Номер провадження: 22-з/813/387/21
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А. П.,

за участю секретаря Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про ухвалення додаткового рішення стосовно розподілу судових витрат по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія 139» про захист прав споживачів та визнання недійсним рішення ОСББ про тимчасове не підключення боржників в електромережу, визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду міста Одеси з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія 139» про захист прав споживачів та визнання недійсним рішення ОСББ про тимчасове не підключення боржників в електромережу, визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди.

Свою позицію позивач аргументував тим, що у жовтні 2020 року ОСББ «Надія 139» здійснювало заміну стояка електропостачання, після чого 08.10.2020 року позивач виявив, що у його квартирі відсутня електроенергія, хоча у сусідів по всьому під`їзду та на сходовій клітці світло було.

Позивач стверджує, що рішення правління ОСББ «Надія 139» від 22.06.2020 року про тимчасове не підключення боржників в електромережу до повного погашення боргу по СДПТ, вивезенню сміття, ліфту, резервного фонду є протиправним, оскільки відповідач не є енергопостачальником і не має жодних правових підстав та/або повноважень для від`єднання квартири від електропостачання, а будь-які дії відповідача, направлені на обмеження та/або позбавлення права користування власністю, є протиправними.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на виконання рішень, відображених у Протоколі №13 засідання членів правління ОСББ «Надія 139» від 22.06.2020 року, 01.07.2020 року між ОСББ «Надія 139» та ОСОБА_2 було укладено договір №5 на виконання робіт. Відповідно у період дії Договору ОСОБА_3 проводились роботи, передбачені предметом договору, для чого з метою дотримання безпеки проводились відключення у певних парадних будинку за адресою АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт від 03.07.2020 року, 07.08.2020 року, 10.08.2020 року, 09.09.2020 року. Окремих актів щодо відключення/підключення квартири позивача не складалось. Належна позивачу квартира була підключена до мережі електропостачання разом з іншими квартирами у четвертому під`їзді.

Також відповідач зазначив, що оскаржуване рішення правління ОСББ було спрямоване на покращення рівня утримання багатоквартирного будинку (що є статутною діяльністю ОСББ), а визнання його недійсним може створити негативні наслідки для мешканців будинку. Та рішенням правління ОСББ від 30.10.2020 року, відображеному у протоколі №15, було скасовано пункт 3 рішення засідання членів правління ОСББ «Надія 139» від 22.06.2020 року, відображений у протоколі №13, щодо тимчасового не підключення боржників.

На відзив на позовну заяву позивачем надано відповідь на відзив, відповідно до якої стверджує, що твердження відповідача, про підключення належної позивачу квартири до мережі електропостачання разом з іншими квартирами у четвертому під`їзді не відповідає дійсності та спростовується листом ДТЕК Одеські електромережі від 23.10.2020, № 120/03-1635, а конструкції «недійсність рішення» та «скасування рішення», як за підставами, так і за своїми правовими наслідками сильно різняться. Наявність підстав для визнання рішення недійсним має встановлюватися судом на момент його прийняття. Тобто, недійсність рішення має існувати в момент його прийняття.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 червня 2021 року позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія 139» (65025, м. Одеса, пр. Добровольського, буд. 139) про захист прав споживачів та визнання недійсним рішення ОСББ про тимчасове не підключення боржників в електромережу, визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди - задоволено частково, постановлено:

визнати недійсним рішення правління ОСББ «Надія 139» від 22.06.2020р. про тимчасове не підключення боржників в електромережу до повного погашення боргу по СДПТ, вивезенню сміття, ліфту, резервного фонду;

визнати дії ОСББ «Надія 139» щодо відключення від мережі електропостачання квартири АДРЕСА_3 , незаконними;

стягнути з ОСББ «Надія 139» моральну шкоду 700 ,00 грн. на користь ОСОБА_1 ;

стягнути з ОСББ «Надія 139» судовий збір в сумі 840,80 грн. на користь держави.

Додатковим рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05 липня 2021 року було стягнуто з ОСББ «Надія 139» (65025, м. Одеса, пр. Добровольського, буд. 139, ідентифікаційний код юридичної особи 40634979) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 , витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 3500 гривень.

