Провадження № 2/161/1281/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

04 березня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі :

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Чигринюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

28.12.2020 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що з 21.01.2015 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, за час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина син ОСОБА_3 . Наразі сімейні відносини між нею та ОСОБА_2 фактично припинені та на даний час вона має намір звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. З моменту припинення шлюбних відносин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишився на її повному утриманні. В свою чергу, відповідач, незважаючи на її неодноразові прохання, матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Вказує, що ОСОБА_2 будь-яких інших утриманців не має, він є здоровим, працездатним, офіційно працевлаштований на контрактній основі у Військовій частині № НОМЕР_1 Національної гвардії України, а тому має можливість надавати допомогу на утримання їх спільного сина ОСОБА_3 . Враховуючи наведене, просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття.

04.03.2021 року позивачкою було подано до суду заяву з проханням зменшити розмір позовних вимог в частині визначення частки стягуваних аліментів з 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача до 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача на місяць (а.с. 18).

В судове засідання позивач не з`явилася, відповідно до вищевказаної заяви розгляд справи вона просила здійснювати у її відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час, місце слухання справи, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від нього на адресу суду не надходили.

Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, 21.01.2015 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Славутського МРУЮ у Хмельницькій області за актовим записом № 11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Луцького МУЮ Волинської області, у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина син ОСОБА_4 (а.с. 4).

Судом також встановлено, що сторони не можуть дійти згоди щодо утримання своєї малолітньої дитини, тобто у них існує спір з цього приводу.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до положень Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є здоровим, працездатним проходить військову службу на умовах контракту у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, розмір його середньомісячного заробітку суду не відомий.

Інших неповнолітніх дітей, утриманців у відповідача немає.

Доказів іншого відповідачем суду не надано.

Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є здоровим, на обліку в лікарів не перебуває, самостійних доходів не має.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання.

Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що ОСОБА_1 довела обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць.

Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів підлягає до задоволення.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі ст.ст. 84, 180, 182, 183, 191 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 81, 141, 247, 263-265, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Славута Хмельницької області (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі по 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 грудня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення в повному обсязі складено 05 березня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного
суду Волинської області С.М. Рудська