Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , за участі секретаря судового засідання Дереклєєвої А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року представник Виконавчого комітету Маріупольської міської ради звернувся до суду із позовною заявою про визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі ордеру на житлове приміщення № 007196 від 28.10.1998 року, квартира АДРЕСА_2 надана у користування ОСОБА_1 . Згідно з копією особового рахунку № НОМЕР_1 у вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 - квартиронаймач, а також її сини - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а відповідно до довідки реєстру територіальної громади міста Маріуполя у квартирі зареєстрованим значаться відповідачі по справі. Відповідачі не проживають у квартирі більше 5 років. Квартира стоїть зачинена, ніким не використовується. Визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, необхідно позивачу з метою надання житла для заселення категорії осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Представник позивача - Мащенко Д.О. , яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Відповідачі позовну заяву не визнають в повному обсязі, в обґрунтування якого зазначили, що у квартирі АДРЕСА_1 мешкають постійно, однак у зимовий період у квартирі вийшла зі строю система опалення та електропостачання вимушені іноді жити за іншою адресою. Зазначили, що неодноразово звертались до Маріупольської міської ради для вирішення цього питання, однак безрезультатно, внаслідок чого квартира знаходиться у аварійному стані. Просили відмовити в задоволенні позову, оскільки втрата користування відповідачкою жилим приміщенням призведе до позбавлення відповідачів єдиного місця проживання.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст.18 Житлового кодексу України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Відповідно до ст. 15 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів на території району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, здійснюють контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, видають ордери на жилі приміщення.

Згідно ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебуває у комунальній власності відповідних територіальних громад, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності.

Стаття 71 Житлового кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 ЖК України не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, є підставою для визнання осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним.

На підставі ордеру на житлове приміщення № 007196 від 28.10.1998 року, квартира АДРЕСА_2 надана у користування ОСОБА_1 , на підставі рішення виконкому Маріупольської міської Ради народних депутатів № 23264 від 17.09.1998 року.

У відповідності до копії особового рахунку № НОМЕР_1 у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 - квартиронаймач, а також її сини - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно із копією довідки, сформованої та роздрукованої з реєстру територіальної громади м. Маріуполя у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрованими значаться: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до акту обстеження житлового приміщення від 04 вересня 2020 року, складеного комісією, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у квартирі не проживають більше п`яти років, комунальні послуги не сплачують та квартира стоїть зачинена.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 82 ЦПК України визначає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Так у наданих суду поясненнях свідок ОСОБА_5 засвідчила те, що відповідачі по справі у квартирі АДРЕСА_2 лише не проживають у зимовий період, у зв`язку з поломкою опалення.

Свідок ОСОБА_6 надав до суду аналогічні пояснення.

Крім того, на підтвердження своїх заперечень відповідачами надано копії довідок складених головою КСН «Машинобудівник», з яких вбачається мешкання відповідачки ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_2 , квартира якої знаходиться в аварійному стані.

На доказ звернення до Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради надано копію відповіді на ім`я відповідачки.

У відповідності до довідки виданої Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Кальміуського району м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 перебуває в них на обліку, як особа з інвалідністю, що опинилась у складних життєвих обставинах.

Натомість, суд критично ставиться до акту від 04.09.2020 року обстеження житлового приміщення, наданого позивачем в якості доказу, оскільки зміст цього акту було спростовано свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а свідок в присутності якого цей акт було складено, в судовому засіданні допитаний не був.

Таким чином, аналізуючи досліджені докази, враховуючи, що позивачем не доведена постійна відсутність протягом 6 місяців відповідачів за місцем їх реєстрації, суд відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Виконавчого комітету Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецької апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом 10 днів.

Суддя: А. М. Іванченко