Постановою Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСББ "Надія 139" залишено без задоволення, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія 139» про захист прав споживачів та визнання недійсним рішення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку про тимчасове не підключення боржників в електромережу, визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди залишено без змін.

Постановою Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСББ "Надія 139" залишено без задоволення, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 червня 2021 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія 139» про захист прав споживачів та визнання недійсним рішення ОСББ про тимчасове не підключення боржників в електромережу, визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди - залишено без змін.

Також постановою Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, додаткове рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 липня 2021 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія 139» про захист прав споживачів та визнання недійсним рішення ОСББ про тимчасове не підключення боржників в електромережу, визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу скасовано.

Постановлено у відповідній частині нове рішення, яким стягнуто з ОСББ «Надія 139» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 6500 гривень.

В іншій частині рішення залишено без змін.

07 грудня 2021 року на адресу Одеського апеляційного суду засобами поштового зв`язку від представника ОСОБА_1 - адвоката Устимчика М.В. було подано заяву про стягнення витрат на правову допомогу.

При цьому посилаючись на те, що відповідно до договору про надання правової допомоги від 19.07.2021 року №19-07/2021 укладеного між адвокатським бюро «Діамант» в особі керуючого Устимчика М.В. та клієнтом ОСОБА_1 , гонорар адвоката при наданні правової допомоги щодо захисту інтересів ОСОБА_1 в Одеському апеляційному суді у справі №523/17806/20 щодо оскарження ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 23.04.2021 року встановлюється у фіксованому розмірі та складає 3000 гривень.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 05.10.2021 року №05-10/2021 укладеного між адвокатським бюро «Діамант» в особі керуючого Устимчика М.В. та клієнтом ОСОБА_1 , гонорар адвоката при наданні правової допомоги щодо захисту інтересів ОСОБА_1 в Одеському апеляційному суді у справі №523/17806/20 щодо оскарження рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.06.2021 року встановлюється у фіксованому розмірі та складає 5000 гривень.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 12.10.2021 року №12-10/2021 укладеного між адвокатським бюро «Діамант» в особі керуючого Устимчика М.В. та клієнтом ОСОБА_1 , гонорар адвоката при наданні правової допомоги щодо захисту інтересів ОСОБА_1 в Одеському апеляційному суді у справі №523/17806/20 щодо оскарження додаткового рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.07.2021 року встановлюється у фіксованому розмірі та складає 3000 гривень.

Також представником позивача долучено опис робіт.

23 грудня 2021 року представником Об`єднанням співвласників багатоквартирного буднку «Надія 139» - адвокатом Грігоровою Г.Л. було подано відзив на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, відповідно до якого просила відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу по справі 523/17806/20.

При цьому посилаючись на те, що наданий позивачем доказ має назву «опис робіт» фактично окрім переліку послуг та фіксованої суми гонорару відображеної у договорі документи долучені до заяви про стягнення витрат на правничу допомогу не містять іншої інформації. Відповідно ці документи не є належними доказами витрат на правову допомогу.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав, просив суд її задовольнити.

Представник Об`єднання співвласників багатоквартирного буднку «Надія 139» до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Вивчивши матеріали цивільної справи і надані документи на підтвердження понесених судових витрат, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з огляду на таке.

Частиною першою ст.270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 2 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, наведеного в частині четвертій статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20).

Колегія відхиляє доводи представника ОСББ «Надія 139» щодо недоведеності розміру витрат на правову допомогу виходячи з наступного.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19 вказано, що: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18. При цьому, договір про надання правової допомоги та подані на підтвердження його виконання докази, повинні бути пов`язаними з розглядом конкретної судової справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що адвокатом Устимчиком М.В. та Земляковим О.А. було укладено договір в якому визначено розмір гонорару за надані юридичну послугу. Тобто, вказаний розмір є договірним, а не погодинним і тому не потребує визначення витраченого адвокатом часу на надання правничої допомоги та її обсягу.

Враховуючи складність справи, необхідність надання адвокатом відповідача послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою позивача та їх характер, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 11 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 141, 270, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія 139» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 11000 гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29.12.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду О.В. Князюк

А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова