Справа № 314/5179/20
Провадження № 2/314/513/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2021 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі судді Мануйлової Н.Ю., секретар судового засідання Рясна А.В., розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу №314/5179/20 за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до приватного підприємства «Родіна» (місце знаходження 70020, Україна, Запорізька область, Вільнянський район, село Новогупалівка, вул.Центральна, 70-А) про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Родіна» про визнання права власності.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до рішення виконавчого комітету Вільнянської районної ради народних депутатів від 23.04.1992 року за №52, визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за колгоспом «Родіна».

На підставі вказаного рішення відповідно до реєстраційного посвідчення виданого 20.07.1992 року ЗМБТІ, право власності на домоволодіння розташоване за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано когоспом «Родіна», правоприємников всіх прав, обов`язків та майна якого є відповідач приватне підприємство «Родіна»

22.01.2001 року позивач ОСОБА_1 отримала від ПП «Родані» свідоцтво про право на майновий пай за №751.

У 1999 році ПП «Родіна» виділило ОСОБА_1 майновий пай у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 .

Починаючи з 1999 року позивачка проживає за вказаною адресою, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Новогупалівської сільської ради від 14.12.2020 за №642, та відміткою у паспорті позивача.

Починаючи з 1999 року ОСОБА_1 відраховувала квартплату за користування будинком до ПП «Родіна» за рахунок мйнового паю.

24.11.2020 року ОСОБА_1 звернулась до ПП «Родана» із заявою про виділення майнового паю в натурі.

Згідно резолюції директора ПП «Родіна» ОСОБА_2 на вказаній заяві «Бухгалтерія: видати майновий пай», погоджено виділення майнового паю в натурі.

Проте, при зверненні до бухгалтерії ПП «Родіна» позивачці роз`яснено необхідність звернення до суду, що пояснюється наступним.

Відповідно до абз 1, 2 преамбули Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14.02.1992 №2114-ХІІ визначено правові, економічні, соціальні та організаційні умови діяльності колективного сільськогосподарського підприємства. Закон спрямований на забезпечення повної самостійності зазначеного підприємства, реалізацію його можливостей як суб`єкта господарювання, визначає його права і обов`язки у здійсненні господарської діяльності.

Згідно з пунктом 2 статті 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" пай є власністю учасника колективного сільськогосподарського підприємства.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015р. "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" для державної реєстрації права власності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власниками майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються: свідоцтво про право власності на майновий пай члена колекивного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченого підписом керівника такого підприємства та печаткою; акт приймання-передачі нерухомого майна

Наказом Міністерства аграрної політики України №70 від 23.02.2001 « Про затвердження Порядку видачі та обліку Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат)» затверджено Порядок видачі та обліку Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат).

Проте, Наказом Міністерства аграрної політики України №149 від 05.06.2001 « Про визнання таким, що втратив чинність, наказ Мінагрополітики від 23 березня 2001р. №79 "Про Порядок видачі та обліку Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат)" наказ №79 визнано нечинним, що унеможливлює реєстрацію права власності позивача на вказане домоволодіння, та обумовлює необхідність звернення до суду із позовом про визнання права власності за набувальною давністю.

Згідно ст ст 1, 2, 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставами для державної реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема є рішення судів, що набрали законної сили.

Відповідно до змісту пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України, ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Починаючи з 1999 року позивач ОСОБА_1 , із дозволу ПП «Родіна» оселилась в будинку АДРЕСА_1 , постійно проживає у вищевказаному житловому будинку, користується ним, декілька разів робила поточний ремонт в будинку, ремонтувала дах будинку, змінила дерев`яні вікна на металопластикові, постійно сплачує комунальні послуги за будинок, утримує та доглядає земельну ділянку.

Відповідно до положень ст.344 Цивільного Кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безпреривно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно ( набувальна давність). Набувальна давність поширюється на випадки фактичного володіння чужим майном.

Користування та володіння майном позивачем по справі є відкритим та очевидним.

До теперішнього часу ніхто не оспорював набуття позивачем за набувальною давністю права власності на вказане домоволодіння.

Представником позивача до суду подано заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити, судові витрати залишити за позивачем.

Представником відповідача до суду подано заяву про визнання позову та розгляд цивільної справи за його відсутності.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння.

Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на будинок в порядку набувальної давності.

Таким чином, оцінивши надані докази у сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання права власності на будинок АДРЕСА_1 є обґрунтованими та законними.

За встановлених обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-80, 259, 263-265, 280-281, 354 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до приватного підприємства «Родіна» (, місце знаходження 70020, Україна, Запорізька область, Вільнянський район, село Новогупалівка, вул.Центральна, 70-А) про визнання права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на будинок АДРЕСА_1 з усіма господарськими будівлями та спорудами, а саме: літ.А загальною площею 72,8 кв.м., (який складається із: 1-коридор площею 7,1 кв.м., 2-кухня площею 12,5 кв.м., 3-кімната площею 14,3 кв.м., 4-кімната площею 13,0 кв.м., 5-кімната площею 11,1 кв.м., 6-прихожа площею 11,0 кв.м., 7-ванна площею 3,8 кв.м., сарай, літ.Б, сарай літ.Г, сарай літ.Д, погріб літ.пг, вбиральня літ.В.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

29.01.2021