Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2021 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Ромазан Л. С.,

при секретарі Будз М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Теребовлі справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, про встановлення факту постійного проживання на території України, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Встановлення зазначеного факту йому потрібно для виготовлення паспорта громадянина України.

У судове засідання заявник не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримує у повному обсязі із підстав, викладених у ній.

Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, однак подав заперечення, згідно з яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 просить відмовити, оскільки заява є необґрунтованою та безпідставною, заявником не повідомлено суд та не надано

жодних документів, які б підтверджували факт його проживання на території

України станом на 24.08.1991 року.

Суд, проаналізувавши та оцінивши докази у справі, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із копії свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Соколів Теребовлянського району Тернопільської області.

З довідки, виданої 18.01.2021 року Золотниківською сільською радою Теребовлянського району, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав і проживає у житловому будинку своїх батьків у АДРЕСА_1 з часу народження та закінчення строку строкової війської служби.

Відповідно до довідки, виданої Соколівською ЗОШ І-ІІ ступенів Теребовлянського району, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно закінчив у 1984 році Соколівську восьмирічну школу Теребовлянського району Тернопільської області і здобув неповну загальну середню освіту.

Із надісланої засобами Єдиного Державного демографічного реєстру копії Форми 1 вбачається, що 08.05.1986 року Перемишлянським РВВС у Львівській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був документований паспортом громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_1 та проживав за адресою АДРЕСА_2 .

За відомостями Золотниківської сільської ради Теребовлянського району (довідка про зняття з реєстрації місця проживання) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було знято із реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із вибуттям до нового місця проживання служби в армію з 14.11.1987 року.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на виготовлення паспорта громадянина України.

Набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися з фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13.11.1991) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах».

Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів.

Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, законом не передбачено.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлені законом.

Тобто, встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої ст. 3 цього Закону.

Враховуючи наведене, суд вважає, що факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України на момент проголошення незалежності України (за станом на 24 серпня 1991 року) підтверджений.

Керуючись ст. 76-80, 315 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання в Україні задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя