ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 грудня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/2966/20

Головуючий у першій інстанції - Меженнікова С. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1083/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області у складі судді Меженнікової С.П. від 19 травня 2021 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення 19 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила усунути відповідача від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час смерті ОСОБА_3 відповідач була неповнолітньою. Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що після смерті її племінника та дядька відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , відкрилась спадщина. Позивач вказувала, що відповідач повинна бути усунута від права на спадкування за законом, оскільки вона жодного разу не приходила до свого дядька, коли він був лежачим, не допомагала йому по господарству, не спілкувалася з ним. При цьому, позивач доглядала за племінником ОСОБА_3 , готувала йому їжу, прала білизну та одяг, водила на прогулянки. Позивач зазначала, що коли ОСОБА_3 , стало зле, вона його поклала до лікарні, сплачувала витрати за придбання лікарських засобів, ходила до нього в лікарню, купувала ліки, приносила їжу, а також понесла витрати на похорон.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19.05.2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення від 19.05.2021 року та ухвалити нове рішення, яким усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 19.05.2021 року є незаконним, необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 не погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, і зазначає, що судом при розгляді даного спору по суті не було враховано факти, які свідчать про обґрунтованість вимог заявленого позову. Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідач не може бути спадкоємицею із наступних причин: ОСОБА_3 був лежачим, і ОСОБА_2 жодного разу його не відвідувала, не допомагала по господарству, не спілкувалася з ним. При цьому, апелянт готувала ОСОБА_3 їжу, прала білизну та одяг, водила на прогулянки. Коли ОСОБА_3 стало погано, то позивач поклала його в лікарню, сплативши за лікарські засоби 1 186 грн.40 коп. Апелянт вказує, що у лікарню до ОСОБА_3 відповідач не приходила, а апелянт купляла йому ліки та приносила їжу. Доводи апеляційної скарги зазначають, що апелянт оплачувала похорони ОСОБА_3 , а відповідач не допомогла ні матеріально, ні морально. Доводи апеляційної скарги стверджують, що у зв`язку із тривалим ухиленням ОСОБА_2 від надання допомоги спадкодавцю, позивач була змушена запозичувати гроші для задоволення потреб хворого племінника, при цьому, заощаджувати на витратах на власне утримання, працювати неповний робочий день, просити сусідів та сторонніх людей доглядати за хворим. Доводи апеляційної скарги вказують, що вимоги заявленого позову є обґрунтованими, відповідно до ч.5 статті 1224 ЦК України, і відповідач не надала суду доказів на підтвердження своїх заперечень проти вимог заявленого позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 19.05.2021 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Хайтов П.В. підтримав доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Дрозд В.І. просила залишити апеляційну скаргу без задоволення у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 19.05.2021 року.

В судове засідання апеляційного суду позивач, відповідач, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 45 років помер ОСОБА_3 (а.с.5), який був племінником позивача (а.с.43-51) та рідним дядьком відповідача (а.с.78, 90,зворот, 114).

Як вбачається із копії лікарського свідоцтва про смерть №9 від 02.01.2020 року (а.с.12-13), причина смерті ОСОБА_3 : '' Отруєння невстановленою речовиною''.

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку/ осіб №209, виданої 10.03.2019 року Старостою Количівського старостинського округу (а.с.27), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , один проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

За інформацією Громадської спілки "Освітній дім прав людини в Чернігові" від 15.02.2021 року (а.с.80,81-82), ОСОБА_3 надавав послуги з обслуговування прибудинкової території та котельні в період з 02.01.2019 року по 30.12.2019 року, згідно договору про надання послуг №08 від 02.01.2019 року.

Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордера від 02.01.2020 року (а.с.19), ДП "ЦПР "Журба" від ОСОБА_1 було прийнято за ритуальний товар 3 100 грн.

25.01.2021 року Старостою Количівського старостинського округу було видано довідку №47 (а.с.75), згідно якої '' ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , здійснювала поховання племінника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за власні кошти. Іванівська сільська рада участі у похованні не приймала.''

Згідно довідки №46 від 25.01.2021 року, виданої старостою Количівського старостинського округу (а.с.76), '' ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , здійснювала догляд та поховання сестри ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , за власні кошти. Іванівська сільська рада участі у похованні не приймала.''

Відповідно до Інформаційної довідки з архівної справи матеріалів технічної інвентаризації об`єкта нерухомості №251 від 08.07.2020 року, виданої заявнику ОСОБА_1 (а.с.20), житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_6 .

Як вбачається із копії спадкової справи №206/2020 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (а.с.90-96), із заявами про прийняття спадщини звернулись: 22.05.2020 року (а.с.91) тітка померлого - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.90) племінниця померлого - ОСОБА_2 .

На день смерті спадкодавця ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була неповнолітньою, їй виповнилось 16 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на день смерті був працездатною особою, як за віком, так і за станом здоров`я. Згідно договору №08 від 02.01.2019 року, який діяв до 31.12.2019 року, ОСОБА_3 надавав послуги з обслуговування прибудинкової території та котельні (Громадська спілка ''Освітній дім прав людини в Чернігові'', а отже, на день смерті працював (а.с.81-82).

