Дата документу 28.12.2021
Справа № 501/3121/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі

головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1

до

відповідача ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2

предмет та підстави позову: про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник відповідача адвокат Дубінчук Ж.М.,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 07.09.2021 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення, згідно якого просить суд:

- зобов`язати ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_3 шляхом вселення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до квартири АДРЕСА_3 та передачі ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) ключів від замків вхідних дверей вказаної квартири;

- стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 908,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Чорноморської державної нотаріальної контори Зинченко О.С., зареєстровано в реєстрі за №1-282 від 15.06.2021, позивач є власником ј частини квартири АДРЕСА_3 .

Співвласницею даної квартири є ОСОБА_2 .

Позивач зареєстрований у спірній квартирі, відповідачка зареєстрована в квартирі АДРЕСА_4 .

Позивач стверджує в позові, що відповідачка перешкоджає йому користуватись квартирою, тому 26 червня 2021 року він був вимушений звернутись до відділу поліції №2 м.Чорноморськ Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області із заявою про усунення перешкод з боку ОСОБА_2 перешкод у користуванні квартирою, однак відповідачка перешкоджає йому мешкати у вищезазначеній квартирі.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні позивач просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що сторони не зможуть користуватись спільно спірним нерухомим майном, оскільки в цій квартирі проживає відповідачка з неповнолітньою дитиною, відповідачка пропонувала позивачу компенсацію вартості належної позивачу частки, однак до цього часу сторони порозуміння не знайшли, тощо.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 07.09.2021 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.17).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 16.09.2021 відкрито провадження по даній справі (а.с.22-23).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 01.11.2021 заяву відповідача із запереченнями проти розгляду в спрощеному провадженні та про перехід до розгляду за правилами загального позовного провадження цивільної справи за позовом про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення залишено без задоволення (а.с.47-48).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Чорноморської державної нотаріальної контори Зинченко О.С., зареєстровано в реєстрі за №1-282 від 15.06.2021, ОСОБА_1 є власником ј частини квартири АДРЕСА_3 (а.с.9-11).

Співвласницею даної квартири є ОСОБА_2 .

Позивач зареєстрований у спірній квартирі (а.с.12).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 23.03.2021 визначено частку ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності подружжя: квартири АДРЕСА_3 (а.с.13-15).

ОСОБА_1 21.06.2021 звернувся до відділу поліції №2 м.Чорноморськ Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області із заявою про усунення перешкод з боку ОСОБА_2 у користуванні квартирою, що підтверджується талоном повідомленням єдиного обліку №9796 (а.с.16).

ІV. Оцінка Суду.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частина перша та друга статті 319 ЦК України).

У силу частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або його частини, вимагати будь-яких усунень порушень його права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі зазначеної норми права, є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 521/17805/16-ц та від 06 квітня 2020 року у справі №754/14843/16-ц.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає доведеним порушення зі сторони ОСОБА_4 прав ОСОБА_1 , як співвласника, на користування належною йому часткою квартири АДРЕСА_3 , які підлягають поновленню шляхом вселення позивача у зазначену квартиру.

Обґрунтовуючи дане судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст.6 (право на справедливий суд), ст.13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст.17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст.1 Протоколу 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном).

Крім того, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні.

Зокрема, згідно платіжного доручення №ПН876 від 07.09.2021 (а.с.1) позивачем при подачі позову сплачено 908,00 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

З цих підстав, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного - процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення задовольнити повністю.

Зобов`язати ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_3 шляхом вселення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до квартири АДРЕСА_3 та передачі ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) ключів від замків вхідних дверей вказаної квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 908,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко