КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 521/1626/20
Провадження № 2/947/1062/21
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Петренка В.С.
за участю секретаря - Ратовської А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , Державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Маслової Марії Вячеславівни
про визнання права власності на спадкове майно,
04.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , Державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Маслової Марії Вячеславівни, в якій, з посиланням на ст.ст. 1221, 1241, 1261 ЦК України, просить суд визнати за ним право власності на 1/5 частинувід спадкового майна, яке залишилося від спадкодавця ОСОБА_4 , якескладається:
1/5 частини від автомобіля Hyundai Tucson 2007 року, д/з НОМЕР_1 зеленого кольору, номер кузову: НОМЕР_2 ;
1/5 частини від квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
1/5 частини від гаражу № НОМЕР_3 , що знаходиться по вул. Центральний аеропорт у громадської організації «Віраж»;
1/5 частини від загального депозитного рахунку № НОМЕР_5 на якому знаходиться 10 000 тисяч доларів США та рахунок для зарахування процентів № НОМЕР_6 , код банку 300023 ПАТ «Укрсоцбанк» (UniCreditBank), відомості про банк знаходяться в спадковій справі №393/2016;
1/5 частину від 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 .
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він є батьком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач зазначає, що Першою Одеською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справа за №393/2016 до майна померлого сина ОСОБА_4 , однак, йому стало відомо, що державним нотаріусом не внесено його, як спадкоємця першої черги спадкування за законом.
Позивач вказує, що оскільки він, на день смерті свого сина ОСОБА_4 , постійно з ним проживав у квартирі АДРЕСА_2 , він автоматично прийняв спадщину, однак державним нотаріусом цього враховано не було.
18.10.2019 рок, як стверджує позивач, він звернувся до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак листом від 28.10.2019 року Державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Маслова Марія Вячеславівна повідомила його про те, що він пропустив строк (шість місяців) для прийняття спадщини.
Однак, позивач вважає, що дана відмова є необґрунтованою та безпідставною, оскільки він спадщину прийняв автоматично та будь-яких відмов від спадщини не надавав.
Крім того, позивач зазначає, що державним нотаріусом не визначено всіх спадкоємців у спадковій справі № 393/2016, а саме: двох дітей та матір спадкодавця ОСОБА_3 .
З урахуванням викладеного, оскільки, як вказує ОСОБА_1 , він є спадкоємцем сина ОСОБА_4 ,померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину за законом він прийняв автоматично, фактично здійснив дії щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину з причин, незалежних від нього, оскільки державний нотаріус Маслова М.В. безпідставно йому відмовила, а іншим шляхом, окрім як шляхом звернення до суду свої права захистити він не може, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.
Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 10.02.2020 року матеріали цивільної справи № 521/1626/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб ОСОБА_3 та Державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місіті Одеса Маслової М.В. про визнання права власності на спадкове майно було передано на розгляд до Київського районного суду м. Одеси, на підставі ч. 1 ст. 30 ЦПК України, оскільки спір має розглядатися за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою, а саме: квартири, що входить в спадкову масу за адресою: АДРЕСА_1 , яка відноситься за адміністративно-територіальним поділом до Київського району м. Одеси.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 24.03.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , Державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Маслової Марії Вячеславівни про визнання права власності на спадкове майно. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.
Крім того, ухвалою Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 16.10.2020року, за клопотанням представника позивача, було зобов`язано Приморську державну нотаріальну контору у місті Одеса надіслати на адресу Київського районного суду м. Одеси протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали, належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №5846 від 04 червня 2016 року.
05.11.2020 року до канцелярії суду від Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса надійшла належним чином завірена копія матеріалів спадкової справи №393/2016, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У підготовчому засіданні 25.11.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання 24.02.2021 року позивач не з`явився, однак 24.02.2021 року його представник - адвокат Сендик Олег Олександрович надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його та позивача відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач - ОСОБА_2 про час та місце підготовчих та судових засідань повідомлялася належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у довідці з відділу адресно-довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, у підготовчі та судові засідання не з`явилась, про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.
При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою «за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою» та «відмова від одержання», суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами.
Треті особи - ОСОБА_3 та Державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Маслова Марія Вячеславівна про час та місце підготовчих та судових засідань повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які наявні у матеріалах справи, у підготовчі та судові засідання не з`явились, про поважність причин відсутності не повідомили, письмові пояснення на позовну заяву не надали.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні позивач - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9).
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу за р. №745 від 16.03.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Селезньовою Г.М. на праві спільної часткової власності належала Ѕ частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 125-126).
ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності належала 1/3 частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12.06.2009 року у справі №2-5942/09 (а.с. 13-14).
ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №944665, виданого на підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області №1005 від 10 липня 2006 року, належала земельна ділянка, розташована на території Кордонської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, СТ «Гідравлік-2», АДРЕСА_5 , зем. діл. № НОМЕР_8 , № НОМЕР_4 (а.с. 17).
Крім того, ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належав автомобільмарки «Hyundai» модель «Tucson 2.0», 2007 року випуску, д/з НОМЕР_1 , зеленого кольору, номер кузову: НОМЕР_2 (а.с. 137).
Також, у ОСОБА_4 в Акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» (UniCredit Bank) було відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_5 в доларах США, що підтверджується заявою про розміщення депозиту (а.с. 20).
Судовим розглядом також встановлено, що 09 вересня 2000 року ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_2 , після укладення шлюбу ОСОБА_2 було присвоєно прізвище « ОСОБА_2 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 121).
Як зазначено у позовній заяві, від даного шлюбу у ОСОБА_4 та ОСОБА_2 народилося двоє дітей.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8).
На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів Приморська державна нотаріальна контора у місті Одеса надіслала суду завірену копію матеріалів спадкової справи №393/2016, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 108-171).
Так, зі змісту витребуваної судом спадкової справи вбачається, що з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , до нотаріальної контори звернулися дружина померлого - ОСОБА_2 , мати померлого - ОСОБА_3 та батько померлого - ОСОБА_1 (а.с. 110, 111, 160-161).
Разом з тим, листом від 28.10.2019 року за № 393п/2016/02-14 Приморська державна нотаріальна контора у місті Одеса повідомила ОСОБА_1 про те, що ним пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, у зв`язку з чим, видати свідоцтво про право на спадщину не вбачається можливим (а.с. 171).
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.
Таким чином, судовим розглядом встановлено, що спадкоємцями першої черги права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , які звернулися з заявами про прийняття спадщини є дружина померлого - ОСОБА_2 , мати померлого - ОСОБА_3 та батько померлого - ОСОБА_1 .
Крім того, як зазначає позивач у позовній заяві, у ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ще двоє дітей, малолітній та неповнолітній.
Таким чином, діти спадкодавця також є спадкоємцями першої черги права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно ч.1 та ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
З матеріалів справи вбачається, що позивач - ОСОБА_1 , хоча і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , однак постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2 .
Зазначене підтверджується довідкою КП «ЖКС «Хмельницький» за № 1073 від 06.08.2019 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 з 1975 року проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 21).
Крім того, відповідно до заяви сусідів, завіреної КП «ЖКС «Хмельницький», ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , даний факт вони підтвердили (а.с. 22).
Його син - ОСОБА_4 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований та проживав до дня смерті також за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою КП «ЖКС «Хмельницький» за №171 (а.с. 11).
Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
Як вбачається з наданих суду доказів, позивачем доведено факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Таким чином, судовим розглядом вставлено, що ОСОБА_1 спадщину прийняв, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем, та подав нотаріусу заяву про її прийняття, із заявою про відмову від спадщини не звертався.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5, ст. 1268).
Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
При цьому, суд зазначає, що у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.
Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна,
що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.
Таким чином, під час ухвалення рішення суд враховує, що право власності на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , виникло у ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 2009 році, під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .
Крім того, автомобіль марки Hyundai Tucson 2007 року, д/з НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 , було придбано ОСОБА_4 та ОСОБА_2 під час перебування у зареєстрованому шлюбі.
Депозитний рахунок в Акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» (UniCredit Bank) було відкрито також під час перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі.
Вказане надає підстави для висновку про виникнення права спільної сумісної власності на вищезазначену частину квартири, автомобіль та депозитний рахунок.
Таким чином, частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , становить 1/6 її частину, в праві спільної сумісної власності на автомобіль марки Hyundai Tucson 2007 року, д/з НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 , становить Ѕ його частину, та в праві спільної сумісної власності на депозитний рахунок в Акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» (UniCredit Bank), становить Ѕ його частину.
З урахуванням викладеного, позов ОСОБА_1 в частині вимог про визнання за ним права власності на 1/5 частину від 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/5 частину автомобіля марки Hyundai Tucson 2007 року, д/з НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 ; 1/5 частину депозитного рахунку в Акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» (UniCredit Bank), підлягає частковому задоволенню, а саме: за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті сина ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід визнати право власності на 1/30 (1/5 частину від 1/6 частини) квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/10 частину (1/5 частина від Ѕ частини) автомобіля марки Hyundai Tucson 2007 року, д/з НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 ; 1/10 частину (1/5 частина від Ѕ частини) депозитного рахунку № НОМЕР_5 в Акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» (UniCredit Bank).
Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на 1/5 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , також підлягають частковому задоволенню, оскільки вказана квартира належала померлому ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності, і його частка становила Ѕ частину, тобто за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті сина ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід визнати право власності 1/10 частину (1/5 частина від Ѕ частини) квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання за ним права власності на 1/5 частину земельної ділянки, яка розташована на території Кордонської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, СТ «Гідравлік-2», СМ «Тилигульський-2», вул. Стамбульська , зем. діл. № НОМЕР_8 , № НОМЕР_4 , та належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , на підставі державного акту, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки вказана земельна ділянка належала померлому на підставі державного акту, виданого на підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області №1005 від 10 липня 2006 року, та щодо неї не виникло право спільної сумісної власності подружжя.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частину від гаражу № НОМЕР_3 , що знаходиться по вул. Центральний аеропорт у громадської організації «Віраж», після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає наступне.
У відповідності до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Разом з тим, позивачем, під час розгляду справи не було надано суду, а матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на цей гараж.
З урахуванням викладеного, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити у повному обсязі.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд приймає до уваги і те, що між дружиною померлого, яка є відповідачем у зазначеній справі, та батьками спадкодавця виник спір щодо розподілу спадкового майна, що підтверджується відповідними судовими рішеннями, які наявні у матеріалах справи, а також те, що оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно зберігаються у відповідача, а іншим шляхом окрім як шляхом звернення до суду право позивача захистити неможливо.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 267, 268, 280-289 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , Державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Маслової Марії Вячеславівни про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_11 , виданий 09 жовтня 1996 року Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області)
право власності на 1/30 частину (1/5 частина від 1/6 частини) квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 62,9 кв.м., житловою 43,5 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті сина ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
право власності на 1/10 частину (1/5 частина від Ѕ частини) квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 43,1 кв.м., житловою 28,3 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті сина ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
право власності на 1/10 частину (1/5 частина від Ѕ частини) автомобіля марки «HYUNDAI» модель «TUCSON 2.0», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, номер кузову: НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом, після смерті сина ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
право власності на 1/10 частину (1/5 частина від Ѕ частини) від загального депозитного рахунку № НОМЕР_5 в доларах США, на якому знаходиться 10 000 (десять тисяч) доларів США 00 центів, та рахунок для зарахування процентів № НОМЕР_6 , код банку 300023, який відкрито у Акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» (UniCreditBank).
В решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_12 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , паспорт серії НОМЕР_13 , виданий 12 квітня 2001 року Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області) на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 064 (дві тисячі шістдесят чотири) грн. 92 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Петренко В. С.