Номер провадження: 22-ц/813/1746/21
Головуючий у першій інстанції Целух А. П.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Громіка Р.Д.,

Дришлюка А.І.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

за участю: адвоката Линник Л.М. Артем`євої К.М.,

адвоката позивача ОСОБА_1 Бикової О.В.,

переглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Артем`євої Кристини Миколаївни в інтересах ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на боці відповідача ОСОБА_4 про визнання угоди дійсною та визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину домоволодіння,-

В С Т А Н О В И В:

15 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа на боці відповідача ОСОБА_4 про визнання угоди дійсною та визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину домоволодіння.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спадщина ним прийнята в установленому законом порядку.

Факт належності спадщини померлій, на думку позивача, підтверджується нотаріально посвідченим попереднім договором від 03 грудня 2008 року, за яким померла провела з ОСОБА_3 повний розрахунок за придбане нею спірне майно, а також письмовою угодою між названими сторонами від 23 лютого 2009 року.

Оскільки зазначені документи не є документами, що посвідчують права померлої на 44/100 частин домоволодіння у будинку АДРЕСА_1 , а угода купівлі-продажу спірної частини домоволодіння, укладена 23 лютого 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не була посвідчена нотаріально і не зареєстрована в установленому законом порядку, позивачу нотаріусом видана постанова про неможливість вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що є, на думку позивача, підставою для захисту його прав та інтересів виключно у судовому порядку.

На підставі вище викладеного ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, з наведених у позовній заяві правових підстав.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Бикова О.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Сімоненко Р.О. проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки суд не сповістив.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 березня 2019 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням адвокат Артем`єва К.М. в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду із апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з`явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно. Крім того, інтереси позивача ОСОБА_1 та апелянта ОСОБА_2 представляють їх адвокати.

Відповідно до ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

Явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Частиною 1 ст. 17 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

За таких обставин, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 376 ЦПК України, за змістом якого таке порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Виходячи зі змісту даної процесуальної норми та обставин справи, апелянт, а саме ОСОБА_2 , на момент прийняття рішення не мав статус учасника справи, та відповідно до закону лише наділений правом подати апеляційну скаргу, в разі, якщо оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про його права і обов`язки та законні інтереси.

Перевіркою обґрунтованості доводів апеляції щодо наявності прав у апелянта на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 не вирішувалися.

З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_1 обґрунтовував його тим, що 03 грудня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено попередній договір за умовами якого ОСОБА_3 зобов`язалась у строк до 24 лютого 2009 року оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді 44/100 частин домоволодіння, загальною площею 116,2 кв.м., житловою площею 35,3 кв.м., що цілком складається з житлового будинку літ. «В» зі складом приміщень за технічною інвентаризацією у вигляді: 3-1 гараж, 3-2 кухня-столова, 3-3 санвузол, 3-4 санвузол, 3-5 житлова; 3-6 житлова; 3-7 коридор, що розташоване в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 557 кв.м. за фактичним користуванням.

Зазначена частина домоволодіння належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 12 вересня 2008 року виконавчим комітетом Одеської міської ради, зареєстрованого у встановленому законом порядку КП «ОМБТІ та РОН».

Попередній договір посвідчено приватним нотаріусом ОМНО Чапським А.Є..

На підтвердження зобов`язань щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу вищевказаної частини домоволодіння і на забезпечення виконання попереднього договору ОСОБА_5 03 грудня 2008 року передала ОСОБА_3 суму, еквівалент якої склав 112 000 доларів США.

З моменту посвідчення попереднього договору ОСОБА_5 набула права користування предметом договору, права безперешкодного допуску на земельну ділянку, яка відведена на обслуговування предмета договору.

У зв`язку із тим, що у ОСОБА_5 стався рецидив хвороби, 23.02.2009 року між сторонами була укладена письмова основана угода купівлі продажу 44/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .

Сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору 23 лютого 2009 року і відбулося повне виконання договору. Відповідачка зобов`язалась підготувати усі необхідні документи та в наступному оформити угоду купівлі-продажу 44/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 нотаріально.

21 грудня 2009 року ОСОБА_5 та позивач зареєстрували своє місце проживання за вищевказаною адресою і стали виконувати обов`язки щодо утримання майна, а саме: сплата комунальних послуг, підтримка будинку у належному стані.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, про що свідчить актовий запис №2053 Першого Малиновського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції.

Позивач є сином померлої та єдиним спадкоємцем першої черги за законом на майно відкрите після її смерті.

Щодо майна померлої ОСОБА_5 відкрита спадкова справа №16/2018.

Постановою приватного нотаріуса ОМНО Михайлової О.В. №68 від 14 грудня 2018 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва на спадщину за законом на частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спірний об`єкт.

Нотаріусом роз`яснено, що представлені попередній договір від 03 грудня 2008 року та угода купівлі-продажу від 23 лютого 2009 року не є документами, що посвідчують права померлої ОСОБА_5 на 44/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 ; зокрема угода купівлі-продажу частини домоволодіння й досі не посвідчена нотаріально та не зареєстрована в установленому законом порядку.

Неможливість посвідчення договору купівлі-продажу 44/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 у нотаріальному порядку за життя ОСОБА_5 обумовлена порушенням Малиновським районним судом м. Одеси низки цивільних справ до ОСОБА_3 щодо законності набуття останньою права власності на 94/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 та чисельними судовими обтяженнями щодо цього об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Предметом позову в даній справи є визнання права власності на 44/100 частин домоволодіння за ОСОБА_1 у порядку спадкування.

Звертаючись із апеляційною скаргою, ОСОБА_2 , яка не брала участі при розгляді справи, та не є спадкоємцем ОСОБА_5 , вказувала, що рішенням було вирішено питання, яке впливає на її права щодо внесення у реєстр права власності своє майно, оскільки фактично частки співвласників не співпадають.

Однак, оскаржуване у справі рішення не впливає на права ОСОБА_2 , оскільки вона не є спадкоємцем ОСОБА_5 , не є учасником спірних правовідносин, предметом позову у даній справі є визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування, тоді як нормами ЦПК України визначено, що необхідною умовою наявності права на оскарження судового рішення є вирішення судом питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Згідно із ч. 2 ст. 362 ЦПК України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

На підставі вищенаведених норм, зважаючи на те, що судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 березня 2019 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 не вирішувалося, апеляційне провадження за її апеляційною скаргою на дане судове рішення підлягає закриттю.

Керуючись ст. 362 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження у даній справі за апеляційною скаргою адвоката Артем`євої Кристини Миколаївни в інтересах ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 березня 2019 року року закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 28 грудня 2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І.Дришлюк

Р.Д.Громік