Провадження №2/592/276/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Шияновської Т.В.

з участю секретаря судового засідання Чайки Т.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 , треті особи: ПАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА», ТОВ СБК «Сумиводострой», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

у с т а н о в и в:

24.11.2020 до суду м. Суми надійшов вказаний позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" до ОСОБА_1 , в обґрунтування якого зазначено, що 16.06.2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» та ОСОБА_1 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів № 06/0687878/1936/17, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу HYUNDAI IX 35, д.р.н НОМЕР_1 .

05.01.2018 о 10 год 10 хв в м. Суми по вул. Білопільський шлях, в районі вул. 8-го Березня, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом TOYOTA LAND CRUISER, д.р.н НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем HYUNDAI IX 35, д.р.н НОМЕР_1 . Внаслідок вказаної ДТП застрахованому у позивача транспортному засобу марки HYUNDAI IX 35, д.р.н НОМЕР_1 , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, який відповідно до ремонтної калькуляції № від 25.01.2018 становив 50 251,96 грн. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, визнано відповідача, який керував автомобілем TOYOTA LAND CRUISER, д.р.н НОМЕР_2 .

Відповідно до страхового акту № від 31.01.2018 позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 50 251,96 грн. Виконуючи свої зобов`язання за Договором страхування, ПрАТ «СК «Провідна», виплатило суму страхового відшкодування. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER, д.р.н НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА» згідно полісу № АК/6706291. 30.07.2018. ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» звернулась до ПрАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА» з заявою № 03-17/8478 на виплату сплаченого страхового відшкодування. ПрАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА» здійснило виплату страхового відшкодування з урахуванням зносу автомобіля - 0,39, що становить 33308,47 грн.

Невідшкодована частина збитку становить 16 943,49 грн, яку разом з судовим збором в сумі 2102,00 грн позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на їхню користь.

Ухвалою суду від 01.12.2020 відкрито провадження у вказаній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

22.12.2020 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач фактично визнав розрахунок ПрАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА», який передбачає застосування коефіцієнту фізичного зносу при розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля та який відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів дорівнює 0, зважаючи на строк експлуатації автомобіля HYUNDAI IX 35, д.р.н НОМЕР_1 , на момент проведення оцінки менше 7 років. Вказує, що позивач не скористався своїм правом на відшкодування франшизи, а також на той факт, що на момент скоєння ДТП він перебував в трудових правовідносинах з ТОВ СБК «Сумиводострой», а тому відповідно до вимог ст.1172 ЦК України не є належним відповідачем по справі.

Ухвалою суду від 06.01.2021 за клопотанням представника позивача до участі у справі залучено ПАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА» та ТОВ СБК «Сумиводострой» в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача.

Сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача у позові, відповідач у відзиві зазначають про розгляд справи у їх відсутність.

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що 05.01.2018 о 10 год 10 хв в м. Суми по вул. Білопільський шлях, в районі вул. 8-го Березня, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом TOYOTA LAND CRUISER, д.р.н НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем HYUNDAI IX 35, д.р.н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.01.2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. Постанова суду набрала законної сили (а.с.14).

16.06.2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів № 06/0687878/1936/17, згідно якого Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» зобов`язалося компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу HYUNDAI IX 35, д.р.н НОМЕР_1 (а.с.7-13).

Відповідно до Рахунку № від 25.01.2018, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу HYUNDAI IX 35, д.р.н НОМЕР_1 , становив 50 251,96 грн (а.с.20).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER, д.р.н НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА» згідно полісу АК 006706291, ліміт відповідальності за шкоду майну 100000 грн, франшиза 1000 грн.

Сторони не оспорюють та визнають, що ПАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА» в добровільному порядку відшкодувало ПрАТ «СК «Провідна» збитки на суму 33 308, 47 грн в межах ліміту страхової відповідальності по даному полісу.

Правовідносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст.1 ЗУ «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст.5 ЗУ «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п.6 ч.4 ст.6 ЗУ «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч.1 ст.999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст.7 ЗУ «Про страхування». До них п.9 ч.1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 16943,49 грн.

З матеріалів справи встановлено, що сторони у справі мають наступні зобов`язання :

- договірне зобов`язання між позивачем і ОСОБА_2 за договором добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів;

- деліктне зобов`язання між ОСОБА_2 та відповідачем із завдання шкоди внаслідок ДТП, що мало місце 05.01.2018;

- договірне зобов`язання між відповідачем і ПАТ «СК «Провідна» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

На виконання договору добровільного майнового страхування позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 50251,96 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі ст.27 ЗУ «Про страхування» та ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до п.22.1 ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоча і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст.38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь ОСОБА_2 страхового відшкодування, засновані на суброгації переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, справа № 755/18006/15-ц провадження № 14-176цс18.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на ст.1194 ЦК України «Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд зазначає, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Наведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц (пункт 73).

Отже, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.

Установлено, що позивач за договором добровільного страхування сплатив потерпілій стороні страхову суму у розмірі 50251,96. Вказана сума не перевищує ліміт відповідальності страховика відповідача - ПАТ «СК «Провідна» 100000 гривень.

У свою чергу ПАТ «СК «Провідна» у порядку регресу сплатило позивачу, за шкоду, завдану відповідачем, страхове відшкодування у розмірі 33308,47тгрн.

Відповідач не погоджується з позовними вимогами, оскільки саме на ПАТ «СК «Провідна» покладена відповідальність відшкодувати сплачене позивачем страхове відшкодування.

В свою чергу, в обґрунтування позивних вимог зазначено, що ПАТ «СК «Провідна» сплатило відшкодування за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу, тому різницю має сплатити саме відповідач.

Однак, такі доводи позивача не в повній мірі узгоджуються з вимогами чинного законодавства, виходячи з наступного.

Згідно із ст.ст. 9, 22, 31, 35, 36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Пунктом 36.4 ст.36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено право страховика у разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Згідно з розрахунком спеціаліста № від 25.01.2018, вартість матеріального збитку з визначеним коефіцієнтом зношення деталей 0,0000 складає 50251,96 грн. (а.с.20).

Водночас, згідно з розрахунком ПАТ «СК «Універсальна» від 22.08.2018, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, розмір завданого збитку складає 33308,47 грн (а.с.30-31).

Відповідно до ст.29 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 7.38 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.

Пунктами 6.3, 6.3.1 Методики встановлено, що визначення року виготовлення КТЗ здійснюється на підставі даних його виробника, які зазначаються у VIN-коді; при визначенні року виготовлення КТЗ необхідно враховувати те, що за міжнародним стандартом ISO 3779-1983 виробники КТЗ зазначають у VIN-коді календарний або модельний рік виготовлення КТЗ, тобто наступний модельний рік починається після 1 липня поточного календарного року; згідно з міжнародним стандартом ISO 3779-1983 для кодування модельного року виготовлення КТЗ в описовій частині VIN-коду рекомендовано використання символів, наведених у таблиці 3.1 додатка 3.

Згідно з міжнародним стандартом ISO 3779-1983, рік випуску КТЗ визначає десята за рахунком позиція в VIN-коді.

З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу HYUNDAI IX 35, д.р.н НОМЕР_1 , вбачається, що в VIN-коді автомобіля НОМЕР_3 , десятою позицією є «С», що згідно таблиці 3.1 Методики, свідчить про модельний рік автомобіля 2012, який розпочався після 01.07.2011.

Відтак, автомобіль HYUNDAI IX 35, д.р.н НОМЕР_1 , з модельним роком 2012 було виготовлено не раніше 01.07.2011, а на дату проведення оцінки, яка співпадає з датою дорожньо-транспортної пригоди 05.01.2018, строк його експлуатації був меншим, ніж 7 років, відповідно коефіцієнт фізичного зносу має дорівнювати нулю.

Однак, позивачем не надано доказів, на підставі яких даних проведено вказаний розрахунок, та чи враховано страховиком відповідача наведені обставини. Отримавши відзив на позовну заяву, позивач не скористався своїм правом представлення доказів, в якому саме порядку здійснено нарахування належної позивачу суми страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Суд звертає увагу, що обов`язок заявлених вимог покладається саме на позивача, та вважає, що розмір заявленої до стягнення суми, хоча і випливає з законодавчих положень, однак не підтверджений належними та допустимими доказами.

З урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки TOYOTA LAND CRUISER, д.р.н НОМЕР_2 , була застрахована у ПАТ «СК «Універсальна», майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт).

Водночас позивачем не доведено, що різниця між страховою виплатою та загальною сумою завданої шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, виникла саме внаслідок законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

У порушення ч.1 ст.81 ЦПК України позивач не надав доказів, які підтверджують обсяг відповідальності ПАТ «СК «Універсальна» за даним страховим випадком саме у розмірі 33308,47 грн, не зазначив доказів, що ПАТ «СК «Універсальна» відмовило у виплаті іншої частини сплачених коштів саме у зв`язку з законодавчими обмеженнями.

Отже позивач не довів необхідності виплати різниці між виплаченою сумою страхового відшкодування та компенсованою сумою саме відповідачем.

Оскільки предметом спору у даній справі є різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка не перевищує ліміт відповідальності страховика ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

В той же час, доводи відповідача щодо необхідності відмови в задоволенні даного позову в тому числі і через те, що він заявлений до неналежного відповідача, оскільки на момент скоєння ДТП він перебував в трудових правовідносинах з ТОВ СБК «Сумиводострой», наведених висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 993, 979, 988, 1166, 1191, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст.ст. 4,6,10,12,13, 81-83, 141, 247, 263-264 268, 280-282 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 , треті особи: ПАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА», ТОВ СБК «Сумиводострой», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Шияновська