Справа № 296/2242/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

"16" лютого 2021 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні будинком, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.02.2020 року. У цій же квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_3 , як попередній мешканець квартири. Відповідач в зазначеній квартирі не проживає, речей його немає та він не є членом сім`ї позивача. Реєстрація відповідача порушує права позивача, як власника квартири, в зв`язку з чим він просить суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 15 квітня 2020 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.14).

За результатами підготовчого засідання, ухвалою суду від 02.11.2020 р. підготовче провадження було закрито та призначено судовий розгляд (а.с.41).

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, підтвердили обставини зазначені в позові. Вказали, що відповідач є двоюрідним братом позивача. Де він знаходиться на даний час не відомо, в квартирі ніколи не проживав, з яких причин його зареєструвала померла мати позивача, яка була власницею квартири, не відомо. Позивач є учасником бойових дій та має право пільги щодо оплати комунальних послуг, однак реєстрація відповідача перешкоджає отримувати пільги у встановленому розмірі, доводиться сплачувати зайві кошти.

Відповідач відзив на позов до суду не надав, копія ухвали про відкриття провадження від 15.04.2020 разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с. 16, 24-25, 31-32,45-46,56-57).

Крім того, відповідача повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке оприлюднено 25.06.2020, 03.09.2020, 19.11.2020 та 27.01.2021 (а.с. 22,23,29,30,42,43,54,55).

У судове засідання 25.06.2020, 02.09.2020, 02.11.2020, 27.01.2021 та 16.02.2021 відповідач не з`явився.

Таким чином відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та свідків, дослідивши надані суду письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.02.2020 року (а.с.3), що також підвтерджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно від 15.02.2021р. (а.с. 59).

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 з 27.03.2007р., що підтверджується будинковою книгою та довідкою про реєстрацію, виданої ПП «ЖЕП №1 м. Житомира» №592 від 13.03.2020 (а.с.7).

Проте відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації, виданим ПП «ЖЕП №1 м. Житомира» від 26.10.2020 (а.с.36).

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що вона є сусідкою позивача і проживає у квартирі АДРЕСА_3 . Зазначила, що позивач почав проживати у квартирі АДРЕСА_1 15 -16 років тому, до цього часу у квартирі проживала лише мати позивача ОСОБА_5 . На даний час у квартирі проживає позивач, його дружина та двоє дітей. Наголосила, що ОСОБА_3 не знає та у квартирі його ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що вона є дружиною позивача та проживає у квартирі АДРЕСА_1 разом зі своїм чоловіком та двома дітьми з 2007 року. Зазначила, що ОСОБА_3 останній раз бачила в 2007 році та чому він прописаний за вказаною адресою їй не відомо. Наголосила, що у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3 ніколи не проживав та вона його там ніколи не бачила, речей у квартирі його також немає.

Отже, реєстрація відповідача у зазначеній квартирі перешкоджає власнику квартири у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном та позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною першою ст. 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно висновку Верховного Суду України викладеного у постанові від 16 листопада 2016 року, справа №6-709цс16: «Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.»

Таким чином, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла; і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї; колишніми членами його сім`ї; а також членами сім`ї колишнього власника житла.

Як встановлено судом, на момент отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом та реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 відповідач уже був зареєстрованим у вказаній квартирі, однак не проживав у ній. Факт реєстрації місця проживання відповідача спричиняє позивачу перешкоди у користуванні його власністю. Таким чином суд вважає за можливе ухвалитти рішення про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач користується пільгами як учасник бойових дій та був звільнений від сплати судових витрат при подачі позову на підставі п.13 ч.1 ст.5 зазначеного Закону України "Про судовий збір", тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391 Цивільного кодексу України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні будинком, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП не відомий.

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту рішення: 26.02.2021.