Справа № 323/185/21
Провадження № 2/323/283/21
УХВАЛА

Іменем України

03.03.2021 р. м.Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі

головуючого судді Смокович М.В.,

при секретарі судового засідання Максюті І.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.06.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобов`язання щодо сплати кредиту та відсотків. У зв`язку з цим, станом на 02.12.2020 року виникла заборгованість відповідача за кредитним договором у розмірі 12228,48 грн., в тому числі 10119,85 грн. основної суми кредиту, 2108,63 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Однак, позивач, посилаючись на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку часину суми заборгованості за кредитом, просить стягнути з відповідача 10119,85 грн. заборгованості за тілом кредиту.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 02.02.2021 року відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі.

Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про огляд веб-сайту, в якому просить здійснити огляд та фіксування змісту розділу 2.1.1. Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «Приватбанк» за посиланням http://privatbank.ua/terms та доступні за наступним шляхом: «Архів договорів», перейти за посиланням «більше», обрати сторінку № 6, повний текст за посиланням «Повний договір (актуальний на 01.03.2013 р.)», розділ 2.1 знаходиться на сторінках 36-55 повного договору. Дослідження даного доказу необхідно для підтвердження дійсності відповідної редакції Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приват Банк» та фіксування змісту редакції Умов та правил надання банківських послуг, яка діяла на день приєднання відповідача до відповідних умов.

Дослідивши матеріали справи та клопотання, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 83 ЦПК України передбачено, що позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, ст. 85 ЦПК України письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням. Про дату, час і місце огляду доказів за їх місцезнаходженням повідомляються учасники справи. Неявка цих осіб не є перешкодою для проведення огляду.

Відповідно до ч. 7 ст. 85 ЦПК України, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста.

Отже електронні документи як докази у справі можуть бути подані стороною до суду як в оригіналі, так і в паперовій копії. При цьому, огляд електронного доказу (веб-сайту або сторінки) за його місцезнаходженням в мережі Інтернет здійснюється лише з метою встановлення та фіксування його змісту, а також за умови, що його не можна доставити до суду.

В той же час, як слідує з матеріалів справи, позивачем до позову додано паперову копію Витягу з електронного документа «Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанк» саме в частині, в якій заявлено клопотання про огляд електронного доказу. Отже, цей доказ доставлений до суду, його зміст встановлено та зафіксовано.ї

Крім того, в клопотанні зазначається, що дослідження електронного доказу є необхідним, зокрема, для підтвердження дійсності відповідної редакції Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приват Банк». Однак дійсність цього документу в межах цієї справи не оспорюється. Доказуванню в межах цієї справи підлягає не дійсність Умов та правил надання банківських послуг, а факт виникнення між сторонами договірних кредитних відносин та наявність заборгованості відповідача з виконання кредитних зобов`язань.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для проведення огляду електронного доказу за його місцезнаходженням на веб-сайті позивача, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.76, 85, 100, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про огляд веб-сайту - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.В. Смокович