Справа № 357/5353/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі- головуючий суддя Цуранов А. Ю. , при секретарі Севериненко Д. В.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна набутого за час шлюбу,
В обґрунтування позовних вимог вказано, що з 18.11.2005 року по 19.03.2021 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. В період шлюбу 26.05.2016 року сторонами було придбане спірне майно: садовий будинок та земельна ділянки. Відповідач добровільно не бажає вирішувати питання розподілу майна та наголошує, що позивач не має права на спільне майно, тому остання звернулась до суду за захистом.
25.05.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.
06.07.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
06.10.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
14.12.2021 року представник позивача - адвокат Любченко Н.Ю., звернулась до суду з заявою про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала, надала інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.10.2021 року.
Відповідач про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не направив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
У зв`язку з наведеним, суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України.
В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне..
Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є дітьми з інвалідністю.
26.05.2016 року ОСОБА_2 в період шлюбу був придбаний садовий будинок площею 49,8 кв.м. з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . До садового будинку примикають господарські будівлі та споруди: сарай-гараж літ. "Б,б", убиральня літ. "В", альтанка літ. "Г", літній душ літ. "Д", огорожа "1-3", що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федорякою О.С., реєстровий № 1547.
В матеріалах справи міститься копія технічного паспорта на спірний садовий (дачний) будинок, виготовленого 20.05.2016 року ФОП ОСОБА_5 .
Згідно з нотаріально посвідченою копією заяви ОСОБА_1 від 26.05.2016 року, остання надала згоду ОСОБА_2 на укладення договору купівлі спірного будинку, при цьому зазначено, що гроші, які витрачаються на придбання об`єкта нерухомості є спільною сумісною власністю сторін, договір укладається в інтересах сім`ї.
Також стороною позивача на підтвердження вимог надано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 06.10.2021 року.
Відповідно до копії довідки ГО «Захист прав землевласників «Взуттєвик» № 14 від 07.10.2020 року сім`я у складі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дійсно проживають на території ГО «Захист прав землевласників «Взуттєвик», будинок 4а, ур. Сухий Яр, м. Біла Церква, Київська область.
Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
При вирішенні справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо)самостійного заробітку(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).
Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.
Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять.
Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенні позову в повному обсязі.
В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908 грн.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна набутого за час шлюбу - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн.
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

СуддяА. Ю. Цуранов