Справа № 654/2489/21
Провадження №2/654/1015/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2021 року м. Гола Пристань
Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:
головуючої судді Ширінської О.Х.,
за участю секретаря Синевид І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Гола Пристань в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому зазначила, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .
За вищезазначеною адресою зареєстрована також її матір - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але з грудня 2017 року вона проживає у свого сина за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачка не проживає у житловому будинку в АДРЕСА_1 , не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в житловому будинку не має і взагалі будинком не цікавиться.
Перешкод в користуванні житловим будинком відповідачу не чинила.
Факт реєстрації відповідача порушує її право на вільне розпорядження і користування майном.
В зв`язку з цим, просила позбавити ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві та просила суд задовольнити їх в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, відзиву не надіслала, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином.
Оскільки наявна сукупність умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд зі згоди позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Правовідносини сторін, щодо володіння будинком регулюються Житловим Кодексом України та Цивільним кодексом України.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Частиною 4 ст. 9 ЖК України, передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України)
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, та ст. 150 Житлового Кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право на захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, а саме, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Отже, закон встановлює пріоритет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього.
Згідно довідки № 1804/02-24 від 25.08.2021 року, виданої Долматівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстрована по АДРЕСА_1 , але не проживає з грудня 2017 року за місцем реєстрації, що підтверджується довідкою № 1805/02-24 від 25.08.2021 року, виданою Долматівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області.
Відповідно до акту про фактичне місце проживання № 02-22/825 від 18.08.2021 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з кінця 2017 року.
Крім того, на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_3 , який зазначив, що з ОСОБА_2 незнайомий та ніколи не бачив, а з ОСОБА_1 проживає по сусідству, декілька разів відвозив її до с. Долматівки, у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ніхто не проживає, будинок належить ОСОБА_1 .
Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до п.10 Постанови №2 від 12 квітня 1985 року Пленуму Верховного Суду України Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України, якщо особа була відсутньою понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилплощу.
Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням проводиться в судовому порядку.
З огляду на зазначені положення законів, суть спірних правовідносин, мети захисту прав позивача, суд вважає, що право ОСОБА_1 порушене і підлягає захисту у вибраний нею спосіб, а тому, враховуючи добровільну відсутність відповідача за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік, остання втратила право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 229, 258-259, 263-268, 280-289, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 321, 328, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 72, 150 ЖК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене у загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду через Голопристанський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: О. Х. Ширінська