Справа № 302/1089/21
№ 2/302/307/21
Номер рядка звіту 76
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2021 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді КривкаВ. П

без участі сторін та їх представників,

розглянувши в приміщенні районного суду в смт.Міжгір`ї у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лозянського закладу середньої освіти І-ІІ ступенів № 1 про скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

30.09.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами до Лозянського закладу середньої освіти І-ІІІ ступенів № 1 про скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Заявлені нею вимоги обгрунтовані так.

Наказом Лозянської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 1 від 11.01.2018 року № 5-к позивачку призначено на посаду вчителя математики та інформатики на період відсутності основного працівника ОСОБА_2 в порядку переведення з посади вчителя математики Вучківського НВК І-ІІ ступенів. Згідно наказу Лозянського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів № 1 від 31.08.2021 року № 26-к позивачку звільнено з посади вчителя математики та інформатики 31.08.2021 року з підстав закінчення строку трудового договору п. 2 ст.36 КзпП України. Позивачка вважає, наказ про її звільнення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки після виходу 10 травня 2021 року на роботу основного працівника ОСОБА_2 позивачка продовжувала працювати в Лозянському закладі загальної середньої освіти І-ІІ ступенів № 1, при зменшеному розмірі її педагогічного навантаження. Тому, на підставі ч.1 ст. 39-1 КЗпП України, позивачка вважає, що дію трудового договору було продовжекно на невизначений строк і за цих підстав відповідач не мав права її звільняти згідно п.2 ст. 36 КЗпП України. Наказ про звільнення позивачки відповідачем прийнято 31.08.2021 року. 17.09.2021 року позивачку в телефонному режимі повідомлено про її звільнення, та наступного робочого дня видали їй копію оскаржуваного наказу та трудову книжку. За наведених підстав позивачка просить скасувати наказ про її звільнення з роботи, поновити її на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У справі винесено такі процесуальні ухвали за клопотаннями і процесуальними заявами.

04.10.2021 року, згідно ухвали судді Міжгірського районного суду Закарпатської області прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

11.10.2021 представником позивача - адвокатом Оленич Р.А. до суду подано заяву про витребування доказів, у задоволенні якої ухвалою суду від 15.10.2021 відмовлено.

Ухвалою суду від 19.11.2021 року відмовлено позивачці у задоволенні клопотання про розгляд справи з викликом сторін.

Позиції сторін висловлені у відзиві та відповіді на відзив.

25.10.2021 стороною відповідача в особі директора Лозянської ЗСО І-ІІ ст. № 1 Тайстра І.М. подано до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 з такою позицією. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі з таких підстав. Позивачка працювала в Лозянській ЗСО І-ІІ ст. № 1 на підставі строкового трудового договору з 15.01.2018 року на період відсутності основного працівника ОСОБА_2 . 12.05.2021 року ОСОБА_2 подала заяву про вихід на роботу з 17.05.2021 року на неповне навантаження до 01.09.2021 року, а з 01.09.2021 року на повне навантаження. З цих підстав позивачка з 17.05.2021 року залишилася працювати тимчасово до 01.09.2021 та проводила в школі уроки інформатики. Позивачку було ознайомлено із заявою Сідей та Тарифікацією педагогічних працівників на 2021-2022 навчальний рік, затверджену педагогічною радою Лозянської ЗСО І-ІІ ст. № 1 від 11.06.2021. Позивачці було запропоновано вакантні 5 годин інформатики та 2 години фахівця з мистецтва, однак остання на неповне навантаження працювати відмовилася. 31.08.2021 позивачку було звільнено та видано їй оскаржуваний наказ. За цих підстав, відповідач просить суд прийняти рішення яким у задоволенні позову відмовити. На ствердження обставин наведених у позові відповідач надав суду такі докази (копії документів): заяву ОСОБА_2 від 12.05.2021; тарифікацію педагогічних працівників Лозянського ЗЗСО І-ІІ ст. № 1 на 2021/2022 навчальний рік; Акт від 11.06.2021; Акт від 31.08.2021; Акт від 16.09.2021.

