ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 550/318/21 Номер провадження 22-ц/814/2489/21Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Карпушина Г. Л., Обідіної О. І.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 липня 2021 року у складі судді Миронець О. К.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної і моральної шкоди, інфляції та трьох процентів річних,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідачів - Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Державної казначейської служби України, у якому просила стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету на її користь на відшкодування майнової та моральної шкоди: суму боргу з врахуванням інфляційних втрат та 3-х процентів річних в розмірі 75 959,80 грн, завдану моральну шкоду в розмірі 3000 грн та судові витрати в сумі 1 816 грн.

В обґрунтування позову посилалась на те, що рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 23.02.2018 зобов`язано Чутівське об`єднане Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату ОСОБА_1 заборгованості пенсії з 01.04.2017 та поновити виплату раніше призначеної пенсії.

30 березня 2018 року рішення набрало законної сили, а 23.02.2018 Чутівським районним судом Полтавської області видано виконавчі листи № 550/1079/17.

13 листопада 2019 року відділ примусового виконання рішень Головного управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відмовив у прийнятті на виконання вказаного виконавчого листа у зв`язку з припиненням юридичної особи - боржника та повідомив, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань 20.08.2019 зроблено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи боржника - Чутівського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Вказувала, що Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області є правонаступником за Чутівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 10 лютого 2020 року замінено сторону виконавчого провадження у справі на Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області від 25.03.2020 відкрито виконавче провадження № 61613831 з виконання рішення суду за виконавчим листом № 550/1079/17 від 02.10.2018, а постановою від 28.05.2020 закрито виконавче провадження у зв`язку з неможливістю виконати рішення суду після усіх можливих прийнятих виконавцем заходів примусового характеру до боржника.

Оскільки відповідач не виконує рішення суду, сума боргу їй не виплачена, а примусові міри по виконанню рішення державним виконавцем вичерпані, вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом з покладенням на відповідача також відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України за невиконання рішення.

Зазначала, що своїми неправомірними діями, які полягають у невиконанні рішення суду відповідач спричинив їй моральну шкоду, яка виразилась у її душевних та моральних стражданнях, хвилюваннях, втраті звичайного для неї душевного стану, яку вона оцінила в 3000 грн.

Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 31 березня 2021 року справу передано за територіальною підсудністю до Октябрського районного суду м. Полтави, а ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 22 квітня 2021 року - до Київського районного суду м. Полтави.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 07 липня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 9 944,10 грн інфляційних збитків за період з 31.03.2018 по 31.03.2021 та 3% річних за період з 31.03.2018 по 31.03.2021 - 5 455 грн та 908 грн судового збору.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що за період прострочення виконання рішення суду стягувач на підставі статті 625 ЦК України має право стягнути з боржника 3% річних та інфляційні втрати, проте не моральну шкоду.

Не погодившись з вказаним рішенням в частині задоволених позовних вимог, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що на виконання рішення суду та на підставі наданих позивачем документів з 01.07.2018 розпочата виплата пенсії ОСОБА_1 , пенсійні кошти за період з 01.04.2017 по 30.06.2018 в сумі 60 560,72 грн обліковано в органах Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Вказує, що виплата даних коштів здійснюється з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» в редакції постанови від 21.08.2019 № 788, згідно якого такі виплати обліковуються в органі, який здійснює соціальні виплати та виплачуються в умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Оскільки в рішенні суду відсутній окремий порядок виплати заборгованості, пенсійні кошти за період з 01.04.2017 по 30.06.2018 в сумі 60 560,72 грн обліковані та будуть виплачені позивачу після прийняття окремого порядку.

Рішенням суду не призначалися до виплати позивачу будь-які конкретні суми, а зобов`язано Управління Пенсійного фонду здійснити певні дії, а тому рішення суду не може вважатися грошовим зобов`язанням в розумінні статті 625 ЦК України і підстави для застосування положень вказаної статті до даних правовідносин відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України як внутрішьо переміщена особа.

Згідно рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 11 від 01.06.2017 виплата пенсії ОСОБА_1 була призупинена до з`ясування місця фактичного проживання пенсіонера.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 23.02.2018 у справі № 550/1079/17, яке набрало законної сили 30.03.2018, задоволено позов ОСОБА_1 та зобов`язано Чутівське об`єднання Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області поновити виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії та здійснити виплату заборгованості за період з 01.04.2017.

На виконання даного рішення 02.10.2018 Чутівським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист № 550/1079/17.

Згідно повідомлення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Полтавській області від 13.11.2019 виконавчий документ повернуто стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 5 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з припиненням юридичної особи - боржника.

Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 10 лютого 2020 року замінено сторону у виконавчому провадженні - Чутівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області на Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області від 25.03.2020 відкрито виконавче провадження № 61613831 з виконання рішення суду за виконавчим листом № 550/1079/17 від 02.10.2018, а постановою від 28.05.2020 виконавче провадження закрито у зв`язку з неможливістю виконати рішення суду, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні, після усіх можливих прийнятих виконавцем заходів примусового характеру до боржника, а саме: на боржника неодноразово накладались стягнення за невиконання рішення суду, також до Головного управління національної поліції 28.05.2020 направлено подання про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ГУ ПФУ в Полтавській області за невиконання рішення суду.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 03.05.2018, довідки про взяття на облік внутрішьо переміщеної особи від 03.05.2018 № та рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішьо переміщеним особам № 37 від 24.05.2018, а також рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 23.02.2018, нарахування пенсії ОСОБА_1 поновлено з 01.04.2017.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції вважав, що за рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 23.02.2018 у справі № 550/1079/17 у відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виникло грошове зобов`язання в сумі 60 560,72 грн, яке не виконано, тому відповідно до статті 625 ЦК України боржник має сплатити позивачці 3% річних від суми боргу та інфляційні втрати за період прострочення з 31.03.2018 по 31.03.2021.

Проте такі висновки суду є помилковими, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Частиною першою статті Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» встановлює, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною другою статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

За частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовідносини, які виникли між сторонами даного спору стосовно нарахування трьох процентів річних з урахуванням встановленого індексу інфляції, не є зобов`язальними в розумінні статті 625 ЦК України, оскільки в рішенні Чутівського районного суду Полтавської області від 23.02.2018 у справі № 550/1079/17 не визначено конкретної суми, вираженої у грошових одиницях, яка підлягала стягненню на користь ОСОБА_1 з Чутівського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, а тому таке зобов`язання між сторонами не може вважатися грошовим, у зв`язку з чим підстави для застосування положень статті 625 ЦК України відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.02.2019 року у справі № 642/6005/17.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вказаного не врахував, що призвело до помилкового вирішення справи.

За таких обставин в оскаржувані частині рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення сторонами не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 липня 2021 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Державної казначейської служби України про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних - відмовити.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Г. Л. Карпушин

О. І. Обідіна