Справа № 428/182/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Корнєвої Ю.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом, -

ВСТАНОВИВ:

1. Позиції сторін, процесуальні дії

1.1. ОСОБА_2 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом, посилаючись на наступне.

Позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В період з лютого 2019 року у під`їзді № 6 будинку АДРЕСА_2 , в якому мешкає позивач, та у її квартирі з`явився різкий запах аміаку, який бере свій початок з сусідської квартири АДРЕСА_3 , власником якої є відповідач. ОСОБА_3 пояснив, що запах з`явився у зв`язку з тим, що він здійснює підприємницьку діяльність випікає кондитерську продукцію. Необхідні дозволи на здійснення підприємницької діяльності у відповідача відсутні. Позивач разом з іншими мешканцями будинку неодноразово зверталися до різних організацій з проханням змусити відповідача припинити чинити перешкоди іншим співвласникам будинку в нормальному користуванні власними квартирами, але вказані дії були марними.

Враховуючи викладене, позивач була змушена звернутися до суду з даною позовною заявою та просить усунути перешкоди з боку ОСОБА_3 у користуванні квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , шляхом встановлення для ОСОБА_3 заборони використовувати квартиру АДРЕСА_4 для здійснення підприємницької діяльності.

1.2. Ухвалою суду від 04.03.2021, яка відображена у протоколі судового засідання, було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про допит свідків, оскільки по-перше, це клопотання було заявлено після закриття підготовчого засідання, хоча на підготовчому засіданні суд запитував чи є клопотання про допит свідків, а по-друге, наявних у справі доказів достатньо для всебічного та об`єктивного вирішення справи в межах заявлених вимог.

1.3. В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали заявлені вимоги, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Відповідач вказав, що він є фізичною особою-підприємцем, проте всі види його підприємницької діяльності пов`язані із зварюванням металів та металоконструкціями. В його квартирі ніхто не здійснює промислового виробництва. Його дружина ОСОБА_5 має право як підприємець на здійснення виробництва хлібобулочних виробів, проте не займається цієї діяльністю.

2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. Згідно з копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 01.11.1969 Сєвєродонецьким міським бюро РАЦС Луганської області, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 одружилися 01.11.1969, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис № 935. Після реєстрації одруження чоловікові та дружині присвоєні прізвища ОСОБА_8 та ОСОБА_8 відповідно.

З копії реєстраційного посвідчення, виданого 19.01.1993 Сєвєродонецьким міським БТІ, вбачається, що кооперативна квартира АДРЕСА_5 зареєстрована за ОСОБА_6 на праві особистої власності на підставі довідки ОЖСК №4 від 05.01.1993 про виплату за квартиру.

Відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_2 , виданого 26.07.2000 Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 27.03.1979 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із довідкою з Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку від 15.01.2021 № 366, місце проживання ОСОБА_3 з 05.08.2008 по теперішній час зареєстровано за адресою: АДРЕСА_6 .

Згідно із листом в.о. начальника ГУ ДПС у Луганській області від 07.11.2019 ОСОБА_5 зареєстрована фізичною особою-підприємцем, під час реєстрації зазначила наступні види діяльності, зокрема: виробництво хліба та хлібобулочних виробів, виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання.

2.2. Згідно з копією акту від 12.11.2020 комісія у складі: представників ОСББ «Луч» - майстра Рибальченко Г.І., слюсаря-сантехніка ОСОБА_9 , власниці кв. АДРЕСА_5 ОСОБА_2 , при вході на адресу було чути запах схожий на випічку кондитерських виробів, але при опитуванні сусідів з`ясувала, що у під`їзді та квартирах з`являються запахи схожі на горіле масло, ваніль та інші запахи. Ці запахи, як стверджують сусіди, надходять з квартири АДРЕСА_3 і розповсюджуються по стояку квартир та у під`їзді.

Відповідно до копії акту, затвердженого 10.07.2019 керуючим ОСББ «Луч», встановлено, що у квартирі АДРЕСА_7 на сходових майданчиках, а також у квартирах №83-85; 89; 92 відчувається постійно запах аміаку. Цей запах виходить з квартири АДРЕСА_3 . Зі слів сусідів у квартирі АДРЕСА_3 відбувається виробництво кондитерських виробів у великих об`ємах, в які додаються аміак та інші хімічні речовини (добавки) від яких йде різкий запах по всьому під`їзду.

2.3. Згідно з копією листа №2975/КЛ-4527, виданого 07.06.2019 Сєвєродонецькою міською радою, ОСОБА_2 повідомлено, що згідно діючого законодавства України, вона має можливість вимагати від статутних органів захисту своїх прав та дотримання співвласниками правил добросусідства, бажано у письмовій формі. У разі непорозуміння в подальшому, винести питання дотримання співвласниками правил добросусідства на загальні збори та узгодити питання з усіма співвласниками ОСББ. До того ж, згідно інформації від керівника ОСББ «Луч» Аністратенка О.В. скарги в письмовій формі не надходили.

Відповідно до копії листа №01-13/320, виданого 28.12.2019 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Луганській області, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформація по гр. ОСОБА_3 відсутня. Крім того, потужність за адресою: АДРЕСА_6 , не зареєстрована у відповідності з вимогами ст. 25 Закону України «Про основні принципи та вимоги безпечності та якості харчових продуктів». Оскільки ОСОБА_3 не є суб`єктом господарювання та не зареєстрований відповідно до вимог харчового законодавства, діяльність, яку він здійснює не підпадає державному нагляду у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів. Враховуючи вищезазначене, у Головного управління Держпродспоживслужби в Луганській області відсутні правові підстави здійснення перевірки питань, порушених у зверненні.

3. Релевантні джерела права

3.1. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов`язки.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

3.2. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

3.3. Статтею 6 ЖК України передбачено, що жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

У відповідності до п.п. 3, 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, використовувати житлові приміщення для провадження господарської діяльності промислового характеру заборонено.

Власники квартири зобов`язані використовувати приміщення житлового будинку за призначенням.

4. Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. Перш за все суд зазначає, що позивачем або її представником не було надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_6 , використовується відповідачем саме для здійснення ним підприємницької діяльності з випікання хліба або іншої кондитерської продукції.

Наявність у під`їзді будинку запаху «горілого масла, ванілі та інших запахів» не може свідчити про те, що відповідачем у квартирі АДРЕСА_3 випікається кондитерська продукція у промислових обсягах у зв`язку із здійсненням підприємницької діяльності.

Отже, позивачем не доведено, що саме відповідач чинить їй перешкоди у користуванні квартирою, а також не доведено, що перешкоди чиняться саме в той спосіб, який вказаний у позовній заяві.

Крім того, судом встановлено, що відповідач як фізична особа-підприємець не здійснює діяльності з випікання будь-яких виробів. Доказів на користь протилежного до суду надано не було. Факт наявності у дружини відповідача права на здійснення такого виду підприємницької діяльності не свідчить про те, що його дружина фактично здійснює таку діяльність за адресою проживання відповідача. Крім того, будь-яких вимог до дружини відповідача позивач не заявляла.

4.2. Суд також вважає за необхідне звернути окрему увагу на спосіб захисту, який обрано позивачем.

У позовній заяві взагалі не конкретизовано, який саме вид підприємницької діяльності позивач просить заборонити здійснювати відповідачу. Покладення на особу заборони здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність за місцем свого мешкання (навіть ту, яка не пов`язана із промисловим виробництвом) буде непропорційним втручанням в право такої особи на здійснення підприємницької діяльності.

Крім того, промислове виробництво будь-яких виробів у квартирах заборонено в силу вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, у зв`язку із чим покладення на будь-яку особу додаткової аналогічної заборони в судовому порядку буде неефективним, адже внаслідок цього не буде визначено нових обов`язків для порушника вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України.

Тобто, позивачем обрано неналежний, неефективний та непропорційний спосіб захисту свого права.

4.3. Підводячи підсумок суд зазначає, що у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом належить відмовити.

5. Розподіл судових витрат

5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено, у зв`язку із чим судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 ) про усунення перешкод у користуванні житлом.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.Б. Баронін