечення позову посилаючись на практику Апеляційного суду та Верховного суду, а тому не є підставою для скасування винесеної ухвали.

Вважають що ними було доведено можливість відчуження Відповідачем свого нерухомого майна, також у відзиві зазначають що в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності у відповідача інше майно, на яке може бути звернуто стягнення в порядку виконання судового рішення ОСОБА_4 є належним відповідачем, адже на думку Позивачів відповідно до ст. 1166-1167 ЦК майнова та моральна шкода відшкодовується в повному обсязі її заподіювачем, а питання того чи виконував Відповідач трудові обов`язки в момент заподіяння шкоди не є предметом розгляду в даній справі. Щодо співмірності, то Відповідачем не надано належних доказів вартості нерухомого майна, тому апеляційна скарга обґрунтована припущеннями Відповідача. Тому апеляційну скаргу не може бути задоволено.

Частиною 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи у межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає повному задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали в провадженні суду першої інстанції знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 які діють від себе особисто та від імені і в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майнавбачається, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить Ѕ квартири, за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 41)

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема заборона вчиняти певні дії. Відповідно до частини третьої статті 1 50 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Оскільки позивачами не доведено, що у відповідача немає доходів з а рахунок яких можливе виконання рішення суду та у разі не вжиття заходу забезпечення позову, виконання рішення суду у дійсній справі буде істотно ускладнене чи буде неможливим, судова колегія вважає, що запропонований позивачами спосіб забезпечення позову є неспівмірним з позовними вимогами. Тому апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню. У задоволенні заяви ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ст.376, ст.ст.381-384, 389, 391 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 29 березня 2021 рокускасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає .

Повний текст постанови виготовлений 28 грудня 2021 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук