22.02.2021 року смт. Мангуш
Першотравневий районний суд Донецької області
головуючого судді Демочко Д.О.
при секретарі Цукановій Л.П.
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про звільнення від сплати аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам, суд -
Позивач, 14.07.2020 року, звернувся до Першотравневого районного суду Донецької області з позовною заявою, яка згодом була уточнена, до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про звільнення від сплати аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне.
28 квітня 2001 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції позивач зареєстрував шлюб зі ОСОБА_4 . Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 14 серпня 2012 року шлюб між позивачем та ОСОБА_4 був розірваний. Він спільного шлюбу вони мають п`ятьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
На підставі рішення комісії з питань захисту прав дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради від 10 жовтня 2012 року № 327-К місце проживання дітей визначено з позивачем, тобто з батьком дітей.
Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 13.11.2012 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку, але на кожну дитину не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 01.12.2017 року з ОСОБА_4 на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку, але на кожну дитину не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проте, позивач зазначає, що його колишня дружина, ОСОБА_4 , не платить йому аліменти на утримання дітей. Відносно неї порушено кримінальну справу за несплату аліментів. Також, ОСОБА_4 , позбавлена батьківських прав, що підтверджується рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 30 липня 2013 року, яке було прийнято у справі № 241/742/13-ц.

Позивач також звертає увагу на те, що відповідачка по справі, ОСОБА_3 , є матір`ю ОСОБА_4 та бабусею неповнолітніх дітей позивача. В лютому 2018 року син позивача, ОСОБА_6 почав проживати з відповідачкою, у травні 2018 року молодша дочка позивача, ОСОБА_7 , почала проживати з відповідачкою, а в листопаді 2018 року, з відповідачкою почала проживати старша дочка позивача ОСОБА_6 . Двоє молодших синів залишилися проживати разом з позивачем та його дружиною - ОСОБА_10 .

На підставі судового наказу Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 листопада 2019 з ОСОБА_1 були стягнуті на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у розмірі Ѕ частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 квітня 2020 року в задоволені заяви позивача ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 листопада 2019 року за ново виявленими обставинами про стягнення з позивача аліментів на користь ОСОБА_3 було відмовлено. Постановою Донецького апеляційного суду від 24 червня 2020 року ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 квітня 2020 року залишено без змін.

Позивач вважає, що у відповідачки не має права вимоги аліментів з нього у зв`язку з тим, що відповідачка не утримує неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 . Також позивач зазначив, що ОСОБА_4 , незважаючи на позбавлення її батьківських прав зобов`язана утримувати своїх неповнолітніх дітей.

У зв`язку з вищезазначеним позивач просить суд: звільнити його від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі судового наказу Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 листопада 2019 року; звільнити його від сплати заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка утворилася по виконавчому провадженню № 60978867, яке відкрито Центральним відділом державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції Донецької області. Позивач також просив відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення по справі.

Ухвалою судді Першотравневого районного суду Донецької області від 21.07.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам по справі та визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник, ОСОБА_2 , уточнені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заказною кореспонденцією з повідомленням, що, на підставі ст. 280 ЦПК України, дає суду можливість розглянути справу у заочному порядку та винести заочне рішення.

Третя особа, ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заказною кореспонденцією з повідомленням.

Третя особа, Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в судове засідання не з`явилися, до суду надали заяву про розгляд справи без участі представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 серпня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано (а.с. 9). Від спільного шлюбу з ОСОБА_4 позивач має п`ятьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 4-8).

Згідно рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 30 липня 2013 року, ОСОБА_4 було позбавлено батьківських прав, щодо її неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 14-15).

У зв`язку з тим, що троє дітей, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , почали проживати з відповідачкою, яка є їх бабусею, ОСОБА_3 звернулася до суду і згідно судового наказу, який було видано 21 листопада 2019 року, Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області, з позивача на користь відповідачки було стягнуто на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі Ѕ частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 листопада 2019 року і до досягнення дітьми повнолітня ( а.с. 16).

Згідно ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 квітня 2020 року в задоволені заяви позивача ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 листопада 2019 року за ново виявленими обставинами про стягнення з позивача аліментів на користь ОСОБА_3 було відмовлено (а.с. 17-18). А Постановою Донецького апеляційного суду від 24 червня 2020 року ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 квітня 2020 року залишено без змін (а.с. 19-21).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Центральним відділом державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), згідно з матеріалами виконавчого провадження № 60978867, згідно виконавчого листа № 266/6843/19 виданого 21.11.2019 року Приморським районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів у розмірі Ѕ частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.11.2019 року і до досягнення дітьми повноліття, станом на 01.07.2020 року наявна заборгованість в розмірі 42729,14 гривень (а.с. 28).

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 197 Сімейного кодексу України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Верховний Суд неодноразово в усталеній практиці наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Відповідно до частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Разом з тим, суд застосовуючи положення статті 5 ЦПК України, не може визначити такий спосіб захисту, як звільнення позивача від сплати аліментів, оскільки за судовим наказом з нього стягнуті аліменти на утримання трьох дітей у розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу), а троє дітей проживають з відповідачкою, от же на теперішній час відсутні підстави для скасування вищевказаного наказу, а тому позивач повинен нести обов`язок по сплаті аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Оскільки в задоволенні позову було відмовлено, з позивача на користь держави слід стягнути судовий збір.

На підставі викладеного, ст.ст. 180-183, 191, 192, 197 СК України, та керуючись ст.ст. 13, 82, 259, 263-265, 268, 280, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), треті особи: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Грецька, буд. 19, м. Маріуполь, Донецької області) про звільнення від сплати аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам - відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 840(вісімсот сорок гривень) гривень 80 копійок.

Відновити, зупинене ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 19.10.2020 року, стягнення на підставі судового наказу по справі 266/6843/19 виданого Приморським районним судом м. Маріуполя 21.11.2019 року зі ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.11.2019 і до повноліття дітей.

Повний текст рішення складено 03.03.2021 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Суддя Д.О. Демочко