Провадження № 2-о/643/591/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2021 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря Сілаєвої Е.О. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа : 5-та Харківська міська державна нотаріальна контора про встановлення, факту ,що має юридичне значення , суд,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою , в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною сестрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна сестра ОСОБА_2 , 1938 року народження, яка на день смерті постійно проживала в м.Горлівка Донецької області.

16 червня 2021 року заявник отримав Постанову Пятої ХМДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри через відсутність документального підтвердження родинних відносин. Заявнику роз,яснено, що для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри ОСОБА_2 йому необхідно в судовому порядку підтвердити факт родинних стосунків з померлою

Заявник ОСОБА_1 . вимоги заяви підтримав та просив суд задовольнити заяву, справу розглядати за його відсутності.

Зацікавлена особа- 5-та Харківська міська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилась , про день та час слухання справи сповіщена в установленому порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил. Встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповіднодо цьогоКодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, щопункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи(Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, згідно ч.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , 1938 року народження, відповідно копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 виданого 05.12.2020 року Московським районним у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) ,актовий запис № 191 .

Факт родинних відносин між заявником та його сестрою , ОСОБА_2 , підтверджується записом в свідоцтві про одруження сестри , де записано її прізвище до шлюбу « ОСОБА_3 », місце народження: м.Горлівка Донецької області, місце народження в

паспорті заявника і місце народження сестри в її паспорті зазначено: м.Горлівка

Донецької області.

Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Таким чином, вищевказані докази в сукупності підтверджують факт родинних відносин між ОСОБА_1 та його сестрою - ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 , а заява ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин,а саме, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною сестрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення або виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи,якому повнерішення суду не були вручені у день його проголошення або складення,має правона поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільно-процессуального кодексу України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Московський районний суд м.Харкова.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подано апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Майстренко О.М.