Головуючий суду першої інстанції Щербина С.В.
Провадження № 22-ц/812/442/21 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року м. Миколаїв Справа № 487/2086/17

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання - Біляєвою В.М.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Щербини С.В., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України», Банк) про визнання частково нікчемним договору про іпотечний кредит та зобов`язання перерахувати платежі за кредитом,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з останнього кредитну заборгованість, яка утворилась станом на 04 квітня 2017 року, у розмірі 24 054,18 доларів США, з яких: 23 033,46 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 550,54 доларів США - за відсотками; 470,18 доларів США - комісії та 19 720, 82 грн - пені, а також 3 % річних від прострочених сум заборгованості у розмірі 174, 82 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, укладеного з банківською установою 21 червня 2007 року, за яким позичальник отримав 27 000 доларів США на придбання нерухомості на строк до червня 2027 року.

ОСОБА_1 подав зустрічний позов про встановлення нікчемності окремих умов договору, зокрема абзацу 2-4 пункту 1.12 та абзацу 4, 6 пункту 3.4, посилаючись на нечесну підприємницьку діяльність, яка вводить споживача в оману та порушує його права, як споживача банківських послуг, а також просив про перерахунок сплачених ним на погашення заборгованості комісійних виплат.

Посилався на те, що на час підписання договору про іпотечний кредит він був введений в оману працівниками банку щодо істотних умов договору, загальної сукупності вартості, що відповідно до статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» розцінюється як елемент нечесної підприємницької практики, використання якої заборонено Законом.

Крім того, зазначав, що відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» встановлення кредитором будь-яких зборів, зокрема комісії за супроводження кредиту, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2018 року первісний позов ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 23 584 доларів США та 3 133,42 грн, з яких: 23 033, 46 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 550, 54 доларів США - проценти, 2 958, 60 грн - пеня та 174, 82 грн - 3 % річних від простроченої суми заборгованості. В іншій частині позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Частково задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції виходив із доведеності факту неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, наявності заборгованості у вищевказаному розмірі, що є підставою для її стягнення.

При відмові у задоволенні зустрічного позову суд вважав, що договір про іпотечний кредит, який був укладений між сторонами, зокрема пункти 1.12 та 3.4 відповідають усім вимогам законодавства України, тому відсутні підстави для визнання цих пунктів нікчемними.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги, де посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Банку та задовольнити його зустрічні вимоги.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд, відмовивши у стягненні заборгованості за комісією безпідставно не встановив нікчемність цього пункту Договору, не провів перерахунок заборгованості; стягнувши 3% річних від простроченої суми, не звернув увагу на умови Договору, а при визначенні розміру пені не врахував безпідставність нарахування комісії.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ «Державний ощадний банк України» не вбачав порушень судом норм чинного законодавства при вирішенні зустрічних вимог ОСОБА_1 щодо нікчемності окремих умов Договору, наголошуючи на спливі позовної давності, а інші доводи скаржника вважав похідними від його хибного твердження про нікчемність умов Договору.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2018 року змінено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» за договором про іпотечний кредит від 21 червня 2007 року № 59 заборгованість за основним зобов`язанням станом на 04 квітня 2017 року в розмірі 22 605,97 доларів США, 2 950,6 грн пені та 174,82 грн - 3 % річних за прострочення грошового зобов`язання. В іншій частині судове рішення залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, змінивши судове рішення в частині стягнення кредитної заборгованості з урахуванням правових висновків, висловлених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/1134/13-ц.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 січня 2021 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання нікчемними пунктів 1.12 кредитного договору (щодо комісії, винагороди за супроводження кредиту, за розрахунково-касове обслуговування при достроковому погашенні кредиту) та 3.4 змінено, викладено їх мотивувальну частину в цій частині в редакції цієї постанови.

Постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року в частині вирішення позову ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про зобов`язання перерахувати платежі за кредитом скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги в частині рішення, яка переглядається, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосується фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2 статті 367 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог Банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічного позову ОСОБА_1 до Банку про зобов`язання перерахувати платежі за кредитом не в повній мірі відповідає наведеним нормам процесуального права.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи 21 червня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_1 укладений договір про іпотечний кредит № 59, за яким останній отримав кредит у розмірі 27 000,00 доларів США на придбання квартири АДРЕСА_1 зі сплатою 12,0 % річних та терміном погашення до 20 червня 2027 року.

Пунктом 1.5 договору передбачено зобов`язання позичальника щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі 320 доларів США шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з липня 2007 року, на відповідні позичкові рахунки позичальника, відкриті у Миколаївському облуправлінні ВАТ «Ощадбанк».

