ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/838/21 Номер провадження 22-ц/814/1958/21Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Чумак О.В.
суддів Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 червня 2021 року, ухвалене суддею Кузіною Ж.В., повний текст рішення складено 17.06.2021 р., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позову вказував, що він є майором Збройних Сил України, перебуває на посаді тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , що постійно дислокується в м. Новоград-Волинський Житомирської області.
З 24.01.2020 року відповідач проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 у званні солдата на посаді механіка-водія.
26.04.2020 року під час виконання своїх службових обов`язків, перебуваючи у військовій частині НОМЕР_1 , за місцем проходження на той час військової служби, відповідач допустив дії, які, на переконання позивача, завдали істотну шкоду його діловій репутації та спричинили моральну шкоду.
Так, цього дня відповідач в присутності інших військовослужбовців, вчинив ряд грубих, нецензурних та образливих висловлювань відносно позивача, що було зафіксовано на відеозапис та в подальшому поширено серед військовослужбовців військової частини та сторонніх цивільних осіб, у соціальній мережі facebook на веб-сторінці «військові капелани ІНФОРМАЦІЯ_1 », та у подальшому був видалений.
Вказує, що відповідач розкаявся у своїх діях та самостійно запропонував компенсувати спричинену позивачу моральну шкоду в розмірі 17 000,00 грн., що є співмірним з нанесеною моральною шкодою.
Вони домовились про спрямування цих коштів на фінансове забезпечення військової частини НОМЕР_1 для нагальних фінансових потреб.
Проте відповідач не компенсував йому завдані нематеріальні збитки та не повернув невідворотну та невиправну шкоду репутації як службовій особі, офіцеру Збройних Сил України та фізичній особі.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 червня 2021 року з урахуванням додаткового рішення Київського районного суду м. Полтави від 02 серпня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

З заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 червня 2021 року не погодився позивач ОСОБА_1 , оскарживши його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на необґрунтованість, невмотивованість рішення суду. неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права, прохає скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд проігнорував клопотання про допит свідків, а його вимоги про завдання йому діями відповідача моральної шкоди доведені наданими доказами, зокрема, відеозаписом, зафіксованим на цифровому носії; документами, які характеризують його особу.
Вважає безпідставними посилання суду на постанову від 05.08.2020 р. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього, оскільки вона не стосується цього спору.
На думку позивача, та обставина, що завдання шкоди відбулося під час проходження військової служби та при виконанні службових обов`язків, не є перешкодою для застосування до цих правовідносин загальних норм цивільного права в частині відшкодування моральної шкоди.

Розгляд справи проводиться судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.

Суд першої інстанції встановив і це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, особистий номер , у званні майора, тимчасово виконуючий обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується копією посвідчення офіцера НОМЕР_2 (а.с. 18).
Станом на 26.04.2020 року відповідач ОСОБА_2 проходив військову службу у даній військовій частині у званні солдата на посаді механіка-водія.
Як вказував позивач у позові, 26.04.2020 р. під час виконання своїх службових обов`язків, перебуваючи у військовій частині НОМЕР_1 , за місцем проходження на той час військової служби, відповідач ОСОБА_2 в присутності інших військовослужбовців вчинив ряд грубих, нецензурних та образливих висловлювань відносно позивача, що було зафіксовано на відеозапис та в подальшому поширено серед військовослужбовців військової частини та сторонніх цивільних осіб, у соціальній мережі facebook на веб-сторінці «військові капелани ІНФОРМАЦІЯ_1 », та у подальшому був видалений.
В справі наявний цифровий носій CD-R (а.с. 11), на якому зафіксовані події, що мали місце 26.04.2020 р. під час проходження сторонами військової служби, а також копії матеріалів, що позитивно характеризують особу позивача (а.с. 12-17).
Судом першої інстанції також встановлено, що на розгляді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області перебувала справа № 285/2586/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-14 КУпАП.

