Справа № 431/2213/21
Провадження № 2/431/523/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі головуючого - судді Форощука О.В.,

за участі секретаря Хорольської І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Старобільськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання будинку об`єктом права особистої приватної власності,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання будинку об`єктом права особистої приватної власності.

В обґрунтування позову посилається на те, що 10 серпня 2004 року він придбав в особисту приватну власність за договором довічного утримання (догляду) житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено договором довічного утримання, укладеного між ОСОБА_1 - « ОСОБА_3 » за договором та ОСОБА_4 - « ОСОБА_5 » за договором. Даний договір посвідчений нотаріусом Озеровим О.І. та зареєстрований в реєстрі під № 3524. З ОСОБА_2 він перебував у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2006 року по 17.02.2016 року. 21.12.2007 року він відчужує будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Договором визначена ціна будинку 22000 грн. 23.01.2008 року він придбав будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 за ціною 22000 грн. Тому просить суд визнати за ним право особистої приватної і на житловий будинок , розташований АДРЕСА_2 , який складається : А1- будинок з прибудовою глинобитні; б- -сарай сама; в-сарай саман, п/г-погріб шлаколиті; у-уборна дерево; 1 2-огорожа метал . загальною площею 59,2 кв.м.; жилою площею 39,8 кв.м.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, від його представника ОСОБА_6 до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Відзив на позовну заяву, клопотання про відкладення слухання справи від неї до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2006 року по 17 лютого 2016 року.

10 серпня 2004 року ОСОБА_1 придбав у особисту приватну власність зо договором довічного утримання (догляду) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , заоеєстрований приватним нотаріусом Озеровим О.І. та зареєстрований в реєстрі за № 3524.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу будинку, ОСОБА_1 здійснив продаж житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Вартість відчуженого майна склала 22113,00 грн.

Відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 23.01.2008 року ОСОБА_1 придбав у власність житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Вартість придбаного майна склала 22093,00 грн.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Отже, належіть майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визначаючи право спільно сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто, статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане (збудоване).

Тому, сам по собі факт придбання (будівництва) спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, що викладено у правовій позиції ВСУ від 7 вересня 2016 року у справі №6-801цс16.

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому вони підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,263,264,265,268,273,354ЦПК України,ст.ст.319,321,331ЦК України,ст.ст.60,69-71СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання будинку об`єктом права особистої приватної власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право особистої приватної власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який складається з: А1- будинок з прибудовою глинобитні; б- -сарай сама; в-сарай саман, п/г-погріб шлаколиті; у-уборна дерево; 1 2-огорожа метал . загальною площею 59,2 кв.м.; жилою площею 39,8 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Форощук