16.11.2021 року позивачка надала суду відповідь на відзив з аналогічним обгрунтуванням своєї позиції, яка висловлена нею в позові. Додані стороною відповідача докази, зокрема Акти вважає сфальсифікованими. Просить взяти до уваги, що починаючи з 17.05.2021 року, на підставі п.2 ст.36 КЗпП України, між нею та відповідачем виникли безстрокові трудові відносини, а тому відповідач не мав права 31.08.2021 її звільняти у зв`язку із закінченням строку трудового договору. Доводи наведені відповідачем у відзиві вважає нікчемними з точки зору закону. За цих підстав просить суд відзив відповідача відхилити. Додатково надає суду довідку про заробітну плату за період з січня по серпень 2021, та довідку про її середньоденний заробіток, який становить 152,72 грн.

30.11.2021 року позивачка подала суду заяву з Актом прийому-передачі грошових коштів від 30.11.2021 за Договором про надання правової допомоги від 22.09.2021, згідно якого позивачка передала адвокату ОСОБА_3 грошову суму за надані адвокатські послуги в сумі 7000 грн.

Дослідивши матеріали справи, зокрема докази додані позивачкою до позову та відповідачем до відзиву, суд приходить до висновку про підставність позову ОСОБА_1 і необхідності його задоволення частково, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 дійсно перебувала у трудових відносинах з Лозянським закладом середньої освіти І-ІІІ ступенів № 1 у період з 15.01.2018 по 31.08.2021, що підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 заповненої на ім`я позивачки.

Згідно Наказу № 5-К від 11.01.2018 року директора Лозянської ЗОШ і-ІІ ст. № 1 (запис під № 03 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 призначено на посаду вчителя математики та інформатики Лозянської ЗОШ І-ІІ ст. № 1 на неповне педагогічне навантаження на період відсутності основного працівника в порядку переведення з посади вчителя математики Вучківського НВК І-ІІ ступенів.

Сторонами не оспорюється вищевказані обставини та той факт, що позивачку ОСОБА_1 було призначено на посаду вчителя математики та інформатики Лозянської ЗОШ І-ІІ ст. № 1 на неповне педагогічне навантаження на період відсутності основного працівника вчителя математики та інформатики ОСОБА_2

12.05.2021 року вчитель математики та інформатики ОСОБА_2 подала керівнику Лозянського ЗЗСО І-ІІ ст. № 1 ОСОБА_4 заяву, згідно якої повідомила про вихід на роботу з відпустки по догляду за дитиною до 3-х років з 17.05.2021 року, на неповне навантаження, 12 годин математики, а з 01.09.2021 року на повне навантаження.

Сторонами не оспорюється факт виходу на роботу з відпустки по догляду за дитиною до 3-х років вчителя математики та інформатики ОСОБА_2 на неповне навантаження саме 17.05.2021 року.

Згідно наказу Лозянського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів № 1 від 31.08.2021 року № 26-к позивачку звільнено з посади вчителя математики та інформатики 31.08.2021 року з підстав закінчення строку трудового договору п. 2 ст.36 КзпП України (запис під № 05 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 ) .

Отже, позивачка була звільнена із займаної посади вчителя математики та інформатики тільки 31.08.2021 року, тоді як строк дії трудового договору закінчився 17.05.2021 року з дня виходу на роботу з відпустки по догляду за дитиною до 3-х років основного вчителя математики та інформатики ОСОБА_2 на неповне навантаження. Після виходу на роботу основного працівника відповідач інший строковий трудовий договір з позивачкою на період з 17.05.2021 по 31.08.2021 не укладав.

Згідно вимог п. 2 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-254цс17 зазначено, що: «згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником та власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою. Працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, та дотримуватись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату й забезпечувати умови праці, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавством. Підставою для укладення строкового трудового договору на вимогу працівника є його заява про прийняття на роботу, в якій вказуються обставини або причини, що спонукають працівника найматися на роботу за строковим трудовим договором, а також строк, протягом якого він працюватиме. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт). Строк, на який працівник наймається на роботу, обов`язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором. У трудовій книжці робиться запис без посилання на строковий характер трудових відносин. Укладення трудового договору на визначений строк при відсутності умов, зазначених у частині другій статті 23 КЗпП України, є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку. Тобто такі договори вважатимуться укладеними на невизначений строк від часу їх укладення. Таким чином, порядок оформлення трудових відносин за строковим трудовим договором такий же, як і за безстроковим. Але при цьому факт укладання трудового договору на певний строк чи на час виконання певної роботи повинен бути відображений як у заяві працівника про прийняття на роботу, так і в наказі чи розпорядженні роботодавця, яким оформляється цей трудовий договір».

Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За вищенаведеного позов ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу відповідача про звільнення та поновлення її на роботі підлягає до задоволення.

