Справа № 1329/4323/12 Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А.
Провадження № 22-ц/811/3047/21 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Левика Я.А., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Савчук Г.В.,

з участю прокурора Сеніва О.П., представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Заступника керівника Львівської обласної прокуратури на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 24 червня 2021 року у справі за позовом Яворівської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Івано-Франківської селищної ради Львівської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Держкомзему у Яворівському районі Львівської області про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, вилучення земельних ділянок та передачу їх у розпорядження сільської ради,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2012 року прокурор Яворівського району Львівської області в інтересах держави в особі Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області звернувся з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив визнати недійсним та скасувати:

Державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий № :15:001:0049 площею 0,3819 га в с.Верхутка Яворівського району Львівської області для ведення особистого селянського господарства серії ЯИ № 160761 від 23 листопада 2009 року гр. ОСОБА_1 ;

Державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий № :15:001:0050 площею 0,4008 га в с.Верхутка Яворівського району Львівської області для ведення особистого селянського господарства серії ЯИ № 160762 від 23 листопада 2009 року гр. ОСОБА_1 ;

вилучити вищевказані земельні ділянки в ОСОБА_1 та передати їх в розпорядження Лозинської сільської ради.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 24 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив Заступник керівника Львівської обласної прокуратури.

В апеляційній скарзі посилається на те, що витяг рішення Лозинської сільської ради № 194 від 04 квітня 2008 року не є нормативно-правовим актом індивідуальної дії та не є підставою для видачі державного акту на право власності на землю, такий є підроблений, що встановлено вироком суду, тому підстави для звернення прокурора із вимогою про скасування підробленого витягу відсутні.

Звертає увагу на те, що відповідно до положень законодавства, яке діяло на час видачі спірних державних актів, право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності набувається за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та посвідчується державними актами.

Вважає, що відсутні правові підстави вважати, що за наявності державних актів на право власності, оформлених всупереч вимогам чинного на той час законодавства, у спірних правовідносинах може мати місце неправомірне втручання у право власності відповідача чи третіх осіб.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора Сеніва О.П. на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на її заперечення, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходи з того, що визнання недійсними державних актів про право на землю без доведеності в суді незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого вони видані, суперечить чинному законодавству.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Судом та матеріалами справи встановлено, що рішенням Лозинської сільської ради XVI сесії У скликання № 194 від 04 квітня 2008 року, ОСОБА_1 надано у власність земельну ділянку площею 0,65 га в с. Верхутка Яворівського району Львівської області.

Водночас відповідно до витягу із Рішення Лозинської сільської ради XVI сесії У скликання № 194 від 04 квітня 2008 року, ОСОБА_1 передано безкоштовно у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,7827 га в с. Верхутка Яворівського району Львівської області.

На підставі рішення відповідачці 06 листопада 2009 року видано Державний акт серії ЯИ № 160762 про право власності на вказану земельну ділянку площею 0.4008 га та Державний акт серії ЯИ № 160761 про право власності на вказану земельну ділянку площею 0.3819 га.

Зважаючи на зазначене, в.о. сільського голови ОСОБА_3 притягнута до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 367 КК України, зокрема у зв`язку з тим, що внаслідок її дій ОСОБА_1 отримала державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯИ № 160761, площею 0,3819 га, для ведення особистого селянського господарства серії ЯИ № 160762, площею 0,4008 га, для ведення особистого селянського господарства, а в загальному 0.7827 га, а не площею 0,65 га, яка в дійсності їй була надана рішенням сільської ради.

Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 26 лютого 2016 року ОСОБА_3 визнано винною у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки без сплати штрафу. Застосовано до ОСОБА_3 ст.ст. 49, 74 КК України та звільнено її від призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до положень ст. ст. 116, 118, 126 ЗК України (у редакції від 02.07.2009 року, чинній на момент видачі оскаржуваного державного акта) право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності набувається за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та посвідчується державними актами.

У ст. 21 ЦК України зазначено, що тільки суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно із ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Підпунктом 1.4. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, що затверджена Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 № 43 (у редакції від 29.12.2003 року, чинній на момент видачі оскаржуваного державного акта) аналогічно встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку та державний акт на право постійного користування земельною ділянкою видається на підставі рішення Кабінету Міністрів України, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України в справі № 6-67цс14 (постанова від 25 червня 2014 року) державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України.

Відповідно до правового висновку, який викладений у постанові Верховного Суду України від 04 червня 2014 року в справі № 6-46цс14 у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону, всупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Оскільки правовою підставою видачі державного акта на право власності на земельну ділянку слугує рішення органу місцевого самоврядування, то такий правовстановлюючий документ має похідний характер від відповідного рішення, видається на зазначену у рішенні земельну ділянку і є документом, що підтверджує та посвідчує відповідне право.

Окрім того, Верховний Суд України в постанові від 16 грудня 2015 року, прийнятій за результатами розгляду справи № 6-251цс 15 на спільному засіданні Судових палат у цивільних, адміністративних та господарських справах сформулював наступну правову позицію.

Із урахуванням висновків Конституційного Суду України в рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) та з огляду на положення статті 11 ЦК України, статей 78, 116, 122 ЗК України, у зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, у сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт є підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб приватного права. Рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що прокурор повинен був оскаржити витяг з рішення ХVI сесії V скликання № 196 Лозинської сільської ради від 04 квітня 2008 року, що такий на теперішній час зберігає чинність, а тому державні акти серії ЯИ № 160761 від 23 листопада 2009 року та серії ЯИ №160762 від 23 листопада 2009 року не можуть бути визнані недійсними.

Зокрема, як зазначено вище, правовою підставою видачі державного акта на право власності на земельну ділянку слугувало саме рішення Лозинської сільської ради XVI сесії У скликання № 194 від 04 квітня 2008 року, а не його витяг.

Рішенням Лозинської сільської ради XVI сесії У скликання № 194 від 04 квітня 2008 року, ОСОБА_1 надано у власність земельну ділянку площею 0,65 га в с. Верхутка Яворівського району Львівської області.

Згідно витягу з рішення ХVI сесії V скликання № 196 Лозинської сільської ради від 04 квітня 2008 року, відповідачу ОСОБА_1 надано безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,7827 га в с. Верхутка.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Зокрема вироком Яворівського районного суду Львівської області від 26 лютого 2016 року встановлено, що ОСОБА_3 працюючи з 08 листопада 2007 року по 13 листопада 2010 року на посаді в.о. сільського голови с. Лозино Яворівського району Львівської області, будучи службовою особою органу місцевого самоврядування та представником влади, зловживаючи владою та службовим становищем умисно, в період 2008-2010 років, з корисливих мотивів, в особистих інтересах та в інтересах третіх осіб, а саме ОСОБА_1 , використала владу та службове становище всупереч інтересам служби, шляхом службового підроблення, достовірно знаючи, що сесією Лозинської сільської ради прийнято рішення №194 від 04 квітня 2008 року про надання ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,6500 га умисно, підписала та завірила печаткою Лозинської сільської ради завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: витяг рішення Лозинської сільської ради №194 від 04 квітня 2008 року про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,7827 га (що на 0,1327 га для ведення особистого селянського господарства більше ніж передбачено сесією Лозинської сільської ради).

Таким чином, витяг рішення Лозинської сільської ради №194 від 04 квітня 2008 року не є нормативно-правовим актом індивідуальної дії та не є підставою для видачі державного акту на право власності на землю та такий є підроблений, що встановлено вироком суду, тому висновок суду першої інстанції про необхідність звернення прокурора з вимогою про його скасування є помилковим.

На даний час, чинним і таким, що створює юридичні наслідки є рішення Лозинської сільської ради XVI сесії У скликання № 194 від 04 квітня 2008 року, згідно якого ОСОБА_1 надано у власність земельну ділянку площею 0,65 га в с. Верхутка Яворівського району Львівської області, тому видані державні акти на право власності на земельні ділянки з площею більшою, ніж передбачено сесією Лозинської сільської ради підлягають визнанню недійсними та скасуванню.

Зазначених обставин суд першої інстанції не врахував, та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З урахуванням вищезазначеного, апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення суду першої інстанції скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Львівської обласної прокуратури задовольнити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 24 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий № :15:001:0049 площею 0,3819 га в с. Верхутка, Яворівського району Львівської області для ведення особистого селянського господарства серії ЯИ № 160761 від 23 листопада 2009 року гр. ОСОБА_1 .

Визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий № :15:001:0050 площею 0,4008 га в с. Верхутка, Яворівського району Львівської області для ведення особистого селянського господарства серії ЯИ № 160762 від 23 листопада 2009 року гр. ОСОБА_1 , варстіть земельних ділянок яких становить 52350 гривень 15 копійок.

Вилучити вищевказані земельні ділянки в гр. ОСОБА_1 та передати їх в розпорядження Лозинської сільської ради.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2021 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Левик Я.А.

Приколота Т.І.