Справа № 589/3369/21
Провадження № 2/589/1350/21
16 грудня 2021 року
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Прачук О.В.,
за участю секретаря судового засідання Антошко Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
13 серпня 2021 року позивач звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання відповідача такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 . В обгрунтування позову посилається на те, що вона є власником вказаного будинку. Відповідач є колишньою дружиною племінника позивачки та з 2006 року в спірній квартирі не проживає, реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у реалізації права власності на житло, вона змушена сплачувати щомісячні поточні комунальні рахунки з урахуванням непроживаючої зареєстрованої особи, а тому просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій також наполягає на задоволенні позову та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, із заявою про розгляд справи у її відсутності до суду не зверталася, відзиву не надала.
Зважаючи на вказане, суд, згідно положень ст. 280 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі даних та доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Судом встановлено, що позивач зареєстрована у спірному будинку з 1977 року.
На той час до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначався рік введення в експлуатацію будинку.
Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі Вказівки № 112/5), а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі Вказівки № 69).
Відповідно до п. 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Відповідно до довідки №468 від 14.07.2021, виданої старостою Богданівського старостинського округу /а.с. 7/, згідно з записами погосподарської книги Богданівського старостинського округу 2021-2025р. № 6-02-18, житловий будинок АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
На час чинності Цивільного кодексу УРСР момент виникнення права власності на будинки, споруди не залежав від державної реєстрації його права.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що будинок АДРЕСА_1 , належить на праві власності позивачу.
Згідно з довідкою про склад сім`ї від 14.07.2021р. /а.с. 6/ у будинку АДРЕСА_1 зареєстрована також ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З акту від 15.07.2021р., складеного старостою Богданівського старостинського округу та підписаного сусідами позивача, вбачається, що відповідач по справі не проживає у будинку АДРЕСА_1 з 2006 року /а.с. 9/.
Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Зважаючи, що дослідженими доказами, доведено, що відповідач не проживає в належному позивачу будинку вже з 2006 року, а її реєстрація створює позивачу перешкоди у реалізації свого права власності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Питання про судові витрати по справі підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 279, 280-283, 354 ЦПК України, суд,
Позов - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 908 грн 00 коп.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області О.В.Прачук