За життя ОСОБА_3 заповіту не склав.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19.05.2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, відмовлено.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 19.05.2021 року про відмову у задоволенні вимог заявленого позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 19.05.2021 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідач не може бути спадкоємицею із наступних причин: ОСОБА_3 був лежачим, і ОСОБА_2 жодного разу його не відвідувала, не допомагала по господарству, не спілкувалася з ним. При цьому, апелянт готувала ОСОБА_3 їжу, прала білизну та одяг, водила на прогулянки. Коли ОСОБА_3 стало погано, то позивач поклала його в лікарню, сплативши за лікарські засоби 1 186 грн.40 коп. Апелянт вказує, що у лікарню до ОСОБА_3 відповідач не приходила, а апелянт купляла йому ліки та приносила їжу. Доводи апеляційної скарги зазначають, що апелянт оплачувала похорони ОСОБА_3 , а відповідач не допомогла ні матеріально, ні морально. Доводи апеляційної скарги стверджують, що у зв`язку із тривалим ухиленням ОСОБА_2 від надання допомоги спадкодавцю, позивач була змушена запозичувати гроші для задоволення потреб хворого племінника, при цьому, заощаджувати на витратах на власне утримання, працювати неповний робочий день, просити сусідів та сторонніх людей доглядати за хворим. Доводи апеляційної скарги вказують, що вимоги заявленого позову є обґрунтованими, відповідно до ч.5 статті 1224 ЦК України, і відповідач не надала суду доказів на підтвердження своїх заперечень проти вимог заявленого позову.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 19.05.2021 року, виходячи із наступного.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 19.05.2021року, відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції обґрунтованого виходив із приписів статей 1216, 1223, 1224, 1258 ЦК України та фактичних документально підтверджених обставин справи.

Приписи статті 1224 ЦК України регламентують усунення від права на спадкування. Відповідно до положень ч.3 статті 1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Згідно ч.5,ч.6 статті 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Виходячи із правового аналізу приписів статті 1224 ЦК України, суд першої інстанції вірно зазначив у оскаржуваному рішенні від 19.05.2021 року, що для усунення від спадкування має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця у допомозі саме цієї особи.

Таким чином, в ході судового розгляду даної справи повинні бути чітко доведеними ті обставини, що спадкоємець ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

При цьому, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто, ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини (постанова Верховного Суду від 30.08.2019 року у справі №589/3209/16-ц, постанова Верховного Суду від 22.10.2018 року у справі № 644/7044/15-ц).

Відповідно до ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року, у справі №727/3905/16-ц, провадження №61-19148св18, зазначено, що правове значення при вирішенні спору (усунення від права на спадкування), має доведеність сукупності обставин: ухилення спадкоємця (умисні винні дії або бездіяльність) від надання допомоги при можливості її надання спадкодавцю, який перебуває у безпорадному стані через похилий вік чи хворобу, і існує потреба спадкодавця в допомозі саме цього спадкоємця.

Виходячи із викладеного, правове значення при вирішенні спору має доведеність сукупності обставин: ухилення спадкоємця (умисні винні дії або бездіяльність) від надання допомоги (1) при можливості її надання спадкодавцю (2), який перебуває у безпорадному стані через похилий вік чи хворобу (3), потреба спадкодавця в допомозі саме цього спадкоємця (4).

При вирішенні даного спору по суті судом першої інстанції, згідно приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, обґрунтовано прийнято до уваги висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до положень ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованого висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 19.05.2021 року відносно того, що позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, у розумінні статей 77, 78, 80 ЦПК України, які б беззаперечно свідчили про перебування ОСОБА_3 у безпорадному стані, зумовленому його тяжкою хворобою, не доведено по справі наявності факту відсутності можливості ОСОБА_3 забезпечити умови свого життя, його потреби у догляді, допомозі та піклуванні, а також не доведено позивачем фактів звернення ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_2 за допомогою по догляду за ним чи матеріальною допомогою, як не доведено позивачем і наявності обставин відмови чи ухилення відповідача ОСОБА_2 від надання спадкодавцеві ОСОБА_3 такої допомоги.

Відповідно до статті 10 Закону України ''Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні'', громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'', а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року.

По справі встановлено (а.с.5), що спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 45 років, він не відносився до осіб похилого віку. Як вбачається із копії лікарського свідоцтва про смерть №9 від 02.01.2020 року (а.с.12-13), причина смерті ОСОБА_3 : '' Отруєння невстановленою речовиною''.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 19.05.2021 року, суд вважав, що відсутність участі відповідача у витратах за один день лікування та у витратах на поховання спадкодавця ОСОБА_3 , за змістом ч.5 статті 1224 ЦК України, не може вважатися ухиленням відповідача від надання допомоги спадкодавцеві.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, як це регламентовано приписами статті 89 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог заявленого позову про усунення відповідача ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 19.05.2021 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які учасники судового розгляду даної справи посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом в ході розгляду справи.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: