Справа № 204/3937/21
Провадження № 2/204/1558/21
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АССІСТО», третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2021 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач ОСОБА_2 просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 18694 від 14.08.2020 року вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення грошових коштів у сумі 33 579,71 гривень з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «АССІСТО».

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначає, що постановою приватного виконавця від 29.09.2020 року відкрито виконавче провадження за номером № 63157231 та постановою від 02.10.2020 року звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 пенсію, яку вона отримує, у розмірі 20%. Зазначені відрахування здійснюються з пенсії позивача починаючи з жовтня 2020 року. Як було з`ясовано позивачкою, зазначене виконавче провадження здійснюється на примусове виконання виконавчого напису № 18694 від 14.08.2020 року вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення грошових коштів у сумі 33 579,71 гривень з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «АССІСТО».

Позивач вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не дотримався вимог щодо безспірності вимог стягувача, зокрема Позивач вважає, що при вчиненні спірного виконавчого напису приватним нотаріусом не дотримано вимоги постанови КМУ №1172 від 29.06.1999 р., якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку. Заборгованість, яка зазначена у виконавчому написі, є спірною. Враховуючи все вищевикладене, Позивач вважає, що є достатні правові підстави вважати виконавчий напис вчиненим з порушенням вимог законодавства та таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим звертається до суду з даним позовом.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07.06.2021 року було відкрито спрощене провадження у справі. Сторонам було направлено копію ухвали від 07.06.2021 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

Відповідач у встановлений судом не надав відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного договору № BL_КГ100074046 від 14 вересня 2011 року ОСОБА_1 отримала в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» кредит в розмірі 42 500 грн. 00 коп. з кінцевим терміном повернення до 14 вересня 2014 року, включно.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06.03.2014 року у цивільній справі № 204/5889/13-ц з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ Всеукраїнський акціонерний Банк заборгованість по кредиту у розмірі 31 332 грн. 86 коп., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 1 грн. 08 коп., заборгованість по сплаті комісії в сумі 5 100 грн., а також судові витрати за подачу позову у розмірі 364 грн. 34 коп., а всього 36 798 грн. 28 коп.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.05.2014 року вказане рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 6 березня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки в розмірі 21 062,87 грн. скасовано та прийняте нове, яким позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в цій частині задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» неустойку за кредитним договором №BL_КГ100074046 від 14 вересня 2011 року, в розмірі 3000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення неустойки відмовлено. Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованості по відсоткам та заборгованості по сплаті комісії за розрахункове обслуговування кредиту змінити, зменшивши розмір стягнутої заборгованості по відсоткам до 0,54 грн., а розмір стягнутої заборгованості по сплаті комісії за розрахункове обслуговування кредиту до 4600,54 грн. Також судом стягнуто з ОСОБА_1 362,34 грн. судового збору. В решті рішення суду залишено без змін.

Таким чином, остаточна сума заборгованості Позивача за кредитним договором № BL_КГ100074046 від 14 вересня 2011 року перед ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» станом на 22.05.2014 року становила 38 933,94 грн.

В свою чергу, ТОВ «Фінансова компанія «АССІСТО», до якого перейшло право вимоги за кредитним договором, звернулось до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, яким на підставі поданих документів було вчинено виконавчий напис за № 18694 від 14.08.2020 року, про стягнення грошових коштів у сумі 33 579,71 гривень (в тому числі 650 грн. за вчинення виконавчого напису) з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «АССІСТО», за кредитним договором № BL_КГ100074046 від 14 вересня 2011 року.

29.09.2020 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Малкова М.В. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 63157231 з примусового виконання напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича за № 18694 від 14.08.2020 року, про стягнення грошових коштів у сумі 33 579,71 гривень (в тому числі 650 грн. за вчинення виконавчого напису) з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «АССІСТО».

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, зокрема неповідомлення боржника про вимогу кредитора, так і необґрунтованість вимог до боржника.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція викладена у постановах Великою Палатою Верховного Суду: від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц та від 2 липня 2019 року у справі № 916/3006/17.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлено Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок), та Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882 (далі - Інструкція).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» в чинній станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису редакції визначає умови вчинення виконавчих написів, зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Результат аналізу зазначених норм дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій.

Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється таким чином: боржник повинен бути повідомлений не менш ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`зань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

В матеріалах справи відсутні розрахунок заборгованості, претензія про усунення порушень за кредитним договором, адресована ОСОБА_1 ,, докази направлення такої претензії боржнику і докази її отримання боржником.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Вчинення виконавчого напису, в разі порушення основного зобов`язання, здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 1 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17.

На підставі оцінки наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що під час вчинення оспорюваного виконавчого напису про стягнення коштів на користь ТОВ «Фінансова компанія «АССІСТО», нотаріусом не дотримано вимог, передбачених Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій, оскільки стягувачем не подано всіх документів, на підставі яких стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, отже нотаріус не міг переконатись належним чином у безспірності розміру заборгованості, що підлягає стягненню, і сама заборгованість відповідачем під час розгляду справи належним чином не підтверджена випискою з рахунку та розрахунком заборгованості.

Вирішуючи по суті позовні вимоги ОСОБА_1 суд також враховує, що правовідносини, які є предметом розгляду у цій справі, виникли з кредитного договору № BL_КГ100074046 від 14 вересня 2011 року укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», про надання кредиту в розмірі 42 500 грн. з кінцевим терміном повернення до 14 вересня 2014 року, заборгованість за яким у розмірі 38 933,94 грн. була стягнута на користь Банку в судовому порядку 22.05.2014 року. В свою чергу, з наданих позивачкою розрахункових документів було встановлено, що на виконання ухвалених судових рішень, Позивачкою в рахунок погашення заборгованості в добровільному порядку сплачувалися грошові кошти на рахунок ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк», зокрема, протягом 2014 - 2020 років сплачено в загальному обсязі 22 000 грн. В матеріалах справи відсутні докази набуття відповідачем статусу стягувача за ухваленими рішеннями про стягнення заборгованості.

Суд приймає до уваги, що пропонуючи стягнути заборгованість на підставі виконавчого напису від 14.08.2020 року, приватний нотаріус зазначив, що стягнення заборгованості провадиться за період з 25.03.2020 року по 11.03.2020 року, що само по собі не має сенсу, однак, з урахуванням кінцевого строку повернення кредиту 14.09.2014 року та достроковим стягнення боргу рішенням суду від 22.05.2014 року, заборгованість за даний «період» нараховуватися не могла.

Суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, згідно яких після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється. Що ж стосується нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору, то Великою Палатою Верховного Суду роз`яснено, що після закінчення строку кредитування, права та інтереси позивача в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на зазначені роз`яснення, оскільки виконавчий напис не містить вказівку на період нарахування відсотків та підстави їх нарахування (договірні або відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України) і ці обставини не підтверджуються жодними іншими доказами, обґрунтованість нарахування відповідачем відсотків є недоведеною і, відтак, спірною.

Варто також зазначити, що відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин.

Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» кредитний договір, на підставі якого вчинено виконавчий напис, не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, і у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, недоведеності безспірності вимог стягувача, відтак позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, знайшов своє підтвердження під час розгляду та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням відстрочення сплати позивачем судового збору ухвалою суду, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 627 Цивільного кодексу України, ст. 88 Закону України «Про нотаріат», Законом України «Про виконавче провадження», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, ст. ст. 3, 5, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АССІСТО» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3, корпус 8-Б), третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович (адреса місцезнаходження: м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, буд. 35) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 18694 від 14.08.2020 року вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення грошових коштів у сумі 33 579,71 грн. з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АССІСТО» за кредитним договором № BL_КГ100074046 від 14 вересня 2011 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АССІСТО» на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська