П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 року м. Київ

Справа № 753/17453/21

Провадження: № 22-ц/824/15469/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Борисової О.В., Ратнікової В.М.

секретар Івасенко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Лінника Миколи Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1

на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 вересня 2021 року, постановлену під головуванням судді Комаревцевої Л.В.,

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та постанову державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаєвського Сергія Миколайовича про відкриття виконавчого провадження № 52944829 від 22 листопада 2016 року, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та постанову державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаєвського С.М. Вимоги скарги мотивовані тим, що на виконанні у Дарницькому РВ ДВС у місті Києві Центрального МУ Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження з примусового виконання рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист №753/11392/13 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2634/0908/55-024 від 10 вересня 2008 року на користь стягувача - ТОВ «Кредитні ініціативи», шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження». Предметом іпотеки є однокімнатна квартира, загальною площею 38,50 кв.м., житловою площею - 17,80 кв.м., під номером 524, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві власності. 22 листопада 2016 року постановою державного виконавця Дарницького РВ ДВС у місті Києві ГТУЮ у м. Києві Гаєвського С.М. відкрито виконавче провадження № 52944829. Відмітив, що в оскаржуваній постанові державного виконавця про відкриття виконавчого провадження зазначено, що документ вступив у законну силу 24 грудня 2014 року. До примусового виконання він був поданий 21 листопада 2016 року. Стверджував, що постанова про відкриття виконавчого провадження постановлена з порушенням норм діючого законодавства та підлягає скасуванню, оскільки на момент пред`явлення стягувачем виконавчого листа №753/11392/13 від 18 вересня 2015 року до виконання термін такого пред`явлення закінчився, оскільки становив один рік. Просив визнати дії державного виконавця Дарницького РВ ДВС у місті Києві ГТУЮ у м. Києві Гаєвського С.М. протиправними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 22 листопада 2016 року у виконавчому провадженні № 52944829.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15 вересня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Лінник М.А. в інтересах ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення скарги на дії та постанову державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаєвського С.М.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що вважає помилковим висновок суду першої інстанції з приводу того, що на момент пред`явлення виконавчого листа до виконання діяли положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, згідно ст. 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років, а тому строки стягувачем на пред`явлення не пропущені. Вважав, що до даних правовідносин необхідно застосовувати норми Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, оскільки строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився 25 грудня 2015 року, тобто, ще до прийняття Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02 червня 2016 року № 1404-VIII. Зазначив, що оскільки стягувач подав виконавчий лист на примусове виконання 21 листопада 2016 року, встановлений ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV строк ним пропущено, тому у державного виконавця були підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження. Зауважив, що стягувач - ТОВ «Кредитні ініціативи» не звертався до суду із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання. Послався на пункт 5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, згідно якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Тому тлумачення пункту 5 вказаного розділу Закону № 1404-VIII свідчить про те, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Аналогічний по суті висновок зроблений у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №905/6977/13 та від 01 серпня 2018 року у справі №553/1951/14-ц.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу головний державний виконавець Дарницького ВДВС у м. Києві Білан Ю.С. заперечувала проти апеляційної скарги та вказала, що на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження діяв Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року, згідно якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, а тому дії державного виконавця були вчинені у відповідності до вимог чинного Закону.

В судовому засіданні адвокат Лінник М.А. в інтересах ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, та просив її задовольнити.

Представник Дарницького ВДВС у м. Києві та стягувач в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2634/0908/55-024 від 10.09.2008 в загальному розмірі 575 270,48 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: однокімнатну квартира, загальною площею 38,50 кв.м., житлова площа - 17,80 кв.м., під номером 524, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , що належить відповідачам на праві власності, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження", встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» витрати по сплаті судового збору у сумі - 1720,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» витрати по сплаті судового збору у сумі - 1720,50 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04 вересня 2014 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року скасовано та ухвалено у справі нове судове рішення про відмову у позові.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року касаційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено, рішення апеляційного суду м. Києва від 04 вересня 2014 року скасовано, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року залишено в силі.

18 вересня 2015 року Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 753/11392/13, в якому зазначено: рішення набрало законної сили 24 грудня 2014 року.

22.11.2016 року постановою державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 52944829.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що чинним Законом України «Про виконавче провадження» продовжено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до трьох років, а тому строки стягувачем на пред`явлення не пропущені.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частин першої, третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 22 Закону № 606-XIV, чинного станом на час набрання законної сили рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року (24 грудня 2014 року), рішення суду могло бути пред`явлене до виконання протягом року, починаючи з наступного дня після набрання чинності, тобто, до 25 грудня 2015 року.

Згідно з пунктом 1 частини першої та частиною другою статті 23 Закону № 606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон № 1404-VIII, відповідно до частини першої статті 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Згідно з пунктом 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Результат аналізу пункту 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII дає підстави для висновку, що цей пункт застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності цим Законом. Для пункту 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний висновок зроблений в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6) і постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц (провадження № 61-20552св18).

Оскільки, на час набрання чинності Законом № 1404-VIII (05 жовтня 2016 року) строк пред`явлення виконавчого листа № 753/11392/13, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 18.09.2015 року, та, відповідно, звернення виконавчого листа до виконання 22 листопада 2016 року, сплинув, висновок суду першої інстанції про те, що чинним Законом України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII) продовжено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до трьох років, а тому строки стягувачем на пред`явлення не пропущені, є помилковим.

Окрім того, поза увагою суду першої інстанції залишилось і те, що стягував ТОВ «Кредитні ініціативи» раніше звертались із заявою про відкриття виконавчого провадження, однак 26.01.2016 року йому було відмовлено у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», про що свідчить відповідна відмітка у виконавчому документі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 606-XIV, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутись із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ, або до суду за місцем виконання (ч. 2 ст. 12 № 606-XIV).

Доказів про те, що стягувач звертався до суду, який видав відповідний документ, із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання матеріали справи не містять.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Гаєвського С.М. щодо винесення 22.11.2016 року постанови про відкриття виконавчого провадження підлягає задоволенню, а постанова про відкриття виконавчого провадження від 22.11.2016 року - скасуванню.

Суд першої інстанції не врахував зазначених положень та вимог процесуального законодавства, Закону № 606-XIV та Закону № 1404-VIII, не з`ясував, чи зверталося ТОВ «Кредитні ініціативи» із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Лінника М.А. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Дарницького районного суду міста Києва від 15 вересня 2021 року - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення скарги ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

За наведених підстав, з Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового у розмірі 454 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Лінника Миколи Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 вересня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця на дії та постанову державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаєвського Сергія Миколайовича про відкриття виконавчого провадження № 52944829 від 22 листопада 2016 року, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаєвського Сергія Миколайовича щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 753/11392/13, виданого Дарницьким районним судом міста Києва 18.09.2015 року, неправомірними.

Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.11.2016 року, винесену державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаєвським Сергієм Миколайовичем у виконавчому проваджені № 52944829.

Стягнути з Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 28 грудня 2021 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді О.В. Борисова

В.М. Ратнікова