єдиний унікальний номер справи 546/203/21
номер провадження 2-з/546/9/21
УХВАЛА

про забезпечення позову

04 березня 2021 року м. Решетилівка

Суддя Решетилівського районного суду Полтавської області Зіненко Ю.В., розглянувши заяву представника позивача Яковенка Олександра Васильовича, який діє від імені та в інтересах Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва», про забезпечення позову СТОВ «Говтва» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп», Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області, треті особи - приватний нотаріус Решетилівського районного нотаріального округу Довбиш Сергій Миколайович, Решетилівська міська рада про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування права власності на нерухоме майно, визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, визнання недійсним розпорядження та поновлення дії договору оренди землі,-

встановив:

03 березня 2021 року до суду звернувся ОСОБА_2 , з вищевказаною заявою, у якій зазначив, що ним до Решетилівського районного суду подана позовна заява до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп», Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Решетилівського районного нотаріального округу Довбиш Сергій Миколайович та Решетилівська міська рада, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування права власності на нерухоме майно, визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, визнання недійсним розпорядження та поновлення дії договору оренди землі.

Свою заяву обґрунтовує тим, що у випадку розірвання, припинення оскаржуваного договору оренди землі № 178 від 25.10.2019 та укладення нового за участі іншої сторони орендаря або укладення договору суборенди спірної земельної ділянки, договору емфітевзису або іншого договору, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Також, у заяві зазначає, що ОСОБА_1 набув право власності на спірну земельну ділянку, кадастровий номер :00:002:0086, площею 3,18 га на підставі очевидно підроблених документів, у зв`язку з чим органами Національної поліції України розпочате кримінальне провадження по даному факту. При цьому, у разі відсутності забезпечення позову, відповідачі матимуть змогу не лише обробляти земельну ділянку протягом тривалого часу, передавати її у користування третім особам, укладати нові правочини, а й вчиняти дії, які значно погрішать властивості родючості земельної ділянки, протиправно вилученої з користування СТОВ «Говтва». Посилаючись на вищезазначені обставини, ОСОБА_2 просить задовольнити заяву та накласти арешт на спірну земельну ділянку, заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо спірної земельної ділянки та заборонити ОСОБА_1 , ТОВ «СКП «Сількомунгосп» укладати будь-які правочини відносно спірної земельної ділянки.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд в судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи).

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається суддею не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Заява ОСОБА_2 надійшла до суду 03.03.2021, розгляд якої проводився 03.03.2021 із врахуванням положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суддя, розглянувши в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову та дослідивши матеріали, додані до заяви, приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 ЦПК України визначає види забезпечення позову. Одними із видів забезпечення позову, який визначений в п. 1, п.2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, є, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії.

Суддею встановлено, що, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого мана, номер інформаційної довідки 236446210 від 10.12.2020, за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 09.06.2019, серія та номер 684, 11.06.2019 зареєстроване право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер :00:002:0086, площею 3,18 га. Зокрема, згідно зазначеної інформаційної довідки, 29.10.2019 за ТОВ «СКП «Сількомунгосп» зареєстроване право оренди спірної земельної ділянки, на підставі договору оренди землі від 25.10.2019, серія та номер 178.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суддя вважає обґрунтованою вимогу заявника про накладення арешту на спірну земельну ділянку, яка належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09.06.2019, оскільки дана вимога є співмірною з вимогами, викладеними у позовній заяві про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування права власності на нерухоме майно, визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, визнання недійсним розпорядження та поновлення дії договору оренди землі, тому необхідним є накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :00:002:0086, площею 3,18 га з позбавленням права розпорядження нею та відчуження на користь інших осіб, оскільки без обмеження зазначеного права у майбутньому може виникнути реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, суддя вважає обґрунтованою та співмірною вимогу ОСОБА_2 про заборону ОСОБА_1 та ТОВ «СКП «Сількомунгосп» укладати у майбутньому будь-які правочини щодо спірної земельної ділянки, оскільки без обмеження зазначеного права у майбутньому може виникнути реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Щодо вимоги заявника стосовно заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо спірної земельної ділянки, суд зазначає, що враховуючи те, що між ОСОБА_1 та ТОВ «СКП «Сількомунгосп» 25.10.2019 було укладено договір оренди землі №178, заборона користування землею не тільки позбавить ТОВ «СКП «Сількомунгосп» на весь час вирішення спору можливості використовувати земельну ділянку, відповідно до умов договору, але й перешкоджатиму здійсненню ним підприємницької діяльності, як юридичної особи, з якою укладено договір оренди земельної ділянки, який на даний час є чинним і презумпція правомірності якого у встановленому законом порядку не спростована (стаття 204 ЦК України). А тому, з метою дотримання справедливого балансу, суд приходить до висновку про відсутність підстав для заборони ТОВ «СКП «Сількомунгосп» користуватися спірною земельною ділянкою.

Висновок суду базується на висновку Верховного Суду у постанові від 06.05.2020 у справі №700/720/17 щодо подібних правовідносин.

Також, суддею встановлено, що відсутні підстави, передбачені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, для обов`язкового зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 149, 150-153, 157, 247, 260, 353 ЦПК України, роз`ясненнями, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя, -

постановив:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :00:002:0086, площею 3,18 га, яка розташована на території Покровської сільської ради Решетилівського району Полтавської області та належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09.06.2019, з позбавленням права розпорядження нею та відчуження на користь інших осіб без позбавлення права користування Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп» за договором оренди землі №178, укладеним 25 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп».

Заборонити ОСОБА_1 та Товариству з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп» до винесення рішення по справі укладати будь-які правочини відносно земельної ділянки, кадастровий номер :00:002:0086, площею 3,18 га, яка розташована на території Покровської сільської ради Решетилівського району Полтавської області та належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09.06.2019.

В решті вимог заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

У порядку ч. 2 ст. 157 ЦПК України копію даної ухвали направити ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Говтва», товариству з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп», Решетилівській районній державній адміністрації Полтавської області, приватному нотаріусу Решетилівського районного нотаріального округу Довбишу Сергію Миколайовичу та Решетилівській міській раді та для виконання - до Решетилівського районного відділу державної виконавчої служби Північно Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) (вул. Покровська, 16, м. Решетилівка Полтавської області, 38400).

Ухвала судді набирає законної сили з моменту її підписання 04 березня 2021 року, та підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження», для пред`явлення виконавчого документа.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала судді може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її вручення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Ю.В. Зіненко