Справа № 188/137/21
Провадження № 2-о/188/20/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області

В складі головуючої судді Ніколаєвої І.К.,

за участі секретаря судового засідання Фесик Ю.В.

з участю : заявниці - ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи - Драган В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка заяву

ОСОБА_1 , заінтересована особа Петропавлівський районний сектор державної міграційної служби

про встановлення факту проживання на території України з ціллю прийняття громадянства,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту проживання на території України з ціллю прийняття громадянства.

В обґрунтування заяви вказала, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в Російській Федерації в с.Ізмалково Ізмалковського району Липецької області. У 1986 році вона разом з батьками переїхала на постійне місце проживання до с. Троїцьке Петропавлівського району Дніпропетровської області . Належних письмових доказів її прибуття на територію України у 1986 році у неї не збереглось, цей факт можуть підтвердити свідки в судовому засіданні, а також цей факт підтверджує запис з домової книги.

Згідно записів домової книги на житловий будинок станом на 01.01.1991 року її було зареєстровано за місцем проживання за адресою : АДРЕСА_1 .

З 1993 року по 2001 рік вона навчалась в Троїцькій середній школі, але не закінчила 9 класів через те, що була переведена 12.12.2001 року у Петропавлівську заочну школу, але весь цей час вона проживала в АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 .

На даний час вона проживає за адресою : АДРЕСА_4 разом зі співмешканцем.

Протягом всього періоду життя вона не отримувала паспорт та немала ніякого громадянства.

Після її звернення до Петропавлівського районного сектору державної міграційної служби їй було рекомендовано звернутися до суду з даною заявою.

На підставі ст. ст. 4,5,15,42,46,293 296,315 ЦПК України, Закону України «Про громадянство України» заявниця просить встановити факт її постійного проживання на території України

У судовому засіданні заявниця подану заяву підтримала , надала пояснення аналогічні викладеним у заяві, підтвердила, що вона не коли не мала ніякого паспорту, а свідоцтво про народження отримала лише у 2013 році, просить її заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання на території України.

Представник заінтересованої особи - ОСОБА_2 , не заперечувала проти задоволення цієї заяви.

Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили, що заявниця станом на 01.01.1991 року проживала разом зі своїми батьками за адресою : АДРЕСА_1 . З 1993 року по 200 рік вона навчалась в Троїцькій середній школі, але не закінчила 9 класів через те, що була переведена 12.12.2001 року у Петропавловську заочну школу, але весь цей час вона проживала у АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 .

Суд, заслухавши пояснення сторін, пояснення свідків перевіривши фактичні обставини справи, дослідивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року на дату набрання чинності Закону України "Про громадянство України" і продовжує проживати на даний час, що підтверджується наступними документами, а саме:

копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , за актовим записом про народження № 3 ( а.с.6);

довідкою сільського голови Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 1456/08 від 07.10.2020 року ( а.с.7);

актом депутата Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 28.08.2020 року (а.с. 8);

копією витягу з погосподарської книги ( а.с. 9,10);

копією довідки Троїцького навчально-виховного комплексу "Загальноосвітній навчальний заклад I - III ступенів - дошкільний навчальний заклад" № 78 від 01.03.2021 року ( а.с. 20);

довідкою старости старостинського округу с. Троїцьке Петропавлівського району Дніпропетровської області № 13/09/01 від 03.03.2021 року (а.с.22).

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно - правовими актами з питань громадянства України є Закон України "Про громадянство України" та Указ Президента України від 27.03.2001 року N 215 "Питання організації виконання ЗУ "Про громадянство України". Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо. Відповідно Закону України "Про громадянство України" громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України або які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року N 215, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року N 588/2006, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Факт постійного проживання заявниці на території України, у тому числі станом на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) має юридичне значення та породжує для заявниці юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає їй право подати заяву про набуття громадянства України. В іншому встановленому Законом України "Про громадянство України" порядку, набути громадянство України вона не може.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України;

особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N 5 від 31.03.95 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає факт постійного проживання заявника на території України встановленим.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 4, 13, 76-82, 141,234, 256, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України , ст. 3 Закону України "Про громадянство України" , Конституції України ,суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Петропавлівський районний сектор державної міграційної служби про встановлення факту проживання на території України з ціллю прийняття громадянства, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки Російської Федерації Липецької області , Ізмалковського району, село Ізмалково, на території України, станом на 24 серпня 1991 року, за адресою : АДРЕСА_1 .

Особу ОСОБА_1 ідентифіковано в судовому засіданні за допомогою довідки з її фотографією Троїцького навчально-виховного комплексу "Загальноосвітній навчальний заклад I - III ступенів - дошкільний навчальний заклад" № 78 від 01.03.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати, а саме недоплачену суму судового збору при зверненні до суду у розмірі 34 гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення по суті апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя І. К. Ніколаєва