За умовами пункту 1.12 договору передбачена сплата комісійних винагород, у тому числі одноразова винагорода одночасно з наданням кредиту (1 362, 50 грн), щомісячна винагорода за супроводження кредиту (0,05 % від суми кредиту), а також у випадках зміни умов цього договору за ініціативою позичальника за розрахунково-касове обслуговування при достроковому погашенні кредиту.

Пунктом 3.4 договору передбачено право банку на дострокове повернення суми кредиту в цілому або в частині у разі невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов`язань за цим договором або невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-яких зобов`язань за іпотечним договором, в тому числі: у випадку виникнення обставин, які за обґрунтованим висновком банку призведуть до того, що позичальник не виконає свої зобов`язання по цьому договору (абзац 4); неподання позичальником на вимогу банку даних, що стосуються його фінансового стану (абзац 6).

За правилами частини 2 пункту 3.4 договору виконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення кредиту, сплату процентів та інших платежів повинно бути проведено позичальником протягом 30 днів з дати надіслання банком відповідної вимоги.

Розділом 5 договору передбачено обсяг відповідальності позичальника за порушення умов договору, в тому числі сплата пені у розмірі 0,04 % від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення у разі порушення зобов`язань із повернення основної суми кредиту та своєчасної сплати процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за договором (пункт 5.4).

19 листопада 2008 року між сторонами укладено додатковий договір, яким розмір процентної ставки збільшено до 14 %, а щомісячний платіж - до 340 доларів США.

Пунктом 1.5 додаткового договору передбачено зобов`язання позичальника щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі 340 доларів США шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з 19 листопада 2008 року, на відповідні позичкові рахунки позичальника, відкриті у ВАТ «Ощадбанк».

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За обставинами справи встановлено, що Банк надав ОСОБА_1 іпотечний кредит у розмірі 27 000 доларів США, а останній зобов`язався повернути кредит в такій же сумі та сплатити проценти за його користування на умовах та в строки визначені укладеним між сторонами договором. Строк повернення кредиту було визначено сторонами до 20 червня 2027 року. Між тим ОСОБА_1 допустив порушення строків повернення кредиту та розмірів щомісячних платежів, у зв`язку з чим Банк 15 грудня 2016 року направив позичальнику вимогу про дострокове повернення кредиту, яка була не виконана ОСОБА_1 , а у позивача виникло право вимоги дострокового повернення кредитних коштів з нарахуванням пені за порушення взятих на себе зобов`язань (підпункт 5.2. Договору про іпотечний кредит) та трьох процентів річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором.

В позовній заяві Банк просив стягнути заборгованість за договором про іпотечний кредит у розмірі 24 054,18 доларів США, з яких: 23 033,46 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 550,54 доларів США - за відсотками; 470,18 доларів США - комісії та 19 720, 82 грн - пені, а також 3 % річних від прострочених сум заборгованості у розмірі 174, 82 грн.

Суд касаційної інстанції при перегляді справи зробив висновок, що суди попередніх інстанцій при розгляді справи, яка переглядається, не врахували, що пункт 1.12 кредитного договору у частині встановлення комісійних винагород, щомісячної винагороди за супроводження кредиту (0,05 % від суми кредиту), а також за розрахунково-касове обслуговування при достроковому погашенні кредиту є нікчемним, оскільки суперечить положенням статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) та статті 228 ЦК України. Такий висновок відповідно до частини 1 статті 417 ЦПК України є обов`язковим для суду апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні вимог позивача у стягненні з позичальника суми комісій у розмірі 470,18 доларів США, проте не врахував, що нікчемність зазначених умов договору передбачає встановлення загальної суми, що була сплачена позичальником на погашення суми комісій за послуги, що супроводжують кредит, з часу укладення договору про іпотечний кредит.

За розрахунками, що надані позивачем до позову, сума сплаченої комісії складає 1 136.32 доларів США.

Між тим, оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений можливості встановлювати кількість та розмір, здійснених позичальником платежів на виконання нікчемних умов кредитного договору, яка сума позичальником була сплачена на погашення комісій за послуги, що супроводжують кредит, колегія суддів витребувала в АТ «Державний ощадний банк України» станом на 04 квітня 2017 року розрахунок суми заборгованості за договором про іпотечний кредит № 59 від 21 червня 2007 року з обрахуванням сплачених позичальником сум комісійних винагород, встановлених пунктом 1.12 зазначеного договору, на погашення інших складових кредитної заборгованості (тіло кредиту, процентів), пені та 3% річних від простроченої суми.

Позивачем надано два розрахунки сум заборгованості за договором про іпотечний кредит, виконані департаментом бек-офісу Центрального апарату АТ «Ощадбанк» та фахівцями Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк», які відрізняються щодо розміру складових заборгованості.

При цьому як вбачається з розрахунку заборгованості, надісланого департаментом бек-офісу Центрального апарату АТ «Ощадбанк», він був виконаний без урахування висновків суду касаційної інстанції щодо нікчемності умов кредитного договору, зокрема, сплачені позичальником суми комісійних винагород не зазначені та не розподілені на інші складові заборгованості, а ці суми залишилися в ануїтетних платежах. З урахуванням цих обставин, колегія суддів вважає за доцільне погодитися з розрахунком заборгованості по тілу кредиту та процентів, виконаному фахівцями Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк», оскільки в цьому розрахунку платежі позичальника за сплату комісії рознесені на тіло кредиту та проценти. Щодо розміру пені за цим розрахунком, то колегія суддів не погоджується з таким розрахунком, оскільки відповідач просив застосувати спеціальну позовну давність до нарахування пені, яка відповідно до приписів пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України складає один рік. З огляду на це, стягненню з відповідача підлягає пеня за період з 28 січня 2015 року по 04 березня 2016 року, що складає 7 760.90 грн. та відповідно три проценти річних за прострочення грошового зобов`язання складають 4 668.24 грн.

Щодо вирішення вимог зустрічного позову ОСОБА_1 про зобов`язання перерахувати платежі за кредитом, то на переконання колегії суддів в таких вимогах слід відмовити з огляду на те, що під час розгляду справи перерахунок платежів вже зроблено позивачем та розмір заборгованості за кредитним договором відкориговано апеляційним судом.

Ураховуючи те, що в частині вирішення суми заборгованості за кредитним договором фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи та норма матеріального права, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, судом першої інстанції враховані не належним чином, не досліджено в повній мірі наявність обставин, якими відповідач обґрунтовував свої заперечення, оскаржуване судове рішення в цій частині не відповідає вимогам щодо законності й обґрунтованості.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржене рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит та зустрічних позовних вимог про зобов`язання перерахувати платежі за кредитом слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, судові витрати у цій справі підлягають перерозподілу.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови у позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини 1, 2 статті 141 ЦПК України).

Позов задоволено на загальну суму 622 639, 81 грн, що дорівнює 93,24% від заявлених Банком позовних вимог. При подачі позову Банк сплатив судовий збір у розмірі 10 016, 29 грн. (станом на 12.04.2017 року, виходячи з суми заборгованості у розмірі 24 054, 18 доларів США та 19 895, 64 грн) - це 1,5% від суми позову ((24 054,18 х 26,933241 (т. 1 а.с.44) + 19 895, 64 грн) = 667 752,67 грн. За подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 14 423, 46 грн., виходячи із розміру стягнутої з нього суми (9 615,64 грн х 150%). Оскільки позовні вимоги Банку задовольняємо частково на 93,24% (622 639,81 грн) від заявлених позовних вимог 667 752,67 грн, то зі ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь Банку у розмірі 9 339,19 грн. Пропорційно задоволеним вимогам апеляційної скарги у розмірі 2,46% (15 685,16 грн із 638 326,97 грн) відповідачу підлягає відшкодуванню Банком 354,82 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Всього в результаті взаєморозрахунку зі ОСОБА_1 на користь Банку підлягає стягненню судовий збір у розмірі 8 984, 37 грн. (9 339,19 грн. - 354, 82 грн).

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2018 року в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит та зустрічних позовних вимог про зобов`язання перерахувати платежі за кредитом скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снігурівка Миколаївської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Миколаївського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (54028, м. Миколаїв вул. Херсонське шосе, 50, р/р НОМЕР_2 , МФО 326461, ) за договором про іпотечний кредит № 59 від 21 червня 2007 року станом на 04 квітня 2017 року заборгованість у складі 22 510,69 доларів США заборгованість за основним зобов`язанням; 69,10 доларів США заборгованість за відсотками; 7 760.90 грн. пеня та 4 668.24 грн. - три проценти річних за прострочення грошового зобов`язання.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снігурівка Миколаївської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Миколаївського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (54028, м. Миколаїв вул. Херсонське шосе, 50, р/р НОМЕР_2 , МФО 326461, ) 8 984 грн 37 коп. судових витрат.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зобов`язання перерахувати платежі за кредитом відмовити.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська Повний текст постанови складено 03 березня 2021 року.