Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Макарчука С.М., з участю секретаря судового засідання Колінько О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки у порядку спрощеного позовного провадження за відсутності сторін цивільну справу 532/2381/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом, у якому прохає провести поділ в натурі житлового будинку з господарчими побудовами по АДРЕСА_1 , виділивши 1/2 частину цього домоволодіння у самостійний об`єкт (одиницю) нерухомого майна, та визнати за ним право власності на цей самостійний об`єкт нерухомого майна.

В позовній заяві позивач зазначає, що згідно свідоцтва про право спільної часткової власності на жилий будинок від 24.05.2002 № 2813, виданого на підставі рішення Шенгурівської сільської ради, Кобеляцького району Полтавської області № 24 від 20.02.2002 йому належить 1/2 частина житлового будинку з господарчими побудовами по АДРЕСА_1 , житловою площею 95,9 кв.м., зазначеного в плані під літерою «А,а», літньої кухні літери «Б,б», сарая літери «В», господарчого блоку літери «Д», погріба літери «П», господарчого блоку літери «Ж», гаража літери «Г», погріба літери «О». Іншим співвласником житлового будинку з господарчими побудовами є відповідач ОСОБА_2 . Позивач, ОСОБА_1 виявив бажання здійснити поділ житлового будинку з господарчими побудовами по АДРЕСА_1 з виділенням належної йому 1/2 частини будинку в окремий об`єкт (одиницю) нерухомого майна з оформленням права власності на новоутворений самостійний об`єкт оформленням права власності на новоутворений самостійний об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Іншим співвласником 1/2 частини даного домоволодіння, є відповідач ОСОБА_2 , яка на його пропозицію відмовилася від поділу будинку.

Ухвалою від 22 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

У судове засідання 16 грудня 2021 року сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Представником позивачки адвокатом Галушком С.С. подана заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача.

Відповідачкою подана письмова заява про визнання позову в повному обсязі та прохання розглянути справу у її відсутності.

За змістом речення 2 частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у суду матеріалів.

Перевіривши наявні матеріали справи суд робить такі висновки.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 49 Цивільного процесуального кодексу України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частин 1, 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на жилий будинок ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/2 частина жилого будинку з господарчими побудовами по АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Власником іншої 1/2 частини вказаного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.09.2014 є ОСОБА_2 (а.с. 10).

Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, належна ОСОБА_1 1/2 частина житлового будинку з господарчими побудовами може бути виділена у окрему одиницю з присвоєнням нового адресного номера « АДРЕСА_1 » у складі житлового будинку літ.А,а загальною площею 78,3 кв.м, в тому числі житловою площею 46,6 кв.м, господарчого блоку літ.Б,б, сараю літ.В,в, погребу літ.П, огорожі №1,2 (а.с. 16).

Відповідно до частини 3 статті 358 Цивільного кодексу України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з частинами 1, 3 статті 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Частиною 2 статті 367 Цивільного кодексу України визначено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 Цивільного кодексу України та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них».

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна № 55 від 18 червня 2007 року, затвердженою в Мінюсті України від 06 липня 2007 року.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Як роз`яснено в пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Розглядаючи справу, суд касаційної інстанції зауважив, що у разі, коли спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється.

Враховуючи вищевикладене, оскільки технічно можливо виділити належні сторонам частини житлового будинку в окремі об`єкти, то позов слід задовольнити, припинити право спільної часткової власності та поділити об`єкт нерухомого майна, виділивши належні сторонам частки в натурі з одночасним визнаннями за ними права власності на виділені одиниці.

Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судом не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 13, 76-81, 83, 206, 211, 247, 258, 264, 265, 268, 273, 247-279 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 336, 358, 364, 367 Цивільного кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Прийняти визнання ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 про поділ нерухомого майна.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Виділити в самостійний об`єкт нерухомого майна, що складає одиницю, належну ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , із присвоєнням адресного номера: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на виділений самостійний об`єкт (одиницю) нерухомого майна.

Виділити в самостійний об`єкт нерухомого майна, що складає одиницю, належну ОСОБА_2 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , із присвоєнням адресного номера: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на виділений самостійний об`єкт (одиницю) нерухомого майна.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 16 грудня 2021 року.

Найменування або ім`я сторін та їхнє місцезнаходження:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Галушко Сергій Станіславович, робоча адреса: АДРЕСА_2.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя