Справа № 212/4444/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі : головуючого судді - Власенко М.Д., секретаря - Машошиной Ю.О., позивачки - ОСОБА_1 та її представника - адвоката Калюпіна Ю.В., відповідача - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок скоєння кримінального правопорушення, -

встановив:

У травні 2021 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача. Позовні вимоги мотивує тим, що вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2021 року відповідача визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого за ст.128 КК України та засудженого до покарання у виді виправних робіт строком на один рік із відрахуванням 10 % із заробітку в дохід держави. Потерпілий у кримінальному провадженні був брат позивачки - ОСОБА_3 . У зв`язку із заподіянням брату відповідачем тілесних ушкоджень, її брат перебував на стаціонарному лікуванні. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. При житті, 02.12.2020 року ОСОБА_3 подавав до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок скоєння кримінального правопорушення, де відповідачем зазначено ОСОБА_2 . У зв`язку із смертю її брата ОСОБА_3 під час розгляду кримінальної справи в суді, провадження в частині цивільного позову її брата було закрито. За весь період перебування на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному та неврологічному відділеннях на придбання медикаментів та інших засобів, пов`язаних з лікуванням брата, позивач витратила власні грошові кошти у сумі 47879,13 гривень. Грошові кошти позивачка частково брала у борг, про що писала відповідні розписки На момент скоєння кримінального правопорушення її брат тимчасово перебував на її утриманні, не працював, власних доходів не мав. Позивач є одинокою матір`ю двох неповнолітніх дітей, постійного доходу немає, підробляє тимчасовими заробітками. У зв`язку із вказаним, просить стягнути з відповідача на її користь задану матеріальну шкоду у розмірі 47879,13 гривень. Також, зазначає, що їй завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях, емоційних переживаннях, оскільки її брат перебував у реанімаційному відділенні і вона хвилювалась за нього. Розмір моральної шкоди оцінює у 50000 гривень, яку також просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 10 червня 2021 року відкрито провадження у справі та прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

У судовому засіданні позивач та її представник адвокат Калюпін Ю.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити з підставі викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині стягнення матеріальної шкоди, щодо стягнення моральної шкоди покладався на розсуд суду. правом надання відзиву не скористався.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

За ст. 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2021 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого за ст.128 КК України та засудженого до покарання у виді виправних робіт строком на один рік із відрахуванням 10 % із заробітку в дохід держави із відбуванням призначеного покарання за місцем роботи засудженого.

За змістом вироку суду, ОСОБА_2 28.08.2020 року близько 23.20 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи злочинного умислу на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , наніс останньому один удар руками в ділянку грудної клітки, від якого ОСОБА_3 втративши рівновагу, з висоти власного зросту впав на землю, вдарившись головою. Внаслідок необережних дій відповідача ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_3 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лівої надбрівної дуги, забійних саден обличчя, садна лівої величної області, садна лобової області, садна повік, забій м`яких тканин лівої тім`яної області, забій головного мозку, субдурального крововиливу праворуч, садна правого ліктьового суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1631 від 08.10.2020 року, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

В силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок та чи вчинені вони цією особою.

Потерпілими у справі було визнано брата позивачки ОСОБА_3 .

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що встановлено копією свідоцтва про народження, видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1045 (а.с.6).

Між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірванню шлюбу, видане видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконкому Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 240. Після розірвання шлюбу змінено прізвище на ОСОБА_7 (а.с.7).

Батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 11.02.1999 року, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконкому Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 105 (а.с.8).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, та незалежно від вини фізичної або юридичної особи, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Зі змісту вироку суду від 14 січня 2021 року вбачається, що під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_2 потерпілим по справі ОСОБА_3 був заявлений цивільний позов, однак провадження за вказаним цивільним позовом було закрито у зв`язку із смертю останнього.

Позивачка є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину від 27.10.2021 року (а.с.116).

Як вбачається з квитанцій та чеків, які долучені до матеріалів справи позивачем понесені матеріальні збитки на купівлю ліків та інших необхідних для лікування її брата речей на загальну суму 47879,13 грн. і вказані обставини не заперечувались самим відповідачем в ході розгляду справи (а.с.14-77).

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частин першої третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Пунктами 2-3 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивiльних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що шкода, заподiяна особi й майну громадянина або заподiяна майну юридичної особи, пiдлягає вiдшкодуванню в повному обсязi особою, яка її заподiяла, за умови, що дiї останньої були неправомiрними, мiж ними й шкодою є безпосереднiй причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, судом враховується характер і обсяг заподіяної моральної шкоди позивачу, страждань, емоційних переживаннях та хвилювань за рідного брата.

Між тим, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що в результаті вчинення злочину позивачу була спричинена матеріальна шкода, а також спричинені моральні переживання та страждання, суд вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, пов`язаних із втратою переживаннями та близької людини буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 20 000 гривень.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує звільнення від сплати судового збору позивача, тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судових збір у розмірі 908 гривень.

Керуючись ст. ст.4,5,13,19,76-81,89,133,141,258-259,263-265,279,354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок скоєння кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в сумі 47879 (сосрок сім тисяч вісімсот сімдесят дев,ять) гривень 13 копійок, а також моральну шкоду в сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення буде складено та підписано 28.12.2021 року.

Суддя: М. Д. Власенко