Згідно вимог ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд вважає, передчасним вирішення позовних вимог про стягнення втраченого заробітку у зв`язку поновленням позивачки на роботі з огляду на таке. З письмових обгрунтувань сторін видно, що відповідач навчальний заклад Лозянський заклад загальної середньої освіти І-ІІ ст. № 1 не є юридичною особою, яка розпоряджається коштами. Зокрема, заклад фінансується Міжгірською селищною радою в особі відділу освіти, сім`ї, молоді, спорту та культури виконавчого комітету Міжгірської селищної ради має статус юридичної особи і бухгалтерію, якою здійснюється нарахування і виплата заробітної плати педагогічним та іншим працівникам відповідача. Позивачка не подала процесуальної заяви про залучення в справу за її позовом співвідповідачем зазначений відділ освіти. Позивачці достовірно було відомо про те, що цей орган Міжгірської селищної ради здійснює фінансування закладу освіти - Лозянський ЗЗСО І-ІІ ступенів.

Отже, відповідно до положень ст. 51 ЦПК України у цій частині позовних вимог відповідач - Лозянський ЗЗСО І-ІІ ст. не повинен відповідати за позовом.

Суд критично ставиться до позиції відповідача висловленої у відзиві та відхиляє заперечення відповідача щодо згоди позивачкою на продовження строкової трудової угоди за наказом № 5-к від 11.01.2018, оскільки така угода повинна була бути закріплена відповідним наказом, і а ж ніяк заявою ОСОБА_2 , Тарифікацією педагогічних працівників Лозянської ЗЗСО І-ІІ ст. № 1 на 2021/2022 навчальний рік, та Актом від 11.06.2021 року. Ознайомлення позивачкою із вищевказаними документами, які на думку відповідача свідчать про продовження дії строкових трудового договору від 11.01.2018 не є тотожним поняттю надання згоди на таке продовження. Так само, як і відсутність заперечень (зауважень) з боку позивачки не може свідчити про однозначну згоду із повторним укладенням трудового договору на певний строк з 17.05.2021 по 01.09.2021 про переведення ОСОБА_1 тимчасово працювати на посаду вчителя інформатики на неповне навантаження до 01.09.2021 року.

Позивачка при зверненні до суду неоплачувала позов судовим збором, з підстав що має передбачену законом пільгу щодо сплати судового збору в трудових справах за позовом про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Отже, судові витрати у виді судового збору за задоволену немайнову вимогу, за ставкою судового збору 908 грн слід покласти на відповідача, згідно п.1 ч.1 ст. 141 ЦПК України, ч.2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" .

Позивачкою в процесуальній заяві від 30.11.2021 року, по суті заявлено клопотання про стягнення із сторони відповідача понесених нею судових витрат на правову допомогу. Така вимога закріплена в ч. 1 ст. 134 ЦПК (попереднє визначення суми судових витрат), п. 9 ч. 1 ст. 175 ЦПК (вимоги до позовної заяви). За цих підстав, суд надає оцінку поданим позивачкою до суду доказам на ствердження понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн, що підтверджено договором про правничу допомогу, укладеним позивачкою і адвокатом Оленич Р.А., та актом прийняття-передачі коштів. При вирішенні зазначеного питання суд керується положеннями статті 141 ч.3 ЦПК України і вважає за необхідне зменшити суму стягнення цих витрат з огляду на те, що заявлений позов ОСОБА_1 задоволено частково тільки в частині визнання неправомірним і скасування наказу відповідача та поновлення позивачки на посаді вчителя, в іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Отже, з урахуванням положень закону про пропорційність розподілу судових витрат у разі часткового задоволення позову, розміру витрат на правничу допомогу понесених позивачкою, - суд вважає за необхідне задовольнити ці витрати в розмірі 50 %, що буде становити грошову суму 3500 грн.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273, 274, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірним і скасувати наказ директора Лозянського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів № 1 від 31.08.2021 року № 26-к "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Поновити ОСОБА_1 на посаді вчителя інформатики з неповним навантаженням Лозянського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів № 1.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі (посаді) вчителя інформатики з неповним навантаженням Лозянського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів № 1 підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Лозянського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів № 1 судові витрати у виді:

- судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн в користь держави за рахунок відповідних бюджетних асигнувань цього навчального закладу;

- судових витрат на правову допомогу в сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн в користь ОСОБА_1 .

В решті заявлених позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його складення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

У зв`язку з розглядом справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Суддя: В. П. Кривка