Справа № 310/7551/20
2-к/310/1/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

Головуючого судді - Мариніна О.В.,

при секретарі - Ткаченко Н.О.,

за участю представника заявника (стягувача) ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердянськ клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення районного суду Кошице І Словацької Республіки від 19.04.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення районного суду Кошице І Словацької Республіки від 19.04.2017 року.

Бердянським міськрайонним судом Запорізької області ОСОБА_3 був повідомлений про надходження зазначеного клопотання і йому запропоновано у місячний строк подати можливі заперечення проти даного клопотання.

Ухвалю Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07.12.2020 року клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення районного суду ОСОБА_4 від 19.04.2017 року було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник заявника (стягувача) ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримала клопотання ОСОБА_1 в повному обсязі і просила суд його задовольнити.

Представник боржника ОСОБА_3 адвокат Баранова О.П. в судове засідання не з`явилась, надав суду заяву про розгляд справи без її участі та ОСОБА_3 , надала суду заперечення проти даного клопотання, посилаючись на наступні обставини.

Постановою Відділу виконавчої служби Бердянського міського управління юстиції Запорізької області від 17 червня 2009 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4361 виданого 16.05.2002 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, починаючи з 22.04.2002 року і до його повноліття, закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07.12.2009 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітної плати щомісячно, починаючи стягнення з 14.08.2009 року і до досягнення ним двадцяти трьох років або припинення навчання.

Постановою Відділу виконавчої служби Бердянського міського управління юстиції Запорізької області про закінчення виконавчого провадження від 27.08.2014 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-5555, виданого 10.02.2010 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області від 07.12.2009 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітної плати щомісячно, починаючи стягнення з 14.08.2009 року і до досягнення ним двадцяти трьох років або припинення навчання закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням. Вказана постанова оскаржувалася в судовому порядку ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_1 .

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12.04.2017 року, залишеною в силі ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 08.08.2017 року, в задоволенні скарги ОСОБА_5 відмовлено. Зазначила, що наявні рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрали законної сили та виконані в повному обсязі, вважає, що клопотання про визнання та примусове виконання в Україні рішення районного суду Кошице 1 від 19.04.2017 року не підлягає задоволенню і з цих підстав також. Враховуючи, що наявні рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрали законної сили та виконані в повному обсязі, вважає, що клопотання про визнання та примусове виконання в Україні рішення районного суду Кошице 1 від 19.04.2017 року не підлягає задоволенню і з цих підстав також. Зазначила, що згідно Рішення Районного суду Кошице 1 Словацької Республіки від 19.04.2017 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 за період від 30.12.2008 року до 31.05.2016 року ( ОСОБА_1 23 роки виповнилось 03.06.2014 року). Вказала, що на дату звернення з клопотанням про виконання Рішення Районного суду Кошице 1 Словацької Республіки від 19.04.2017 року ОСОБА_1 виповнилось 29 років.

Представник заявника (стягувача) ОСОБА_1 ОСОБА_2 надала суду письмові пояснення, в яких заперечувала проти доводів представника боржника ОСОБА_3 адвоката Баранової О.П., вважає, що доводи представника боржника є необґрунтованими та підлягають відхиленню, свою позицію аргументувала наступним.

07.12.2020 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області була постановлена ухвала по даній справі, в якій було зазначено про те, що на адресу боржника ОСОБА_3 було направлено повідомлення про надходження клопотання про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення іноземного суду з пропозицією надання в місячний строк з дня отримання цього повідомлення можливих заперечень проти вказаного вище клопотання. Також в ухвалі суду зазначено, що 07.12.2020 року конверт на ім`я боржника ОСОБА_3 був повернутий на адресу суду, у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Заперечень від боржника ОСОБА_3 проти вказаного вище клопотання не надходило. Зазначила, що заперечення боржника проти клопотання, були надані суду його представником лише 26.01.2021 року без зазначення будь-яких поважних причин, що створювали непереборні перешкоди для своєчасного подання вказано заперечення.

Вважає, що боржником пропущений строк на реалізацію права для подання заперечень проти клопотання ОСОБА_1 , що є підставою для неприйняття судом до уваги, викладених в ньому доводів та долучених до заперечення письмових доказів. Повністю не погоджується з твердженням представника боржника про те, що ОСОБА_1 в силу положень п. 5 ч. 2 ст. 468 ЦПК України, пропущений строк для пред`явлення рішення іноземного суду для примусового виконання в Україні. Вважає, що, обґрунтовуючи таке твердження, представник боржника зазначає про те, що предметом розгляду в справі № 310/7551/20 є клопотання гр. Словаччини ОСОБА_1 про визнання та виконання рішення районного суду Кошице І Словацької Республіки від 19 квітня 2017 року про стягнення з гр. ОСОБА_3 заборгованості по аліментам за період з 30.12.2008 року по 31.05.2016 року в загальній сумі 42333,56 Євро. Зазначала що, представник боржника вказує на те, що оскільки в рішенні районного суду Кошице І Словацької Республіки від 19 квітня 2017 року чітко зазначено про стягнення з боржника саме заборгованості по аліментам у вигляді конкретної суми, то відповідно така сума не може вважатися періодичним платежем, а відтак, на думку представника боржника, визначений в ст. 463 ЦПК України строк для пред`явлення рішення іноземного суду до виконання гр. ОСОБА_1 є начебто пропущеним. Відповідно до ст. 463 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки. Також вважає, що твердження представника боржника про те, що рішенням районного суду Кошице І Словацької Республіки від 19 квітня 2017 року зазначено саме про стягнення заборгованості по аліментам не відповідає дійсності, оскільки в резолютивній частині вказаного рішення за № I цієї частини зазначено саме про стягнення з відповідача гр. ОСОБА_3 на користь позивача аліментів у розмірі 500,00 Євро на місяць за період від 30.12.2008 року до 31.05.2016 року, а вже в резолютивній частині рішення за № 2 судом визначена вимога про стягнення заборгованості зі сплати аліментів за вказаний період із зазначенням розміру такої заборгованості. Зазначила, що судове рішення іноземного суду стосується сплати боржником ОСОБА_3 періодичних платежів, а тому передбачений ст. 463 ЦПК України строк для пред`явлення його до примусового виконання гр. ОСОБА_1 не є пропущеним. Зазначила, що на підставі Рішення районного суду Кошице І Словацької Республіки від 19 квітня 2017 року про стягнення аліментів іноземним судом було встановлено, що в період подання позову на той час ще неповнолітній ОСОБА_1 (на момент прийняття рішення суду вже досяг повноліття) мав постійне місце проживання на території Словацької Республіки (п. 48 рішення, аркуш 1775). В рішенні суду зазначено, що згідно постанови № 95/1983 Збірника Міністерства закордонних справ про Договір, укладений між Чехословацькою Соціалістичною Республікою і Союзом Радянських Соціалістичних Республік про правову допомогу і правові відносини в цивільних, сімейних і кримінальних справах відповідно до ст. 30 «Правовідносини між батьками та дітьми», зазначено, що правовідносини батьків і дітей визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої дитина постійно проживає. В пунктах 46-49 судового рішення районного суду Кошице І Словацької Республіки від 19 квітня 2017 року зазначено нормативне обґрунтування стосовно компетентності Словацького суду на винесення рішення про стягнення аліментів та відхилені заперечення гр. ОСОБА_3 з цього приводу, а також вказано на завершення на момент подання позову до Словацького суду судового процесу в Україні (рішення Бердянського міськрайонного суду за 2002 рік).

Заслухавши думку представника заявника (стягувача) ОСОБА_1 ОСОБА_2 , дослідивши матеріали клопотання, суд прийшов до наступного.

Як вбачається із матеріалів справи № 310/551/20, 20.08.2020 року Міністерством юстиції України була видана довіреність, вих. № 12-746-20, на підставі якої представника Бердянського МЦ з надання БВПД було уповноважено здійснювати представництво інтересів ОСОБА_1 в судах, а також в органах Державної виконавчої служби України при пред`явлені виконавчого листа до виконання.

Судом встановлено, що згідно рішення Районного суду Кошице 1 Словацької Республіки від 19.04.2017 року ОСОБА_3 зобов`язаний сплатити аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі 500 євро на місяць за період від 30.12.2008 року до 31.05.2016 року. Заборгованість по аліментам за період з 30.12.2008 року до 31.05.2016 року в загальній сумі 42 333,56 Євро, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти у строк до 30 днів від дати набуття рішенням законної сили.

Зазначене рішення Районного суду Кошице 1 Словацької Республіки від 19.04.2017 року не оскаржувалося та набрало законної сили 13.07.2017 року.

