Справа № 369/4376/21
Провадження № 2/369/3640/21
РІШЕННЯ

Іменем України

01.12.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Волчка А.Я.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Рінзберг М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області в особі органу приватизації про визнання права власності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суд уз даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в 2018 році позивач звернулася з заявою про передачу в приватну власність квартири до органу приватизації Вишнівської міської ради Києво-Святошинського району Київської області.

До заяви були додані наступні документи: 1. Довідка про склад сім`ї; 2. Лист КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 11.07.2018 року про відсутність права власності на квартиру АДРЕСА_1 ; 3. Лист Архівного сектору Києво-Святошинської райдержадміністрації про надання копії рішення виконавчого комітету Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих від 04.11.1969 року №341/2 «Про затвердження пропозиції адміністрації та теркому профспілки тресту «Київгеологія» про надання житлової площі працівникам організації тресту» та копію зазначеного рішення; 4. Копію ордеру на квартиру; 5. Копію рішення виконавчого комітету Вишнівської міської ради від 29.04.1993 року №39 «Про переоформлення особових рахунків», надану Архівним сектором Києво- Святошинської райдержадміністрації; 6. Копію паспорту, 7. Копію РНОКПП; 8. Квитанцію про сплату надлишкової площі; 9. квитанцію про сплату послуг за проведення приватизації (копії документів додаються).

Заява подана позивачем до цього часу не розглянута. Жодного рішення щодо передачу мені в приватну власність квартири або відмови в приватизації позивачу не надходило.

Вважала, що бездіяльність органу приватизації Вишнівської міської ради Києво- Святошинського району Київської області порушує її право на отримання у власність житла.

Тому просила суд визнати право власності на майно у квартирі АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 . Зобов`язати Вишнівську міську раду Києво-Святошинського району Київської області в особі органу приватизації прийняти рішення про передачу у власність ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 07.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача просив відмовити у вимогах позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 16.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити.

Представник відповідача проти вимог позову заперечував та просив в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, суд приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 19.11.1969 року виконавчим комітетом Києво - Святошинської Ради депутатів трудящих було видано Ордер № 003292, гр. ОСОБА_3 на склад сім`ї - 3 особи, на право зайняття 2 кімнати №12 загальною житловою площею 26,77 кв.м. в окремій квартирі АДРЕСА_2 .

Рішенням Виконавчого комітету Вишневої міської ради народних депутатів № 39 від 29.04.1993 вирішено переоформити особові рахунки у зв`язку з вибуттям з місця проживання з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3 .

Звертаючись до суду за захистом своїх прав позивач зазначила, що у 2018 році вона звернулась із заявою до органу приватизації Вишневої міської ради Києво - Святошинського району Київської області, з доданими документами згідно переліку, яка до цього часу не розглянута.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

У ч. З ст. 9 ЖК УРСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом № 2482-ХІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2482-ХІІ приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир будинків, житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

При цьому, згідно ст. 3 Закону № 2482-ХІІ приватизація здійснюється шляхом, зокрема безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону № 2482-ХІІ передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканням квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом, (ч. 10 ст. 83акону № 2482-ХІІ). Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію заборона приватизувати конкретне приміщення (ч. 2 ст. 2 Закону № 2482-ХІІ).

Згідно із ч. 11 ст. 8 Закону № 2482-ХІІ спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду. вирішуються судом.

За змістом статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян.

Відповідно до п. 18 Порядку передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства України 16.12.2009 № 396, громадянин подає до органів приватизації такі документи: заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі.

В наданій Позивачем копії заяви про передачу в приватну власність квартири адресованій до органу приватизації Вишнівської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, відсутня будь-яка відмітка про отримання чи реєстрації вхідної кореспонденції виконавчого комітету Вишневої міської ради, а також відсутня дата подання такої заяви.

Довідкою Виконавчого комітету Вишневої міської ради вих. №3/02-1881 від 16.06.2021 року зазначено що згідно журналу реєстрації та прийнятих документів відділом обліку комунальної власності, житлової площі та приватизації житла Виконавчого комітету Вишневої міської ради, заява з відповідним пакетом необхідних документів від гр. ОСОБА_2 у 2018 році до органу приватизації державного житлового фонду Виконавчого комітету Вишневої міської ради не надходила.

Довідкою Виконавчого комітету Вишневої міської ради вих. №3/02-1880 від 16.06.2021 року встановлено, що згідно журналу реєстрації вхідної документації виконкому Вишневої міської ради, гр. ОСОБА_2 у 2018 році не зверталась із заявами через відділ з питань діловодства та звернень, про що свідчить відсутність реєстраційного номеру вхідної кореспонденції від Позивача в зазначеному журналі.

Позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження того що відповідачем було дійсно отримано заяву позивача про передачу у приватну власність квартири.

З наведеного суд не може встановити порушення відповідачем прав позивача на приватизацію відповідної квартири, оскільки судом не встановлено факту порушення відповідного права.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити що визнання права власності на квартиру за позивачем безпосередньо відноситься до дискреційних повноважень (сукупність прав та обов`язків суб`єкта на власний розсуд визначати повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів рішення, кожне з яких є правомірним) відповідного органу приватизації, а не до повноважень суду.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись 9 ЖК УРСР, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В позові ОСОБА_2 до Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області в особі органу приватизації про визнання права власності та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.Я. Волчко