Справа № 490/7384/21
н/п 2/490/4218/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
23 грудня 2021 року м. Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратило право користування жилим приміщенням, -
20.09.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій вона просить суд визнати відповідача таким, що втрати право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування вимог посилається на те, що 04.02.1982 року батьку сторін, ОСОБА_3 , було видано ордер на квартиру АДРЕСА_1 . Крім нього в ордері також були вказані члени сім`ї.
Мати сторін померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
До 2019 року в квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані позивач: ОСОБА_1 , а також ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , її неповнолітній син ОСОБА_6 (2004 року народження), ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , її неповнолітня донька ОСОБА_11 (2008 року народження).
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.06.2019 року визнано ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та її неповнолітню доньку ОСОБА_11 2008 року народження, такими що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Позивачка зазначає, що квартири 45 та 46 є окремі житлові приміщення. В кв. 45 встановлено окремі газовий лічильник, та лічильник на воду.

На теперішній час в 3 кімнатній кв. № 45 (площею 43,4 кв.м.) зареєстровані та мешкають ОСОБА_1 (наймач типовий договір найму житла укладене 23.09.2020 року), та її син ОСОБА_4 . А в 2 кімнатній кв. № 46 (площею 27,6 кв.м) мешкає ОСОБА_5 (наймач типовий договір найму житла укладено 07.04.2021 року) (її неповнолітній син ОСОБА_6 2004 року народження) та другий син ОСОБА_2 .

Позивачка зазначає, що в паспортах вказаних осіб реєстрація була вказана кв. 45-46.

20.07.2021 року ОСОБА_5 та її неповнолітній син ОСОБА_6 2004 року народження знялись з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , та зареєструвалися за адресою АДРЕСА_5 .

Тобто на даний час: в 3 кімнатній кв. № 45 (площею 43,4 кв.м.) зареєстровані та мешкають ОСОБА_1 (наймач типовий договір найму житла укладено 23.09.2020 року), та її син ОСОБА_4 . А в 2 кімнатній кв. № 46 (площею 27,6 кв.м.) зареєстровані та мешкають ОСОБА_5 (наймач типовий договір найму житла укладено 07.04.2021 року) (її неповнолітній син ОСОБА_6 2004 року народження).

ОСОБА_2 (відповідач) досі зареєстрований за адресою квартирою АДРЕСА_1 .

Позивачка посилається, що на даний час вже не існує адреси АДРЕСА_1 , є дві окремих квартири - 45 та 46 . Два роки тому відповідач виїхав з квартири 46 та на даний час там не мешкає.

А в квартирі 45 відповідач не мешкав з дня його народження, особисті речі в приміщенні відсутні, він не оплачує комунальні платежі, не приймає участь в утриманні майна. Місто його мешкання на теперішній час не відомо, від спілкування він ухиляється. Врегулювати конфлікт без звернення до суду неможливо.

Через те, що у квартирі зареєстровані інші особи, які там не мешкають, позивачка не може повно користуватися своїми правами: оформити субсидію, подати документи на приватизацію майна та інше.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 28.09.2021 року, після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, прийнято вищезазначену позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.10.2021 року закрито підготовче провадження у справі за вказаним позовом, призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивачки - адвокат Білов І.В. надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти заочного розгляну справи.

Відповідач, який неодноразово належним чином повідомлявся про розгляд справи, в тому числі через оголошення на веб-сайті Судової влади України, не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.12.2021 року постановлено проводити заочний розгляд даної справи.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, ОСОБА_13 , сім`я якого складається з 12 чоловік, видано 04.02.1982 року Виконавчим комітетом Міської ради народних депутатів м. Миколаїв ордер № 852, на право зайняття 5 кімнат в квартирі АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 26.10.2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.06.2019 року по справі № 490/1478/18, що набрало законної сили 26.07.2019 року, встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , на момент винесення рішення, була основними квартиронаймачами житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Крім того, вказаним Рішенням визнано ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , такими що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Так, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З копії Технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_6 вбачається, що його виготовлено на ім`я ОСОБА_1 . Житлова площа складає 43,4 кв.м.

З копії Технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_5 вбачається, що його виготовлено на ім`я ОСОБА_5 . Житлова площа складає 27,6 кв.м.

Поряд з цим, згідно копії Заяви ОСОБА_2 , посвідченої 09.12.2019 року приватним нотаріусом ММНО Машковою С.М. та зареєстрованої в реєстрі за № 1139, він дав свою згоду на переоформлення особового рахунку щодо квартири АДРЕСА_5 , на ім`я ОСОБА_5

Також згідно копії Заяви ОСОБА_6 , посвідченої 09.12.2019 року приватним нотаріусом ММНО Машковою С.М. та зареєстрованої в реєстрі за № 1138, він дав свою згоду на переоформлення особового рахунку щодо квартири АДРЕСА_5 , на ім`я ОСОБА_5

Рішенням Виконавчого комітету ММР № 469 від 10.06.2020 року змінено договір найму житлового приміщення внаслідок визнання наймачем іншого члена сім`ї та укладено окремі договори найму на вимогу членів сім`ї наймача: АДРЕСА_1 із 5 кімнат, житловою площею 71,0 кв.м., наймачем якої значився ОСОБА_3 , який помер, за взаємною згодою членів сім`ї вирішено укласти окремі договори найму:

- на 3 кімнати житловою площею 43,4 кв.м. наймачем квартири вважати ОСОБА_1 , складом сім`ї із 2 осіб (вона, син);

- на 2 кімнати житловою площею 27,6 кв.м., наймачем квартири вважати ОСОБА_5 , складом сім`ї із 3 осіб (вона, два сини).

Згідно копії Розпорядження Управління комунального майна ММР від 18.09.2020 року, передано КЖЕП Центрального району м. Миколаєва та закріплено на праві господарського відання комунальне майно - неприватизовану квартиру у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_8 , а саме: квартиру № 45 .

Крім того, згідно копії Типового договору № 39 найму житла в будинку державного і комунального житлового фонду від 23.09.2020 року КЖЕП Центрального району м. Миколаєва надає наймачу та членам його сім`ї, а саме: ОСОБА_1 (наймач), ОСОБА_4 (син), у безстрокове користування житло - 3 кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , житловою площею 43,4 кв.м.

Згідно копії Типового договору № 26 найму житла в будинку державного і комунального житлового фонду від 07.04.2021 року КЖЕП Центрального району м. Миколаєва надає наймачу та членам його сім`ї, а саме: ОСОБА_5 (наймач), ОСОБА_2 (син); ОСОБА_6 (син), у безстрокове користування житло - 2 кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , житловою площею 27,6 кв.м.

Згідно копії Довідки Управління комунального майна ММР № 1696/10/01/08/20 від 25.09.2020 року, виданої ОСОБА_1 , згідно архівних матеріалів, міський орган приватизації, не приймав розпоряджень щодо приватизації житла за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідно до копії Довідки Управління комунального майна ММР № 1913/10/01/08/20 від 30.10.2020 року, виданої ОСОБА_5 , згідно архівних матеріалів, міський орган приватизації, не приймав розпоряджень щодо приватизації житла за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідно до копії Розпорядження Управління комунального майна ММР № 52р від 25.03.2021 року, передано КЖЕП Центрального району м. Миколаєва та закріплено на праві господарського відання комунальне майно - неприватизовану квартиру у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_8 , а саме: квартиру № 45-46 .

Згідно копії Акта від 07.09.2021 року, підписаного сусідами позивачки та посвідченого ТОВ «Центральний 1», сусіди підтверджують інформацію, що ОСОБА_2 дійсно не проживає за адресою: АДРЕСА_6 з дня народження і до теперішнього часу. Приватних речей вищевказаної особи в помешканні не знайдено.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до положень статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 ЖК УРСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до п. 26 Постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підстав рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таку ж правову позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові 6-467цс15 від 01.07.2015 року.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання у квартирі АДРЕСА_1 , проте не проживає в ній та не користується нею понад шість місяців. Судом не встановлено фактів чинення перешкод з боку позивачки щодо проживання відповідача в даному жилому приміщенні протягом зазначеного часу. Також не встановлено будь-яких поважних причин відсутності відповідача у квартирі та підстав для збереження за ним права користування даним жилим приміщенням.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Слід зазначити, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи викладене, позов можна вважати обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 263-265 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_6 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратило право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін