ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8346/21 Справа № 175/2807/20 Головуючий у першій інстанції: Новік Л. М. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Соломці М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в особі Дніпровського районний відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2021 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання особи на території України,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що він є онуком ОСОБА_2 . ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в віці 71 рік та відповідно до довідки №307 від 06.03.2020 року, наданої виконкомом Балівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, була зареєстрована проживала з 29.01.1988 року до дня своєї смерті проживала по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є громадянином Республіки Узбекистан. 20 грудня 2013 року заявник отримав посвідку на постійне проживання на території України. Оскільки баба заявника постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, він звернувся із заявою про набуття громадянства України за територіальним походженням до Дніпровського районного відділу ГУ Державної міграційної службі України в Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання особи на території України на підставі ст. 8 Закону України «Про громадянство», якою визначено, що особа, яка сама чи хоча б один із її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Пре правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянстві України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Однак 28.02.2020 року ОСОБА_1 отримав відповідь, якою його було повідомлено про те, що йому необхідно звернутися до суду для підтвердження факту постійного проживання його баби до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України. Встановлення факту постійного проживання його баби до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, необхідно для ініціювання процедури набуття і оформлення громадянства України на підставі ст.8 ч.1 Закону України «Про громадянство» як особа, чия баба проживала до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України. Тому заявник просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України в АДРЕСА_2 в період з 29.01.1988 року до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України в АДРЕСА_2 в період з 29.01.1988 року до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В апеляційній скарзі ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в особі Дніпровського районного відділу ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні вимог заяви.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про встановлення факту, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що батьками заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 26 січня 1980 року Первомайським районним бюро ЗАГС м. Фрунзе, актовий запис №174 від 26.01.1980 року (а.с. 10).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 15 вересня 1979 року будинком одруження міста Фрунзе Киргизської РСР, за актовим записом №2634 від 15.09.1979 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 уклали шлюб 15 вересня 1979 року, після укладення якого ОСОБА_6 присвоєно прізвище ОСОБА_7 (а.с. 12).

Тобто, дівоче (дошлюбне) прізвище матері заявника є ОСОБА_8 .

Батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 20 квітня 2012 року відділом ЗАГС м. Джалал-Абад актовим записом №500 від 02.06.1959 року (а.с. 13) та копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого Ачинським районним бюро ЗАГС Джала?л-Аба?дскої о?бласті Киргизської РСР 06.12.1951 року, актовий запис 57 (а.с. 11).

Отже, заявник ОСОБА_1 є онуком по лінії матері - ОСОБА_2 .

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серія № НОМЕР_5 , виданого виконкомом Балівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 17 липня 2003 року, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі реєстрації актів про смерть 17.07.2003 року зроблено запис №19 (а.с. 14).

Відповідно до копії довідки №307 від 06.03.2020 року, виданої виконкомом Балівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , була зареєстрована і проживала з 29.01.1988 року до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 ; після упорядкування адресного господарства, номеру будинку АДРЕСА_3 присвоєно №61; на день своєї смерті ОСОБА_2 проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15).

З наданих письмових пояснень ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 19.01.2021 року №1244-61/1244-21, зокрема, зазначено, що згідно обліків Дніпровського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка м. Ташкент, Республіка Узбекистан, 27.09.2002 Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області була документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_6 , у зв`язку з обміном, на підставі паспорта зразка 1974 року серії НОМЕР_7 , виданого 12.10.1981 Качирським РВ Павлодарської області; згідно даних домової книги, що зберігається в приміщенні Балівської сільської ради ОСОБА_2 з 29.01.1988 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_3 ; згідно статті 3 Закону України «Про громадянство України» в редакції 2001 року громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 уродженка Казахстану, є громадянкою України, паспортом громадянина України документована на законних підставах (а.с. 34).

Встановлення факту постійного проживання баби заявника на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання громадянства України.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законом передбачена можливість встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти постійного проживання на території України, що можуть мати значення для виникнення права особи на набуття громадянства України.

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

Статтею 4 Конституції України визначено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, відповідно до яких громадянами України є громадяни колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік (далі - СРСР), які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки, є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Згідно з пунктом 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Пунктом 22 Положення про паспортну систему в СРСР, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 28 серпня 1974 року, встановлювалися вимоги щодо прописки громадян СРСР за місцем проживання громадян, що мали паспорти - по паспортам, а тих, що прибули на тимчасове проживання з одної місцевості у іншу на строк більше ніж півтора місяці, прописувалися тимчасово. Зазначеним пунктом Положення також встановлювалися обмеження у праві громадян на прописку за місцем проживання в разі відсутності в паспорті громадянина відмітки про виписку. Такі громадяни не підлягали прописці.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що заявник ОСОБА_1 є онуком по материній лінії ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , - колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви та встановлення факту, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала на території України до 24 серпня 1991 року.

Встановлення факту постійного проживання баби заявника на території України у період до 24 серпня 1991 рокупозасудовим шляхом неможливо, а даний факт для заявника має юридичне значення і необхідний для набуття громадянства України за територіальним походженням.

Такі висновки відповідають також правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 24 березня 2021 року у справі № 521/6094/19 (провадження №61-15297св20).

Ухвалення рішення про встановлення факту постійного проживання баби заявника на території України до 24 серпня 1991 року - є одним із складових, необхідних для отримання заявником громадянства України.

Разом з тим, встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України до дня своєї смерті та за певною адресою ( АДРЕСА_2 ) не має юридичного значення для мети, яка зазначена у заяві ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Колегія наголошує, що апелянт, згідно пояснень його представника у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, визнає доведеність належними та достатніми доказами факту, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала на території України до 24 серпня 1991 року

За положеннями частини 7 статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення під час розгляду справ окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в особі Дніпровського районний відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання особи на території України задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала на території України до 24 серпня 1991 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова