Справа № 273/2518/21
Провадження № 2-н/273/119/21
У х в а л а

про відмову у видачі судового наказу

14 грудня 2021 року суддя Баранівського районного суду Житомирської області

Васильчук О. В. , розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС Енергія Країни» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за сплату житлово-комунальних послуг , -

ВСТАНОВИЛА:

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ з період з 01.09.2021 року по 31.10.2021 року включно в сумі 634,08 грн.

Відповідно до п.3, п.4 ч.3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявником в заяві про видачу судового наказу вказано, що між ТОВ «ТАС Енергія країни» та ОСОБА_1 був укладений договір постачання природного газу побутовим споживачам, при цьому зазначено, що вказаний договір є публічним, і він розміщений на офіційному веб-сайті постачальника за посиланням http://tasenergy.com.ua, однак до заяви не додано копії вказаного договору, в підтвердження обставин його укладення між сторонами, чим порушено п.3 ст. 163 ЦПК України.

З матеріалів доданих до заяви про видачу судового наказу вбачається також відсутність належних та допустимих доказів, що підтверджують наявність заборгованості боржника перед заявником, оскільки розрахункової відомості боргу суду не надано.

Відповідно до вимог ст.ст. 163, 164 ЦПК України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом і документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви про видачу судового наказу.

Згідно пункту 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, відповідно до частини другої ст. 9 ЗУ «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ України від 21.01.2004 року № 22 (зі змінами)).

Крім того, платіжне доручення щодо сплати судового збору повинно відповідати вимогам заповнення реквізитів розрахункових документів і одним з реквізитів є «призначення платежу», тобто платник повинен заповнювати платіжне доручення таким чином аби надати повну інформацію про платіж, а також відомості про те, яка саме заява або позов оплачується судовим збором.

Як вбачається з доданого до заяви про видачу судового наказу платіжного доручення про сплату судового збору № 9257 від 29.11.2021 року , останнє не містить відомостей про те, за яку саме позовну заяву сплачується судовий збір.

Крім того, статтею 169 ЦПК України визначено порядок надсилання боржникові копії судового наказу, зокрема ч.2 ст. 169 ЦПК України передбачено, що одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами, однак заявником до заяви про видачу судового наказу, поданої до суду, не додано копії заяви про видачу судового наказу та копії доданих до неї документів для боржника.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України.

Згідно з ч.2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, у видачі судового наказу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 165, 167, 260, 261,353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ««ТАС Енергія Країни» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 8, 9 ч.1 ст. 165 ЦПК України не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, після усунення її недоліків.

На ухвалу суду до Житомирського апеляційного суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О.В.Васильчук