Справа № 2-389/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Кирпиченко І.А.,

заявника старшого державного виконавця

Корабельного районного відділу державної виконавчої

служби у м.Херсоні

Південного міжрегіонального управління

Міністерства юстиції (м.Одеса) Яндра Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні подання старшого державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Яндра Тетяни Анатоліївни , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,

встановив:

Старший державний виконавець Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м.Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Яндра Т.А. звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, посилаючись на те, що на виконанні Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м.Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження №60926257 з примусового виконання виконавчого листа №2-389/11, виданого 18.11.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 1488935,36 гривень. У зв`язку з тим, що боржником рішення суду не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення суду за рахунок належного йому майна і доходів, заявник просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом №2-389/11, виданим 18.11.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 1488935,36 гривень.

Старший державний виконавець Яндра Т.А. в судовому засіданні підтримала подання, просила його задовольнити з підстав, викладених в ньому.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши старшого державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 18.11.2011 року за цивільною справою № 2-389/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 509507,04 гривень, що є еквівалентом 63848 доларів США, та 91000,00 гривень, а всього 600507,04 гривень. Рішення набуло чинності 23.04.2012 року.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 23.04.2012 року рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 18.11.2011 року залишено без змін.

Постановою старшого державного виконавця Корабельного РВ ДВС у м.Херсоні Південного МРУ Міністерства юстиції (м.Одеса) Яндра Т.А. від 21.12.2019 року відкрито виконавче провадження №60926257 з примусового виконання виконавчого листа за цивільною справою №2-389/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 1488935,36 гривень.

Судом встановлено, що платіжну вимогу від 15.04.2020 року про примусове списання коштів з ОСОБА_1 на користь Корабельного РВ ДВС у м.Херсоні Південного МРУ Міністерства юстиції (м.Одеса) в сумі 1638014,99 гривень в рахунок виконання рішення суду за цивільною справою №2-389/11 АТ «КБ «Приватбанк» повернуто у зв`язку в відсутність коштів на рахунку.

Актом старшого державного виконавця Корабельного РВ ДВС у м.Херсоні Південного МРУ Міністерства юстиції (м.Одеса) Яндра Т.А. від 26.08.2020 року виходом за адресою місця проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 зафіксовано відсутність боржника, зазначено, що двері ніхто не відчинив.

Старшим державним виконавцем Корабельного РВ ДВС у м.Херсоні Південного МРУ Міністерства юстиції (м.Одеса) Яндра Т.А. було неодноразово направлено виклики ОСОБА_1 щодо сплати боргу, проте доказів їх отримання суду не надано.

З відповідей на запити старшого державного виконавця Корабельного РВ ДВС у м.Херсоні Південного МРУ Міністерства юстиції (м.Одеса) встановлено, що ОСОБА_1 на обліку в Державній фіскальній службі України, Пенсійному фонді України не перебуває, у Міністерстві внутрішніх справ України дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби відсутні, у Державної прикордонної служби України дані щодо перетину ОСОБА_1 державного кордону України відсутні.

ПАТ «АКБ «Індустріалбанк», ПАТ «Банк Восток», Ат «ОКСІ Банк», АТ «ТАСкомбанк» постанову старшого державного виконавця про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника ОСОБА_1 та накладення арешту повернуті без виконання через відсутність рахунків/клієнта.

З інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна нерухомого майна, яке перебуває на праві власності у ОСОБА_1 судом не встановлено.

Згідно відповіді на запит старшого державного виконавця Корабельного РВ ДВС у м.Херсоні Південного МРУ Міністерства юстиції (м.Одеса) Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради від 02.09.2020 року у Реєстрі територіальної громади м.Херсона інформація щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 відсутня.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

За ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)до виконання зобов`язань.

Згідно п.19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межи України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Пунктом 2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобов`язань.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України, за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов`язання, покладеного на неї рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Відповідно до положення ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

За змістом ч. 4 ст. 441 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням приватного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов`язаний довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», яке вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону №3857-ХІІ та у п.18 ч.3 ст.11 Закону №606-ХІV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Аналізуючи зазначене та враховуючи, що з матеріалів справи не встановлено в чому саме полягає ухилення боржника від виконання рішення суду та не доведено можливість виїзду боржника за межі України саме з метою ухилення від виконання рішення суду, а тому в задоволенні подання слід відмовити. Також, до подання не долучено жодних доказів, з яких можливо було б зробити висновок чи дійсно мало місце ухилення боржника від виконання рішення суду, яке полягає в тому, що він вчиняє будь-які свідомі діяння, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні при тому, що виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. Відсутні такі відомості й у змісті подання, при чому за весь період часу боржником не було отримано жодного документу від приватного виконавця, а інших даних матеріали подання не містять.

Керуючись ст.ст.12, 260, 261, 441 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 року, суд

ухвалив:

Подання старшого державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Яндра Тетяни Анатоліївни , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України.

У відповідності до п.п.15.5. ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя С.І.Майдан