Справа № 493/1903/19
Провадження № 2/493/53/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі

головуючого-судді ІЛЬНІЦЬКОЇ О.М.

за участю секретаря ЖУКОВСЬКОЇ О.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача АДВОКАТА БУЗОВСЬКОГО О.І.

третіх осіб ОСОБА_2

ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , приватний нотаріус Балтського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєва Інна Петрівна, про визнання особи такою, що не має права на обов`язкову частку у спадщині,

В С Т А Н О В И В:

31.10.2019 року ОСОБА_4 звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_6 , третя особа: приватний нотаріус Балтського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєва І.П. про визнання особи такою, що не має права на обов`язкову частку у спадщині. (т. 1 а.с.3-5).

Ухвалою судді від 13.01.2020 року провадження у справі відкрите, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження (т. 1 а.с. 30).

03.06.2020 року від представника позивачки ОСОБА_4 - адвоката Бузовського О.І. надійшла остаточна редакція уточненої позовної заяви, згідно якої заявлено позовні вимоги до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та приатний нотаріус Балтського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєва І.П., про визнання особи такою, що не має права на обов`язкову частку у спадщині. (т.1 а.с.131-133).

Ухвалою суду від 29.07.2021 закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду (т.1 а.с.233).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначила, що вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_8 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. За життя він склав заповіт на користь позивачки та її сина ОСОБА_7 , згідно якого заповів їм все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право. Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка та її син ОСОБА_7 , які є спадкоємцями за заповітом, у встановлений строк прийняли спадщину, звернувшись з відповідними заявами до нотаріуса, в результаті чого останньою була заведена спадкова справа до майна ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згодом ОСОБА_4 стало відомо про те, що на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_8 , претендують також діти останнього: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , яка надала нотаріусу документи, які свідчать про те, що вона є непрацездатною, а отже вважає себе такою, що має право на обов`язкову частку у спадщині.

Позивачка вважає, що відповідачка ОСОБА_5 має бути усунена від права на обов`язкову частку у спадщині, оскільки спадкодавець за життя хворів, був у безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги, яку надавала йому тільки вона, натомість ОСОБА_5 жодного разу не приїжджала до батька ОСОБА_8 , ніякої допомоги не надавала, навіть не приїхала на його поховання. Після смерті ОСОБА_8 всі витрати на його поховання понесла позивачка. Враховуючи, що відповідачка не надавала допомоги спадкодавцеві, який такої допомоги потребував, хоча мала можливість її надати, тому позивачка просить усунути ОСОБА_5 від права на обов`язкову частку у спадщині.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов.

На виконання судового доручення до суду надійшов відзив відповідачки ОСОБА_5 , згідно якого вона позовні вимоги ОСОБА_4 не визнає, так як вона є спадкоємцем за законом першої черги до майна ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки є його рідною донькою, крім того, вона являється особою з інвалідністю другої групи (безстроково), непрацездатна, а отже є такою, що має право на обов`язкову частку у спадщині.

Доводи позивачки вважає безпідставними, так як спадкодавець не потребував матеріальної допомоги від неї, яку б вона могла йому надавати, так як він був матеріально забезпеченим краще, ніж вона, оскільки отримував пенсію, а вона є інвалідом та має на утриманні дитину-інваліда. Вона проживає на території іншої держави, намагалася спілкуватися з батьком, однак позивачка чинила перешкоди в цьому.(т.1 а.с.186-219).

В судове засідання відповідачка не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, тому суд розглянув справу у її відсутності.

Третя особа ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він та його сестра ОСОБА_5 , яка є відповідачкою по справі, спілкувалися з батьком по телефону. Про те, що батько потребував допомоги, йому не було відомо. ОСОБА_5 не мала змоги надавати матеріальну допомогу батькові, оскільки сама являється інвалідом другої групи та має на утриманні малолітнього сина інваліда з дитинства.

Третя особа ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що діти ОСОБА_8 ніколи не приїжджали до покійного батька. З 2017 року ОСОБА_8 почав хворіти в силу свого віку. ОСОБА_5 знала, що її батько потребує допомоги, оскільки вони їй телефонували та говорили про це.

Третя особа приватний нотаріус Балтського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєва І.П. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справу належним чином була повідомлена.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши доводи сторін, пояснення свідків, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов такого висновку.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. (ст. 1233 ЦК України).

Як визначено ст..1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно рішення Конституційного Суду № 1-рп/2014 від 11.02.2014 положення ч. 1 ст. 1241 ЦК України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності.

В судовому засіданні встановлено, що згідно заповіту, посвідченого 11.02.2015 року приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєвою І.П., ОСОБА_8 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: «Все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що мені буде належати на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю: ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в рівних частках кожному». (т. 1 а.с. 7, 55)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_1 , виданого Балтським РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області 31.01.2019 (т. 1 а.с. 50). Після його смерті відкрилася спадщина.

ОСОБА_9 та ОСОБА_6 є дітьми ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 16.09.1963 р. (т. 1 а.с. 81) та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 28.01.1969 р. (т. 1 а.с. 67)

Згідно копії довідки серії ВТЭ-296 № 078193, виданої Міністерством соціального забезпечення м. Сизрань від 17.10.1997 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має інвалідність другої групи, безстроково та являється непрацездатною. (т. 1 а.с. 78, 191)

Таким чином в силу ч.1 ст. 1241 ЦК України ОСОБА_5 має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_8 .

