Справа № 362/4298/20
Провадження № 2/362/702/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участі секретаря судових засідань - Яренко Н.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, зазначивши, що 22.05.2014 р. між ПАТ «Альфа-банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 500942093, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 20099,31 грн. строком до 23.05.2019 р. зі сплатою 15,99 % річних. 21.06.2016 р. між ПАТ «Альфа-банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа-банк» відступило, а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 500942093 від 22.05.2014 р. 26.12.2018 р. між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило, а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 500942093 від 22.05.2014 р. 16.01.2019 р. між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 500942093 від 22.05.2014 р. За вказаним кредитним договором відповідачем здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Умовами кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти. Просять стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 73735,52 грн., судовий збір у розмірі 2102,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

Ухвалою суду від 01.10.2020 р. відкрито провадження у даній справі та з урахуванням ч. 6 ст. 19 ЦПК України, постановлено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що у разі неявки в судове засідання представника позивача, останній просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач до суду не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлена належним чином, надіславши до суду письмового листа в якому повідомила, що на її адресу надійшов поштовий конверт з позовною заявою та додатками до неї та ухвалою про відкриття провадження у справі, проте поштове відправлення адресоване ОСОБА_1 , тоді як її прізвище та ім`я є ОСОБА_1 , а тому вважає позовні вимоги, викладені в позові ТОВ «ВЕРДИТ КАПІТАЛ», заявлені не до неї.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, з урахуванням заперечення відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення рішення та відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом достовірно встановлено, що згідно з Кредитним договором № 500942093 від 22.05.2014 р. Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» надало кредит ОСОБА_1 в сумі 20099 грн. 31 коп. з процентною ставкою за користування кредитом 15,99 % річних, строком до 10.04.2019 р. Розділом 2 «Загальними умовами рефінансування кредитної картки ПАТ «Альфа-Банк», які є невід`ємною частиною цього Договору та визначають інші істотні умови цього Договору. Підписання цього Договору Позичальник підтверджує, що він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та іншим.

У витягу з договору Договіру відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа-банк» відступило, а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 500942093 від 22.05.2014 р. 26.12.2018 р. між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило, а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 500942093 від 22.05.2014 р. 16.01.2019 р. між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 500942093 від 22.05.2014 р.

Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» станом на 22.06.2020 р. включно, сума заборгованості ОСОБА_1 становить 63276 грн. 06 коп. та складається з:

- 18726 грн. 12 коп. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту);

- 30190 грн. 26 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги;

- 4359 грн. 68 коп. заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного договору відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості;

- 10000 грн. пені;

Перевіривши всі надані позивачем копії договорів та витягів з договорів, а також розрахунки заборгованості, судом встановлено, що згідно витягу з договору факторингу № 1 від 21.06.2016 р. неможливо встановити, за якими конкретно кредитними договорами передано права грошової вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи». Також немає можливості визначити, чи має фактор право наступного відступлення прав вимоги за кредитними договорами, переданими йому за договором факторингу.

Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ст. 1083 ЦК України, наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлене договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень глави 73 ЦК України.

Надалі, а саме 26.12.2018 р. ТОВ «Кредитні ініціативи» укладають договір факторингу з ТОВ «ФК «ВЕСТА», за яким останній отримує право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку 1-1, який позивачем не додано до матеріалів справи, що позбавляє суд можливості встановити, чи були права вимоги за кредитним договором № 500942093 від 22.05.2014 р., укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , предметом договору факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 р.

Положеннями п.2.3 розділу 2 Договору факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 р. сторони визначили, що право вимоги вважається відступленим з дати повної (остаточної) оплати Фактором (ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА») ціни прав вимоги відповідно до п.4.2. договору.

До суду позивачем не надано доказів на підтвердження здійснення ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» повної (остаточної) оплати ціни прав вимоги за вказаним вище договором факторингу, тому немає можливості встановити момент набуття цим товариством прав вимоги за кредитними договорами, які були відступлені за договором факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 р.

Положеннями п. 2.3 розділу 2 Договору від 16.01.2019 р. за № 16-01/19/1, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та позивачем, відступлення прав вимоги сторони визначили, що право вимоги вважається відступленим з дати підписання договору, але не раніше дати здійснення повної оплати позивачем ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього Договору.

У зв`язку з ненаданням позивачем доказів на підтвердження здійснення повної оплати ціни прав вимоги за вказаним вище договором, суд позбавлений можливості встановити момент набуття позивачем прав вимоги за кредитними договорами, які були відступлені за договором відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019 р.

Набуття позивачем прав кредитора за кредитним договором № № 500942093 від 22.05.2014 р., укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем, як вказує позивач, здійснено за договором відступлення прав вимоги, який за своєю правовою природою є договором цесії, а не за договором факторингу, що є порушенням вимог ст. 1083 ЦК України.

За ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, вст.81ЦПК України зазначається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У ст.77 ЦПК України вказано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Обґрунтуванням вимог заборгованості ОСОБА_1 за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 63276 грн. 06 коп. яка складається з: 18726 грн. 12 коп. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 30190 грн. 26 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги; 4359 грн. 68 коп. заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного договору відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості; 10000 грн. пені; позивач обґрунтовує виключно договорами відступлення прав вимог та розрахунком заборгованості, які у свою чергу не містять інформації про нарахування саме такої суми, її складових, даних про внесення відповідачем платежів та строку розрахунку заборгованості, а фактично є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може бути доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача.

Доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 Закону України«Про бухгалтерськийоблік тафінансову звітність» та п. 2.1.1 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» від 30.12.1998 № 566, оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Проте, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» не надало суду первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та інше), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку, є правильними.

Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який не довів суду належними та допустимими доказами її розмір.

Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 р. у справі № 202/4494/16-ц зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Згідно з п.п. 2.3 п. 2 Розділу 1 «Базові умови кредитування» Кредитного договору, дата остаточного повернення Кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків є 23.05.2019 р.

Вимоги щодо стягнення суми заборгованості за процентами за користування кредитом обмежуються датою їх нарахування, а саме 23.05.2019 р.

Відповідно до умов кредитного договору, долученого позивачем до позову як доказу позовних вимог, банк припиняє нарахування процентів з 23.05.2019 р.

Вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками згідно Кредитного договору, з моменту відступлення права вимоги по дату розрахунку заборгованості в сумі 63276 грн. 06 коп. не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, витрати на проведення експертизи, входить до предмету доказування по справі.

Згідно приписів статті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 76-81,141,258-259,264-265,354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Л.М. Кравченко