Провадження № 4-с/760/123/21
В справі № 760/3513/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року Солом"янський районний суд м. Києві в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Шпори М.М.

заявника - ОСОБА_1

представника заявника- ОСОБА_2

представника суб`єкта оскарження - Дербак М.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції / м. Київ / про визнання дій незаконними, закриття виконавчого провадження та зняття арешту з нерухомого майна, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду із скаргою і просить:

- визнати дії Солом`янського районного ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо відмови у знятті арешту з нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 - незаконними;

- закрити виконавче провадження. відкрите на підставі постанови ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 20 березня 2003 року серія АА № 890102;

- зняти арешт, накладений на підставі постанови ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 20 березня 2003 року серія АА № 890102 з нерухомо майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилається на те, що постановою ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 20 березня 2003 року накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка в 2003 році належала на праві власності ОСОБА_3 .

Арешт був накладений за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2002 року у цивільній справі, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 3 812,27 гр. та судового збору у розмірі 51, 00 гр.

Заборгованість було погашено в повному обсязі у 2003-2004 роках.

Інформація про повне добровільне виконання була повідомлена ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві та державного виконавця Саліженка М.В. про закриття виконавчого провадження у зв`язку з його повним виконанням.

Проте у зв`язку зі смертю власника квартири ОСОБА_3 вона дізналася про арешт майна, який державним виконавцем не було знято.

Вона неодноразово зверталася до Солом`янського районного ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з квартири, при цьому були надані всі підтверджуючі документи про відсутність заборгованості за вказаною квартирою.

Однак начальником відділу не вжито всіх належних та допустимих заходів щодо зняття арешту з нерухомо майна.

Листом від 14 грудня 2020 року № 203345 Солом`янським районним ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було повідомлено про відсутність правових підстав для зняття арешту з нерухомого майна.

Вважає, що такі дії порушують та обмежують її у законних правах цивільної юрисдикції, якими накладено арешт на майно, та наразі безпідставно нерухоме майно перебуває під арештом, а законні спадкоємці ОСОБА_3 позбавлені законного права спадковості.

Виходячи з цього, просить задовольнити скаргу.

Скаржник та її представник в судовому засіданні скаргу підтримали.

Державний виконавець проти задоволення скарги заперечувала.

Посилалася на те, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановити наявність виконавчого провадження стосовно боржника немає можливості.

Надати більш детальну інформацію неможливо, оскільки виконавче провадження знищене відповідно до ч. 1, 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби, оскільки передані до архіву органу державної виконавчої служби справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню.

Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень, за постановами про накладення адміністративного стягнення,строк зберігання який становить один рік.

Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року не передбачений механізм та порядок зняття арешту по виконавчих провадженнях, які відсутні в АСВП.

Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника визначено п.4 ст.59 Закону України « Про виконавче провадження».

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Виходячи з цього, просить відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно вимог ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За змістом ч. 1 ст. 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Судом встановлено, що постановою ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 20 березня 2003 року серія АА № 890102 накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Арешт накладено на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва про стягнення з заявника та інших осіб заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 3 863, 27 гр.

Наявність обтяжень підтверджується постановою державного виконавця від 20 березня 2003 року ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

/ а.с. 27 - 28; 32 /

Заявник у судовому засіданні зазначила і цього не спростовувала представник заінтересованої особи, стягнута за рішенням суду заборгованість погашена.

Це ж підтверджується і наданими заявником квитанціями про сплату житлово-комунальних послуг, в яких відсутнє посилання на наявність боргу.

/ а.с. 10 - 26 /

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , який був співвласником квартири, помер.

З листа від 14 грудня 2020 року Солом`янського районного ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25 січня 2021 року вбачається, що арешт з квартири не знятий.

Крім того, вказаним листом повідомлено про відсутність правових підстав для зняття арешту з нерухомого майна органами виконавчої служби.

/ а.с. 32 - 34 /

Відповідно до п.8 ч.1 ст.37 Закону України « Про виконавче провадження» / в редакції Закону України № 606-XIV від 21 квітня 1999 року на момент виникнення спірних правовідносин / виконавче провадження підлягає закінченню вфактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом.

Згідно зі ст.38 Закону у разі закінчення виконавчого провадження згідно із

статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження.

Судом встановлено та не спростовувалося представником заінтересованої особи, накладений на квартиру арешт при закінченні виконавчого провадження державним виконавцем знятий не був.

Підстави для зняття арешту з майна боржника за ініціативою державного виконавця врегульовано ст. 59 Закону України « Про виконавче провадження / в редакції Закону України № 1404-VIII від 02 червня 2016 року /.

За змістом частини 4 даної статті у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні зазначила, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень було встановлено відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо заявника та інших осіб, зазначених у постанові державного виконавця про накладення арешту.

Таким чином, зняття арешту з майна поза межами виконавчого провадження суперечить вимогам закону.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України « Про виконавче проваження» / в редакції Закону України № 606-XIV від 21 квітня 1999 року на момент виникнення спірних правовідносин / примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України» Про виконавче провадження».

Згідно зі ст.11 Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника.

Статтею 38 Закону визначено, що при закінченні виконавчого провадження саме на державного виконавця покладено обов`язок припинити чинність арешту майна.

З урахуванням цього, відсутності на виконанні виконавчого документа та відкритих виконавчих проведень з виконання рішення суду, яке стало підставою для накладення арешту на квартиру, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги в частині визнання дій виконавчої служби незаконними та закриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості; власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про задоволення скарги в частині зняття арешту з нерухомого майна.

Керуючись ст.ст. 19, 41 Конституції України, Законjv України «Про виконавче провадження», ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 2,10,12,76-81, 258,259,260, 261, 263, 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 20 березня 2003 року, серія АА № 890102.

В решті скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 04 березня 2021 року.

Суддя: Л.А.Шереметьєва