Номер провадження: 22-ц/813/8253/21
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2021 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

В обгрунтування поданої заяви зазначив, що на примусовому виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича знаходяться виконавчі провадження: №62537284 і №62537470 з примусового виконання виконавчого листа №520/16871/14-ц, виданого 16.10.2015 року Київським райсудом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованості за кредитом у сумі 254 497,49 грн. та судового збору у розмірі 2392, 43 грн.

Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 11.02.2021 року задоволено подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О.В. про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом №520/1687/14-ц, виданого Київським райсудом м. Одеси 16.10.2015 року про стягнення грошових коштів на користь ПАТ «Кредобанк».

Заявник зазначив, що умисно не ухиляється від виконання своїх зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом, виданим Київським райсудом м. Одеси 16.10.2015 року про стягнення грошових коштів на користь ПАТ «Кредобанк». ОСОБА_1 за фахом є моряком, працює на судах іноземних судновласників і у період з 18.07.2020 року по 28.01.2021 року перебував у рейсі за межами України, тому постанову приватного виконавця від 10.07.2020 року про відкриття виконавчого провадження не отримував. Окрім того, ОСОБА_1 більше року не проживає за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та його батькам. Внаслідок недобрих стосунків з батьками, вони не передавали синові виклики приватного виконавця. Заявник також посилався на ряд дій, вчинених ним ОСОБА_1 - у період з 2017-2019 роки, направлених на виконання виконавчого листа про стягнення грошових коштів на користь банку.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України задоволено.

Скасовано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2021 року про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України (без вилучення паспорту громадянина України).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, Акціонерне товариство «Кредобанк»подало до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2021 року, постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 2270 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 , посилаючись на її необґрунтованість, просить суд ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2021 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання, призначене на 23.12.2021 року, з`явився представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 , інші сторони у справідо суду не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає в повній мірі зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича знаходяться виконавчі провадження: №62537284 і №62537470 з примусового виконання виконавчого листа №520/16871/14-ц, виданого 16.10.2015 року Київським райсудом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованості за кредитом у сумі 254 497,49 грн. та судового збору у розмірі 2392, 43 грн.

Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 11.02.2021 року задоволено подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О.В. про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом №520/1687/14-ц, виданого Київським райсудом м. Одеси 16.10.2015 року про стягнення грошових коштів на користь ПАТ «Кредобанк».

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України задоволено, суд першої інстанції виходив з того, що боржник не ухиляється від виконання своїх зобов`язань за рішенням суду про стягнення з нього грошових коштів на користь банку, а навпаки прикладає зусилля до його виконання.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасово обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно положень п.2 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну" громадян України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п.8).

Положення статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язують виконавця вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; а у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Отже, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) вжите у ч.5ст.6 «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» та у п.18 ч.3ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Одночасно це і є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Проте особа, що має невиконанні зобов`язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не доведено протилежного.

У розумінні ст.12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню, зокрема факту ухилення боржника від виконання зобов`язань.

В поданій апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Кредобанк» посилається на те, що боржнику ОСОБА_1 було відомо про факт відкриття виконавчого провадження №62537284 у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича та боржник умисно ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 520/1687/14-ц. Також, Банк зазначає, що боржник з 2015 року жодних дій, спрямованих на виконання виконавчого листа не вчинив, від спілкування ухиляється. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги при винесенні рішення надані Банком докази та пояснення по справі. Апелянт зазначає, що ухвала про тимчасове обмеження громадянина ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України не позбавить можливості боржника працювати, а лише обмежить виїзд за кордон. Крім того Банк зазначає, що оскільки рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.09.2015 рок про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредобанк» залишається не виконаним протягом п`яти років, вказане загрожує сутності права на справедливий розгляд судом справи. Акціонерним товариством «Кредобанк» також зазначається в апеляційній скарзі на те, що приватним виконавцем вчинялись дії та вживались можливі заходи для своєчасного виконання рішення суду, однак у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках боржника в банківських рахунках виконавець позбавлений можливості виконати виконавчий лист.

