Номер провадження: 22-ц/813/7436/21
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Чирці Т.В.,

розглянувши у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Костіної Олени Костянтинівни на рішення Київського районного суду м.Одеси від 10 березня 2021 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приватний нотаріус Руденко Ганна Олександрівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. На обґрунтування своїх вимог, зазначала, що з метою отримання свідоцтва про права на спадщину та реєстрації права власності на все нерухоме та рухоме майно за ОСОБА_1 як спадкоємцем, було подано відповідні документи до нотаріуса Руденко Г.О. За наслідком розгляду документів нотаріус Руденко Г.О. 13 листопада 2020 року видала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом на нерухоме та рухоме майно, що належало ОСОБА_4 , на підставі відсутності документів на підтвердження факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За таких обставин єдиним ефективним способом захисту його прав є звернення до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем. ОСОБА_4 був громадянином України, але помер на території іншої країни, де він мав родичів, яких відвідував у січні 2020 року. В свідоцтві про смерть вказано громадянство іншої країни, тому що він мав також громадянство Російської Федерації. Окрім того, заявниця зазначає, що майно подружжя ОСОБА_5 було набуте в період зареєстрованого шлюбу та ОСОБА_4 не відмовлявся від громадянства України, а також постійно проживав на території України за винятком випадків, коли відвідував своїх родичів у Таганрозі. Так у будинку по АДРЕСА_1 померлому належить квартира АДРЕСА_2 на праві власності, в якій подружжя ОСОБА_5 проживали на момент смерті ОСОБА_4 . Факт постійного спільного проживання подружжя ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою голови ОСББ «ЛАРИ» від 13 листопада 2020 року. Тому, просила задовольнити її заяву, так як встановлення даного факту їй необхідно для оформлення спадщини(а.с.3-4)

10 березня 2021 року рішенням Київського районного суду м.Одеси у задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приватний нотаріус Руденко Ганна Олександрівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відмовлено повністю. Суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не доведено факт постійного проживання зі спадкодавцем, оскільки ОСОБА_4 помер за кордоном, був громадянином також Російської Федерації, доказів того, що у померлого не було припинено громадянство України не надано, з відповіді прикордонної служби не вбачається, що померлий виїжджав погостювати у своїх родичів(а.с.99-100)

24 березня 2021 року канцелярією Київського районного суду м.Одеси зареєстровано апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Костіної Олени Костянтинівни на рішення Київського районного суду від 10 березня 2021 року. Апелянт вважає оскаржуване рішення ухваленим з порушенням норм матеріального права, неправильним застосуванням норм процесуального права та таким, в якому недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та у якому висновки не відповідають обставинам справи. Апелянт наголошує на тому, що на всі запити суду першої інстанції прийшли задовільні відповіді, зокрема, відповідно до інформації, яка надана Державною прикордонною службою, подружжя ОСОБА_5 в`їхали в Україну 27.07.2017 та більше не виїжджали. Також, на думку апелянта, даними, що свідчать про відсутність будь-яких інших місць проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є те, що вони придбали 24.11.2017 року квартиру АДРЕСА_3 , у якій ОСОБА_1 проживає і на теперішній час. Апелянт вважає, що проведення аналогії зі справою по Постанові Верховного суду від 23.12.2019 року та застосування її висновків як підстави для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 порушує принцип оцінки доказів, та призводить зовсім до протилежних висновків ніж наведені в оскаржуваному рішенні, так як у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не має будь-яких інших місць проживання. На думку апелянта, відсутність реєстрації місця проживання особи за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Апелянт вважає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не дотримався принципу оцінки доказів, згідно з яким суди на підставі всебічного , повного розгляду справи аналізують та оцінюють докази як кожен окремо, так і в сукупності. Також, на думку апелянта, суд першої інстанції не дав належної правової оцінки зібраним доказам, не звернув уваги на відсутність протиріч спірних правовідносин та показань свідків, які підтвердили фактичне проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та дійшов помилкового висновку про необґрунтованість заяви. Апелянт просить суд скасувати рішення Київського районного суду м.Одеси від 10 березня 2021 року; заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити повністю (а.с.108-111).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи з незалежних від суду причин.

В судовому засідання представник позивача апеляційну скаргу підтримав. Інші учасники провадження в судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд апеляційної скарги у їх відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено факт постійного проживання зі спадкодавцем, оскільки ОСОБА_4 помер за кордоном, був громадянином також Російської Федерації, доказів того, що у померлого не було припинено громадянство України не надано, з відповіді прикордонної служби не вбачається, що померлий виїжджав погостювати у своїх родичів, а довідка ОСББ «ЛАРИ» не підтверджує факт постійного проживання спадкодавця з заявницею.

Разом з тим, такий висновок суду першої інстанції було зроблено з помилковим застосуванням норм процесуального права.

Згідно зі ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Як вбачається, з матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на території м. Таганрог, Ростовської області, Російської Федерації, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого відділом запису актів цивільного стану м. Таганрог Ростовської області (а.с. 26).

Згідно зі ст. 70 Закону України «Про міжнародне приватне право» з урахуванням положень статей 71, 72 цього Закону спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Вибір права спадкодавцем буде недійсним, якщо після складання заповіту його громадянство змінилося. Відповідно до ст. 71 вказаного закону спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майно, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб спадкодавець на момент смерті знаходився в зареєстрованому шлюбі з заявницею з 31.10.1964 року (а.с. 27) та мешкав з нею починаючи з 2017 року в придбаній квартирі за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 31-34) без реєстрації місця проживання, що підтверджується довідкою ОСББ «ЛАРИ» від 13.11.2020 р. (а.с. 28). При цьому, як вбачається з копій паспорту громадина на України заявника та померлого, вони є громадянами України, які були зареєстровані на тимчасового окупованій території в АДРЕСА_5 з 22 лютого 2000 року (а.с. 11, 21).

До матеріалів справи було приєднано копію спадкової справи (а.с. 59-49). В судовому засіданні в суді першої інстанції зацікавлені особи ОСОБА_2 , ОСОБА_6 спадкоємці першої черги, які відмовились від спадщини на користь заявниці, проти задоволення заяви не заперечували, просили її задовольнити (а.с. 95-96). Будь-які докази на спростування обставин вказаних заявником в матеріалах справи на момент розгляду справи в суді першої інстанції були відсутні.

До матеріалів справи також були приєднані квитанції про сплату комунальних послуг з 2017 року (а.с. 145-149), письмові, нотаріально посвідчені пояснення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (а.с. 137-144), копія договору охорони квартири, якою користувався спадкодавець ( АДРЕСА_4 ) (а.с. 157-167), копія договору оренди нежитлового приміщення, стороною якого виступав (а.с. 154-156), сімейні фото, зроблені в м. Одеса (а.с. 169), які також підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем, її чоловіком, ОСОБА_4 на час відкриття спадщини.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, а суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове рішення про задоволення поданої заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Костіної Олени Костянтинівни задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 10 березня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приватний нотаріус Руденко Ганна Олександрівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 22.02.2000 року, ІПН НОМЕР_3 ) зі спадкодавцем, її чоловіком, ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на час відкриття спадщини.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст буде складений протягом десяти днів.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

Повний текст постанови складений 28 грудня 2021 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

16.12.2021 року м. Одеса