Справа № 646/5531/20
№ провадження 2/646/521/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2021 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Шелест І. М.

за участю секретаря - Саламахи В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа: Служба у справах дітей Основ`янського району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради,

про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

за участю: позивачки - ОСОБА_1 ,

представника позивачки - адвоката Стаценко Д. Р.,

відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

представник третьої особи - Калінова А. М.,

В С Т А Н О В И В :

17.09.2020 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якому просить суд визнати відповідачів, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 , на тій підставі, що відповідачі більше року не проживають за вказаною адресою.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 з 2005 року є одноособовою власницею житлового будинку АДРЕСА_1 . У належному їй будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , яка вже була зареєстрована там на момент набуття позивачкою права власності на житловий будинок, а також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , місце проживання яких за вказаною адресою було зареєстровано після набуття позивачкою права власності на будинок. Позивачка стверджує, що відповідачі не є членами її сім`ї або родичами, фактично не проживають в спірному будинку, будь?яких прав на будинок не мають. Зняти з реєстрації відповідачів у відділі реєстрації позивач не змогла, тому звернулась за захистом своїх прав до суду.

09.10.2020 ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

06.04.2021 надійшли пояснення третьої особи Служби у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради на позовну заяву, у яких представник третьої особи заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання малолітньої ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заперечень зазначено, що задоволення позову в цій частині суперечить інтересам дитини ОСОБА_3 та може призвести до зменшення обсягу існуючих її прав.

01.12.2021 ухвалою суду у задоволенні клопотання відповідачки ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі відмовлено.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Пояснила, що проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 вже більше 15?ти років і є його одноособовою власницею, дозволила ОСОБА_5 залишитись проживати в одній частині будинку, тому що в них були усні домовленості і він був приятелем її чоловіка.

Відповідачка ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечувала. Зазначила, що виїхала зі спірного будинку близько 30 років тому, коли її батьки розлучилися. Позивачку знає у зв`язку з тим, що вона давно переїхала до спірного будинку, оскільки сестра батька відповідача продала позивачці свою половину будинку. Відповідач оспорює право власності позивачки на другу половину будинку, що належала її батькові - ОСОБА_5 .

Відповідач ОСОБА_4 проти позову заперечував, підтримав позицію своєї матері ОСОБА_2 .

Представник третьої особи проти задоволення позову у відношенні малолітньої ОСОБА_3 заперечувала, зазначила, що це суперечить інтересам останньої, звужує її права.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників, показання свідків, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

20.12.2005 позивачка ОСОБА_1 набула у особисту приватну власність на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.10.2005 по справі № 2?4432 житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , що підтверджується вказаним рішенням, Витягом КП «ХМБТІ» про реєстрацію права власності № 9348416 від 20.12.2005 та Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 220518129 від 17.08.2020.

Згідно довідки про склад сім`ї від 21.04.2016 № 372/о/192 у будинку АДРЕСА_1 мешкає сім`я, яка складається з трьох осіб - ОСОБА_1 , яка є власницею, її доньки ОСОБА_6 та її матір ОСОБА_7 .

Також у будинку згідно Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від09.10.2020 зареєстровані відповідачі у справі - ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Відповідно до акту щодо проживання від 31.08.2020, складеного сусідами ОСОБА_1 - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у будинку АДРЕСА_1 на даний час не проживають і ніколи не проживали.

13.08.2020 рішенням Головного спеціаліста відділу реєстрації місця проживання Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_11 , оформленим довідкою № 11?001561?2020, ОСОБА_1 відмовлено у зняття з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4

08.07.2019 постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н. В. ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після її батька ОСОБА_12 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що є чоловіком позивачки, вони перебувають у шлюбі близько 15 років. Знає ОСОБА_2 , оскільки її батько був знайомим свідка. Свідок зазначив, що позивачка ОСОБА_1 купила земельну ділянку під спірним будинком ще до реєстрації шлюбу зі свідком. За вказаною адресою мешкав ОСОБА_5 - батько відповідачки ОСОБА_2 . Остання мешкала за вказаною адресою з батьком лише в дитинстві, до того, як її батьки розлучилися. Після розлучення ОСОБА_14 весь час проживав один. Свідок знає, що ОСОБА_2 мешкає у будинку по АДРЕСА_2 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що був сусідом позивачки ОСОБА_1 та був однокласником відповідачки по справі - ОСОБА_2 . Близько 40 років свідок проживав по АДРЕСА_3 , звідки переїхав лише минулого року. Йому відомо, що у спірному будинку АДРЕСА_1 проживав ОСОБА_5 зі своєю родиною. Фактично будинок поділений на дві частини з окремими виходами. ОСОБА_16 , дочка ОСОБА_5 , після розлучення батьків вже близько 30 років за вказаною адресою не проживає, у будинку батька після розлучення батьків вона не з`являлася. Свідок бачив її після того часу лише один раз - на похороні батька ОСОБА_12 . За вказаною адресою в одній частині будинку приблизно 15 років тому стала проживати позивачка ОСОБА_1 з родиною, яка дозволила залишитись ОСОБА_17 проживати там же в іншій частині будинку.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив, що знайомий з позивачкою з 2000 року. Знає, що у спірному будинку АДРЕСА_1 , проживав ОСОБА_5 , який був товаришем свідка. Свідку відомо, що позивачка ОСОБА_1 давно повністю викупила будинок, але дозволила ОСОБА_5 залишитися в ньому проживати після переходу до неї права власності. ОСОБА_5 проживав один, донька ОСОБА_16 майже не навідувалася до батька, за весь час заїжджала лише декілька разів, він провідував доньку у квартирі його колишньої дружини по АДРЕСА_4 у будинку мешкає ОСОБА_1 з донькою.

Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 20.08.2021 № 467 орган опіки та піклування вважає за недоцільне визнання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (ч. 1, 4 ст. 29 ЦК України).

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом (ч. 1 ст. 401 ЦК України).

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК України).

Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення (ч. 2 ст. 406 ЦК України).

При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців (ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР).

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК Української РСР).

Зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється, зокрема, за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них (п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України № 1871-IX від 05.11.2021 «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», набув чинності з 01.12.2021).

Відповідно до ст. 7 Закону України № 1382-IV від 11.12.2003 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», яка була чинної на момент виникнення спірних правовідносин, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Згідно абз. 2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням.

Одна з особливостей найму житла полягає, зокрема, у тому, що наймач має право тимчасового володіння (detentio) ним. Право володіння (possessio) житлом залишається в його власника, який не втрачає це право навіть тоді, коли інша особа використовує таке майно.

Якщо відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України.

У постанові у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 по справі № 6?57цс11 зроблено висновок, що «у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням».

У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

Судом встановлено, що право користування спірним житловим будинком виникло у відповідачки ОСОБА_2 як у члена сім`ї її батька ОСОБА_12 , який проживав у спірному будинку. Право користування спірним житловим будинком у відповідачів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виникло у 2014 році в силу їх народження - за зареєстрованим місцем проживання матері - ОСОБА_2 , без згоди власника житлового будинку ОСОБА_1 .

До досягнення повнолітня після розлучення батьків ОСОБА_2 почала проживати з матір`ю за іншою адресою. Після досягнення повноліття ОСОБА_2 не реалізувала свої права на користування спірним житловим будинком - за адресою батька, залишилася проживати за іншою адресою. А її діти у спірному будинку від народженн фактично ніколи не мешкали.

Право власності на спірний будинок з 2005 року повністю належить позивачці ОСОБА_1 .

Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 15.08.2018 по справі № 595/1271/16-ц, право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 є єдиною власницею будинку АДРЕСА_1 , у якому зареєстрували своє місце проживання відповідачі, що відповідачі у вказаному будинку в фактично не проживають вже протягом дуже тривалого часу (більше, як 1 рік), що ними не заперечується, та про що дали показання допитані судом свідки, оскільки позивачка заперечує проти залишення за відповідачами права користуватися належним позивачці житловим будинком і відповідачі не є родичами чи близькими особами позивачки, не пов`язані з нею спільним побутом, беручи до уваги, що у знятті відповідачів з реєстраційного обліку в позасудовому порядку їй було відмовлено відділом реєстрації, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи, що місце проживання малолітньої ОСОБА_3 у будинку позивачки було зареєстровано за місцем реєстрації місця проживання її матері - ОСОБА_2 , але в дійсності за вказаною адресою вона від народження ніколи не проживала, суд вважає, що задоволення позову ОСОБА_1 в частині визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим будинком, не призведе до непропорційного втручання в її права.

Так, фактично вона не є родичкою позивачки, за вказаною адресою не мешкає, і після визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком, вона не залишиться без житла (не стане безхатченко), і обставин, що вона може претендувати на спірний житловий будинок (в тому числі, на частку у праві власності) судом не встановлено, а малолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, оскільки набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками, а підстав збереження права користування спірним будинком за матір`ю малолітньої судом не вбачається.

Щодо доводів відповідачки що нею оскаржується право власності позивачки на спірний будинок в рамках іншої судової справи, суд зауважує, що у випадку оспорення відповідачкою права власності позивачки на спірний будинок з визнанням за нею прав на спірний будинок в рамках спору про право власності, визнання її такою, що втратила право користування спірним житловим будинком за даним судовим рішенням, не перешкоджатиме їй потім зареєструвати своє місце проживання в ньому за наявності передбачених законодавством підстав.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 81, 141, 259, 263?265, 273, 354?355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Основ`янського району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в рівних частинах з кожного на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Інформація про учасників:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідачка: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_6 .

Відповідачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_6 .

Третя особа: Служба у справах дітей Основ`янського району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, ідентифікаційний код юридичної особи 26489300, місце знаходження 61050, м. Харків, вул. Б. Хмельницького, 8.

Повний текст судового рішення складено та підписано 28.12.2021.

Суддя І. М. Шелест