Борівський районний суд Харківської області
справа: № 614/994/20
провадження: 2/614/24/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2021 смт. Борова Борівського району Харківської області

справа № 614/994/20

Борівський районний суд Харківської області в складі судді Гуляєвої Г. М.,

за участю секретаря Євтіхієвої С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання батька

за участю учасників справи:

позивача: ОСОБА_3

відповідача: ОСОБА_4

У С Т А Н О В И В :

18.12.2020 ОСОБА_3 звернувся до Борівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_4 , в якому просив стягнути з відповідача на утримання позивача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісяця, починаючи з дати подання позову до суду; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 1700 грн.

Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами.

ОСОБА_3 є літньою людиною, все своє життя працював, виховував та вивчав двох синів: ОСОБА_5 ,1970 р.н., та ОСОБА_6 , 1975 р.н., не ухиляючись від своїх батьківських обов`язків.

В 2002 році померла дружина позивача - мати синів ОСОБА_7 .

В жовтні 2002 року позивач одружився з ОСОБА_8 та почали жити в її будинку, а в будинку позивача жив відповідач зі своєю сім`єю. На теперішній час вони також там проживають.

Те, що позивач одружився з ОСОБА_8 не сподобалося сину ОСОБА_5 і тривалий час вони зовсім не спілкувалися.

В 2014 році позивач захворів та залишився живим лише за умов доброго піклування зі сторони дружини ОСОБА_9 та її рідних, які працюють в медичних закладах м. Харкова.

Позивач жодного разу не прохав фінансової допомоги на лікування у відповідача.

Позивач отримує пенсію в розмірі 2291.04 грн., а його дружина 2100 грн., проте всі гроші витрачаються на придбання ліків. Позивач не має земельного паю, за станом здоров`я не може працювати та потребує догляду і додаткових витрат на лікування.

З інформації наданої відповідачем позивачу, відповідач працює за кордоном, де має заробіток в 1500 євро, як пенсіонер за вислугою років отримує пенсію в розмірі 5500 грн. Дружина відповідача ОСОБА_10 також отримує пенсію за вислугою років. Попри все відповідач не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу на лікування батька. Одноразово позивачу була надана допомога на лікування відповідачем в розмірі 5000 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач впевнений, що його син - відповідач має змогу надавати йому матеріальну допомогу, якої останній потребує на лікування.

В 2010 році син позивача ОСОБА_6 помер.

Ніяких державних пільг, субсидій, майна, яке може принести дохід, у позивача немає. Є тільки будинок по АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований та мешкає відповідач зі своєю сім`єю.

Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 23.12.2020 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 19.01.2021 за клопотанням позивача витребувано від Відділу обслуговування громадян № 8 Управління обслуговування громадян Головного управління ПФУ в Харківській області відомості про розмір пенсії, яку щомісяця отримує відповідач по справі ОСОБА_4 .

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та пояснив, що він хворіє з жовтня 2020 року, отримує пенсію в розмірі 2300 грн., лікувався в смт. Борова та м. Ізюм. На лікування в місяць витрачає близько 4000-5000 грн. Так як своєї пенсії та пенсії дружини на лікування не вистачає, то грошима допомагають родичі.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, категорично заперечував проти його задоволення та пояснив, що дійсно має додатковий дохід у Польщі, де він працює водієм в логістичній фірмі. Проте, відповідач вказав, що він та його дружина на пенсії, він хворіє, діти повнолітні, проте ще не мають самостійного заробітку, тому перебувають на його утриманні. Таким чином, відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу своєму батькові.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 (а.с.7). З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8). Сума пенсії ОСОБА_3 за період з 01.11.2020 по 30.11.2020 складає 2291.04 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 0451 4548 3382 1431 (а.с.9). 10.10.2002 ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_12 , що вбачається з копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 (а.с.13). ОСОБА_12 за листопад 2020 отримала пенсію в розмірі 2100 грн., що підтверджується довідкою про доходи № НОМЕР_6 (а.с.14). Згідно довідки про склад сім`ї № 4689 від 03.12.2020, виданої виконавчим комітетом Борівської селищної ради Борівського району Харківської області, ОСОБА_12 зареєстрована по АДРЕСА_2 разом зі своєю донькою ОСОБА_13 (а.с.15). ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та має наступний склад сім`ї: ОСОБА_14 - невістка, син - ОСОБА_4 та онуки: ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 4688 від 03.12.2020, виданою виконавчим комітетом Борівської селищної ради Борівського району Харківської області (а.с.16). ОСОБА_3 має діагноз: ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз С.Н. ІІ ст., гіпертонічна хвороба ІІІ ст. ст. 3 ризику, що тягне за собою додаткові витрати на лікування, що підтверджується медичною документацією та квитанціями, які свідчать про придбання ліків (а.с.17-28). Згідно довідки про доходи пенсіонера ОСОБА_4 останній отримує пенсію в розмірі 5881.49 грн. (а.с.80).

Правовідносини, пов`язані з обов`язком повнолітніх дочки, сина утримувати батьків врегульовані Главою 17 Розділу ІІІ СК України (статті 202, 203 СК України).

Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі.

Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України).

З указаного вбачається, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц, провадження № 61-2386сво19.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, при встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі.

При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, висловленими в постанові від 18.11.2020 по справі № 757/52096/18.

З урахуванням вказаного, у справі, що розглядається, суд, встановивши обставини справи й застосувавши норми матеріального права, приходить до висновку про те, що позивач є особою похилого віку, 1948 року народження, є пенсіонером, має дохід - пенсію у розмірі 2291.04 грн, яка виходячи з його стану здоров`я, не може задовольнити його життєві потреби, а тому має необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, відповідачем не було надано доказів того, що у нього немає можливості надавати матеріальну допомогу батькові, не надано доказів на підтвердження його незадовільного стану здоров`я, доказів що його повнолітні діти потребують матеріальної допомоги. Крім того, судом не встановлено підстав, передбачених положеннями статті 204 СК України, для звільнення відповідача від обов`язку утримувати непрацездатного батька. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами по справі, другий син позивача помер, тому ОСОБА_3 може отримувати матеріальну допомогу від своєї жінки та єдиного сина. В судовому засіданні встановлено, що жінка позивача приймає участь в утриманні та лікуванні позивача, проте навіть це не забезпечує належний та достатній рівень життя позивача.

Згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує відповідно до ст. 205 СК України стан здоров`я позивача, що потребує додаткових витрат на його лікування, його похилий вік, розмір пенсії, можливість відповідача надавати матеріальну допомогу позивача, у зв`язку з чим на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на його утримання у розмірі 1769 грн. щомісячно з їх подальшою відповідною індексацією. Вказаний розмір аліментів є доцільним та відповідатиме інтересам сторін, а також чинному законодавству.

Разом з цим, суд вважає за належне роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону, а також роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позивач при поданні позову був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840.80 грн. та на користь позивача витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 1700 грн.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 5,12, 13, 80, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274-279, 430 ЦПК України, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, ст. 51 Конституції України, на підставі ст.ст. 184, 192, 202, 204, 205 Сімейного Кодексу України , суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на його утримання у розмірі 1769 грн. щомісячно довічно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 18.12.2020.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 840.80 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 1700 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Борівський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складено 04.03.2021.

Суддя Гуляєва Г. М.