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05 серпня 2020 року провадження по справі закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності у відповідності до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП (а.с. 95-96).

Цією постановою встановлено, що як вбачається яз протоколу № 2 від 10.07.2020 року, 25.04.2020 року 10 год. майор ОСОБА_1 перевищив свої службові повноваження викривив дисциплінарну практику, щодо підлеглого особового складу в умовах особливого періоду, в військовому містечку НОМЕР_1 м. Новоград-Волинський.

Як пояснив позивач ОСОБА_1 у суді першої інстанції, правопорушення від 25.04.2020 року пов`язане з діями позивача як військовослужбовця, заступника начальника штабу, який поставив військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , у тому числі і відповідачу ОСОБА_2 , виконання земельних робіт, що не відповідало вимогам Статуту.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню,якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ст. 82 ч. 1 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходи в із того, що правовідносини між сторонами пов`язані з проходження ними військової служби.
Позивач, як посадова особа, відреагував на вчинок відповідача шляхом оголошення суворої застороги не допускати подібних дій відносно будь-кого під час подальшого проходження військової служби та в усному порядку провів з ним роз`яснювальну бесіду.

У зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» ( далі Стату) встановлено, що цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах. Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України . Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Пунктом 18 Статуту встановлено, що військовослужбовці перебувають під захистом держави і мають усю повноту прав і свобод, закріплених Конституцією України.

Згідно п. 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому. Відносини між військовослужбовцями повинні ґрунтуватися на взаємній повазі, і у питаннях служби вони звертаються один до одного на "Ви". Військовослужбовці повинні бути ввічливими у спілкуванні з іншими особами, виявляти особливу увагу до осіб похилого віку, жінок і дітей, поступатися їм місцем у громадському транспорті, сприяти захистові честі й гідності громадян, додержанню громадського порядку, а також подавати допомогу при нещасних випадках, виникненні пожежі чи стихійного лиха ( пункти 49, 50 ,56 Статуту).

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» визначено, що цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна досягається шляхом:

виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі;

особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України;

формування правової культури військовослужбовців;

умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу;

зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих;

підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку;

своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення;

чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

За стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Військова дисципліна досягається шляхом:

виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі;

особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.

Пунктом 45 зазначеного Статуту визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Як свідчить тлумачення статті 23 ЦК України при визначені розміру компенсації моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши обставини справи та проаналізувавши вищенаведені правові норми, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що правовідносини, які склались між сторонами, пов`язані з проходженням військової служби.

У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Враховуючи те, що позивач, як посадова особа, відреагував на вчинок відповідача, що мав місце 26.04.2021 р., шляхом оголошення суворої застороги не допускати подібних дій відносно будь-кого під час подальшого проходження військової служби та в усному порядку провів роз`яснювальну бесіду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди.

Твердження позивача про те, що відповідач надав добровільну згоду відшкодувати позивачу кошти в розмірі 17 000,00 грн., як матеріальну компенсацію спричиненої моральної шкоди, яку мали спрямувати на задоволення потреб військової частини, - жодними належними і допустимими доказами не підтверджені, та не можуть бути безумовною підставою для стягнення з відповідача такого відшкодування.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що факт завдання моральної шкоди підтверджується показами свідків, клопотання про виклик яких не вирішено судом першої інстанції, - не спростовують правильних висновків суду, оскільки обставини, що мали місце 26.04.2020 р., за участю позивача та відповідача, зафіксовані на цифровому носії, який був досліджений місцевим судом при розгляді справи. При цьому, як вказувалося вище, позивач, як посадова особа, відреагував на вчинок відповідача шляхом оголошення суворої застороги не допускати подібних дій відносно будь-кого під час подальшого проходження військової служби та в усному порядку провів роз`яснювальну бесіду.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не встановлено.

За таких обставин, апеляційна скарга залишається без задоволення колегією суддів, а рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

Т.О.Кривчун