УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Авраменко А.М., ознайомившись із заявою позивача ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про стягнення авансу, сплаченого за попереднім договором купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач через свого представника із вищевказаною заявою про забезпечення раніше поданого позову, в якій просила суд забезпечити позов шляхом накладення заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження в будь-який спосіб житлового будинку з господарчими спорудами за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій розташоване таке домоволодіння, яке належить відповідачу. В обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову представник позивача послалась на те, що між сторонами існує спір з приводу неповернення відповідачем позивачу авансу, сплаченого за попереднім договором купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 , а тому з метою запобігання неможливості виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, посилаючись на відсутність у відповідача будь-якого іншого доходу, сторона позивача просила суд задовольнити її заяву та забезпечити позов.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та ознайомившись із матеріалами позовної заяви №199/10027/21 (провадження №2/199/3929/21), приходжу до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Як вказувалось вище, 13 грудня 2021 року позивач звернулась до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою №199/10027/21 (провадження №2/199/3929/21) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу, сплаченого за попереднім договором купівлі-продажу. Предметом спору є стягнення грошових коштів в розмірі 81144 гривень.

22 грудня 2021 року позивач подала до суду дану заяву про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити вищевказаний позов шляхом накладення заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження в будь-який спосіб житлового будинку з господарчими спорудами за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій розташоване таке домоволодіння, яке належить відповідачу. Відповідно до матеріалів позовної заяви вартість означеного домоволодіння становить 513912 гривень, що більш ніж у шість разів перевищує розмір грошової суми, яку просить стягнути позивача з відповідача.

Відповідно до ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Згідно ст.150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії, зокрема, щодо предмета спору. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Нормою ст.152 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову після відкриття провадження у справі подається до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Положеннями ст.153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналізуючи заявлені стороною позивача підстави для забезпечення позову з урахуванням на обставини спірних правовідносин сторін та в контексті наведених вище положень законодавства, приходжу до висновку неможливість задоволення заяви про забезпечення позову. Правова позиція, покладена в основу такого результату розгляду заяви, ґрунтується на тому, що однією із обов`язковим умов для позитивного для позивача вирішення заяви про забезпечення позову є співмірність заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами. Разом з тим, відповідно до змісту заяви про забезпечення позову та матеріалів позовної заяви предметом спору сторін є грошові кошти в розмірі 81144 гривень, в той же час позивач просить забезпечити позов шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо відчуження домоволодіння, яке не є предметом спору у справі і вартість якого перевищує розмір коштів, які є предметом спору, більш ніж у шість разів. Таким чином, з викладеного приходжу до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви про забезпечення позову внаслідок явної неспівмірності пропонованих позивачем заходів забезпечення позову відносно заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-154, 258, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про стягнення авансу, сплаченого за попереднім договором купівлі-продажу, відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі постановлення ухвали без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя А.М. Авраменко