Згідно ч.1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Із змісту ст.ст. 463, 464 ЦПК України вбачається, що рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки. Питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Статтею 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» визначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Згідно з п. «а» ст. 51 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, укладеною між державами членами Співдружності Незалежних Держав, ратифікованою Верховною Радою України 10.11.1994 року, кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує рішення, винесені на території інших Договірних Сторін рішення установ юстиції у цивільних і сімейних справах.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням місцевого суду міста Бердянськ Запорізької області від 30.09.2002 року (справа № 2-4361/02) стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, починаючи з 22.04.2002 року і до його повноліття.

Дане рішення суду набрало законної сили 30.10.2002 року та в подальшому не оскаржувалося.

Постановою Відділу виконавчої служби Бердянського міського управління юстиції Запорізької області від 17 червня 2009 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4361, виданого 16.05.2002 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, починаючи з 22.04.2002 року і до його повноліття, закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07.12.2009 року (справа № 2-5555/09) стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітної плати щомісячно, починаючи стягнення з 14.08.2009 року і до досягнення ним двадцяти трьох років, або припинення навчання.

В судовому засіданні встановлено, що постановою Відділу виконавчої служби Бердянського міського управління юстиції Запорізької області про закінчення виконавчого провадження від 27.08.2014 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-5555, виданого 10.02.2010 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області від 07.12.2009 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітної плати щомісячно, починаючи стягнення з 14.08.2009 року і до досягнення ним двадцяти трьох років або припинення навчання закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням.

В судовому засіданні встановлено, що вказана постанова оскаржувалася в судовому порядку ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_1 . Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12.04.2017 року 9справа № 310/9072/14-ц), залишеною в силі ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 08.08.2017 року, в задоволенні скарги ОСОБА_5 відмовлено.

Із змісту п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» № 12 від 24.12.99 року, відповідно до міжнародних договорів України суд відмовляє у задоволенні клопотання про визнання й виконання рішення іноземного суду у випадках, коли: згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої постановлено рішення, воно не набрало законної сили, за винятком випадків, коли рішення підлягає виконанню до набрання законної сили; відповідач не брав участі у процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не було своєчасно і належним чином вручено виклик у суд; у справі між тими самими сторонами, про той же предмет і з тих самих підстав на території Договірної Сторони, де має бути визнано й виконано рішення, вже було постановлено рішення, що набрало законної сили, або установою цієї Договірної Сторони раніше було порушено провадження, або ж є визнане рішення суду третьої держави; згідно з положеннями даного міжнародного договору, а в не передбачених ним випадках - згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнано й виконано, справа належить до виключної компетенції її установи, спір вирішено не компетентним судом; відсутній документ, що підтверджує угоду сторін у справі про договірну підсудність; закінчився строк давності примусового виконання, передбачений законодавством Договірної Сторони, суд якої виконує доручення.

Суд вважає помилковими твердження представника заявника (стягувача) ОСОБА_1 ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 , не був стороною зазначених вище спорів, за наслідком розгляду яких, судами були ухвалені відповідні рішення, оскільки сторонами в тих спорах виступали: ОСОБА_3 (батько) та ОСОБА_5 (мати), тому ОСОБА_1 звернувся до районного суду Кошице І Словацької Республіки з позовом про стягнення аліментів, оскільки мав постійне місце проживання на території Словацької Республіки.

В судовому засіданні встановлено, що національними судами України вже були постановлені рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, починаючи з 22.04.2002 року і до його повноліття та про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітної плати щомісячно, починаючи стягнення з 14.08.2009 року і до досягнення ним двадцяти трьох років, або припинення навчання.

Дані рішення набрали законної сили та виконані, виконавчі провадження по ним закриті. Подвійне чи додаткове виконання стягнення аліментів не передбачено ні національним законодавством України ані міжнародними договорами.

Щодо тверджень представника заявника (стягувача) ОСОБА_1 ОСОБА_2 про пропущений строк боржником ОСОБА_3 на реалізацію права для подання заперечень проти клопотання ОСОБА_1 , то суд вважає їх безпідставними, оскільки відмова в прийнятті заперечень поза строками не передбачено процесуальним законодавством. Суд зазначає, що заперечення представником боржника подані до початку судового розгляду, тому вважає їх допустимими та заслуговуючими на увагу.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення районного суду ОСОБА_4 від 19.04.2017 року слід відмовити та закрити провадження у справі відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 260, 462-469 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення районного суду Кошице І Словацької Республіки від 19.04.2017 року, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 02 березня 2021 року.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду О.В. Маринін

Запорізької області