На вказані посилання Акціонерного товариства «Кредобанк», апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Одеської ласті Велькова Олега Віталійовича знаходяться виконавчі провадження: №62537284 і 2537470 з примусового виконання виконавчого листа №520/16871/14-ц. виданого 16.10.2015 року Київським райсудом м. Одеси про стягнення з Боржника на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованості за кредитом у сумі 254 497,49 грн. та судового збору у розмірі 2392. 43 грн. Постановою Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О.В. від 10.07.2020 року виконавчі провадження 2537284 та №62537470 об`єднані у зведене виконавче провадження.

Постанови про відкриття виконавчих проваджень №62537284 і №62537470 були винесені 10.07.2020 року.

ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , але фактично, як зазначає заявник там не проживає, оскільки вказана квартира здається орендарям.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є моряком та працює за межами території України. Відповідно до копії паспорту моряка, вбачається, що 18.07.2020 року ОСОБА_1 залишив межі України та пішов у рейс. До 28.01.2021 року боржник був у рейсі, що також вбачається з відмітки у паспорті моряка.

Також, до суду першої інстанції були надані авіаквитки про виліт з Одеси до Стамбула 18.07.2020 року та про повернення зі Стамбула до Одеси 28.01.2021 року.

Також дослідивши матеріали справи, апеляційний суд встановив, що вони не містять даних про те, що ОСОБА_1 отримав постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №520/16871/14-п та матеріли виконавчого провадження не містять поштового повідомлення про вручення Боржнику цієї постанови. В матеріалах справи наявні лише листи та поштові повідомлення, які повернуті на адресу приватного виконавця без вручення адресату.

Отже, твердження Банку про те, що Боржнику було відомо про факт відкриття виконавчого провадження у приватного виконавця Велькова О.В. є неспроможними, оскільки спростовуються доказами наявними в матеріалах справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 не було відомо про наявність виконавчого провадження, оскільки більш ніж 6 місяців знаходився за межами території України, що підтверджується паспортом моряка, авіаквитками та закордонним паспортом, а коли боржник дізнався до нього вже було застосовано тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Крім того, ОСОБА_1 проводив часткові сплати невеликими сумами та надавав пояснення, коли виконавчий лист перебував на виконанні у Першому Київському відділі ДВС м. Одесі. На підтвердження вищевказаного до суду були надані для дослідження копії квитанцій від 01.11.2018 р. та 01.03.2019 р. та копію пояснень боржника від 15.08.2019 року.

Більш того, з матеріалів справи вбачається, що боржник після того, як ознайомився з матеріалами виконавчого провадження №62537284 сплатив 6000,00 грн., що вбачається з квитанції від 22.02.2021 року, яка наявна в матеріалах справи.

Після скасування тимчасового права у виїзді за кордон, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2021 по справі № 520/16871/14-ц, Боржник не перестав сплачувати кошти на рахунок приватного виконавця, що вбачається з квитанцій від 25.05.2021 р., від 29.06.2021 р., від 25.08.2021 року та від 27.09.2021 року, наявних в матеріалах справи.

З вищевказаного вбачається, що боржник не ухиляється від виконання рішення, а навпаки намагається врегулювати ситуацію, що склалася.

Апеляційний суд вважає, що якщо до ОСОБА_1 буде застосовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, боржник втратить роботу та можливість утримувати свою сім`ю та тим більше погашати будь-які борги.

Так, відповідно до п. 5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду за кордон і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в разі якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань.

Оскільки боржник ОСОБА_1 не ухиляється від виконання своїх зобов`язань перед Акціонерним товариством «Кредобанк», поступово сплачує кошти на рахунок приватного виконавця, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку та прийняв обгрунтоване рішення, яким скасував тимчасове обмеження боржнику у праві виїзду за кордон.

За викладених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи нічим не обґрунтовані, висновків суду не спростовують, в зв`язку з чим рішення суду у відповідності до ст.375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2021 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 28.12.2021 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А.Гірняк

С.М.Сегеда