Як вбачається зі спадкової справи №33/2019 до майна ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведеної приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Пантілєєвою І.П. 13.02.2019 року (т. 1 а.с. 48-88) заяви про прийняття спадщини за заповітом подали: ОСОБА_4 - 13.02.2019 року, ОСОБА_7 - 11.03.2019 року (т.1 а.с. 49, 60) та за законом першої черги ОСОБА_6 - 18.03.2019 року та ОСОБА_5 - 19.07.2019 року (т. 1 а.с. 64,77).

В силу ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають спадкоємці, визначені у заповіті, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , а також згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України право на обов`язкову частку у спадщині ОСОБА_5 .

Згідно ч. 5, 6 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Як визначено п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2021 (справа №569/12523/16-ц) зазначив, що лише при одночасному настанні сукупності таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи та їх доведеності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього,суд має з`ясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року у справі № 521/20849/16, від 19 червня 2019 року у справі № 491/1111/15-ц, від 29 квітня 2020 року у справі № 520/5083/16-ц.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона знала ОСОБА_8 з 2014 року, та їй було відомо, що він проживав із ОСОБА_4 в своїй квартирі. Приїздила до них в гості на свята. Також їй було відомо, що ОСОБА_8 мав проблеми зі здоров`ям, часто забувався та потребував сторонньої допомоги, яку надавала йому ОСОБА_4 . Чи звертався ОСОБА_8 до дітей за допомогою, їй не відомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що був знайомий з ОСОБА_8 та його сім`єю дуже давно, добре спілкувались, товаришували сім`ями, знає його дітей. Після смерті дружини він почав проживати однією сім`єю із ОСОБА_4 в своїй квартирі. Дуже змінився: став неохайним, почав вживати спиртні напої, перестав спілкуватися з дітьми та був негативно настроєним проти них.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що була сусідкою ОСОБА_8 та добре знайома з відповідачкою. Позивачка по справі була третьою дружиною ОСОБА_8 . ОСОБА_5 часто їй дзвонила, щоб дізнатися про стан батька, так як не могла додзвонитися до нього та до ОСОБА_4 на мобільні телефони та домашній стаціонарний телефон. Також пояснила, що останнім часом ОСОБА_8 поводився неадекватно. Відповідачка раніше приїжджала, але нечасто, оскільки має сина інваліда з дитинства, за яким потрібен постійний нагляд та який потребує сторонньої допомоги.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона була першою дружиною сина ОСОБА_8 - ОСОБА_6 . Після смерті першої дружини ОСОБА_8 став проживати з ОСОБА_4 , був у запущеному стані, недоглянутий, хворів. Останнім часом дивно поводився, не впізнавав її та рідного онука, який виріс у нього. За декілька місяців до смерті потрапив у лікарню, лікування йому оплатив його колишній друг ОСОБА_14 , проте позивачка забрала його з лікарні. Дочка ОСОБА_5 часто телефонувала їй, щоб дізнатися про стан батька та просила номер мобільного телефону ОСОБА_4 , так як не могла додзвонитися до батька на мобільний та домашній стаціонарний телефони, а сама ж ОСОБА_4 до телефону ОСОБА_8 не підпускала. ОСОБА_5 проживає та території Російської Федерації, не мала змоги приїхати у зв`язку з обмеженнями, а також вона є інвалідом, та має на утриманні малолітнього сина інваліда з дитинства, який потребує постійного нагляду та допомоги, вона пропонувала ОСОБА_8 , щоб той переїхав до неї в Росію, проте останній відмовився.

Наявні в матеріалах справи докази, а також пояснення свідків свідчать про те, що ОСОБА_8 в силу свого віку мав захворювання та потребував допомоги, проте, в судовому засіданні не доведено, що він перебував у безпорадному стані, потребував фінансової допомоги та догляду зі сторони ОСОБА_5 , просив у неї допомоги, та їй було відомо про те, що він взагалі потребував такої допомоги. Крім того, відповідачка не мала змоги надавати допомогу ОСОБА_8 , так як вона проживає в іншій країні, є інвалідом другої групи (безстроково), являється непрацездатною, що підтверджується копією довідки серії ВТЭ-296 № 078193, виданої Міністерством соціального забезпечення м. Сизрань від 17.10.1997 року (т. 1 а.с. 78, 191), отримує мінімальну пенсію, та має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_15 , який є дитиною-інвалідом, що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії НОМЕР_4 , виданого відділом РАЦС міського округу Сизрань Управління РАЦС Самарської області 11.07.2007 року (т. 2 а.с. 5) та копією довідки серії МСЭ-2012 № 0919992, виданої Бюро МСЭ №29 Головного бюро медично-соціальної експертизи 03.09.2013 року, (т.2 а.с. 2), а отже відповідачка сама потребує фінансової допомоги.

За таких обстави підстав для задоволення позову не вбачається, так як позивачкою не доведено факт ухилення відповідачкою від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 1224 ЦК України, ст. 81,89, 158,259, 263, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , приватний нотаріус Балтського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєва Інна Петрівна, про визнання особи такою, що не має права на обов`язкову частку у спадщині, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 28.12.2021 року.

СУДДЯ