Номер провадження: 22-ц/813/7064/21
Номер справи місцевого суду: 523/2260/21
Головуючий у першій інстанції Дяченко В.Г.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів Гірняк Л.А., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Одеський завод сільськогосподарського машинобудування» на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2021 року, постановлену під головуванням судді Дяченко В.Г.,у цивільній справі за заявою приватного акціонерного товариства «Одеський завод сільськогосподарського машинобудування» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року приватне акціонерне товариство «Одеський завод сільськогосподарського машинобудування» (далі ПрАТ «Одессільмаш») звернулося до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2021 року у задоволенні заяви ПрАТ «Одессільмаш» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ПрАТ «Одессільмаш» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ПрАТ «Одессільмаш»зазначило, щосправу розглянуто без участі боржника, якого не було повідомлено про дату та час судового розгляду. Також розгляд заяви відбувся без огляду матеріалів справи, на підставі якої було видано виконавчий лист.

Судом першої інстанції не було досліджено ті обставини, що з серпня 2003 року, тобто ще до видачі виконавчого листа у 2005 році ПрАТ «Одессільмаш» втратив функції балансоутримувача та органу приватизації будинку у якому знаходиться квартира на яку воно повинно видати документи про право власності. Права та обов`язки балансоутримувача та органу приватизації у відношенні до будинку перейшли до Одеської міської ради.

Також суд зосередився на вивченні виключно процесуально-правових підстав можливості визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та не врахував вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Наказу Міністерства юстиції України «Про оформлення свідоцтв про право власності на нерухоме майно..» від 10 серпня 2012 року №41/5 тощо.

У своєму відзиві, ОСОБА_1 зазначив, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2003 року здійснювалося органом державної виконавчої служби впродовж 16 років і протягом цього часу боржник всіляко ухилявся від його належного виконання. На ПрАТ «Одессільмаш» виконавчим органом було накладено штраф, сплата якого була здійснена у повному обсязі, а також відкрито кримінальне провадження відносно посадових осіб ПрАТ «Одессільмаш» за ознаками ч.2 ст. 382 КК України у якому ОСОБА_1 визнано потерпілим.

В судове засідання, призначене на22 грудня 2021 року представник ПрАТ «Одессільмаш» не з`явився, був сповіщений належним чином (а.с. 59-60).

Від голови правління ПрАТ «Одессільмаш» Мудрицького Г.А. до суду надійшла заява про відкладання судового розгляду, в якій заявник просить перенести дату розгляду,у зв`язку з хворобою посадової особи, яка виконує функції представника підприємства,до якого не було надано жодного медичного документу на підтвердження хвороби посадової особи та її повноваження на представництво інтересів правління (а.с. 62).

Вирішуючи питання про слухання справи у відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання, колегія суддів залишає клопотання про відкладення розгляду справи без задоволення, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що справа за апеляційною скаргою ПрАТ «Одессільмаш»в суді апеляційної інстанції перебуває з березня 2021 року, тому враховуючи складність справи, стадію розгляду, та час перебування справи за апеляційною скаргою ПрАТ «Одессільмаш», готовність сторони до самостійного захисту своїх інтересів, добросовісність дій скаржників, а також за відсутністю належних доказів для відкладання розгляду справи, колегія судді дійшла висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що з клопотанням про можливість взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, зокрема, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, враховуючи приписи ст. 212 ЦПК України, сторони не зверталися.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала суду скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Ухвала суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що голова правління ПрАТ «Одессільмаш» Мудрицький Г.А. звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в якій просив визнати виконавчий лист, виданий Суворовським районним судом м. Одеси за №2-1117/2003 від 19.01.2005 року на виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2003 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Одеський завод сільськогосподарського машинобудування» про зобов`язання не чинити перешкод приватизації квартири АДРЕСА_1 , та видати розпорядження на приватизацію та надати свідоцтво на право власності на вказану квартиру таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своєї заяви зазначив, що стягувач ОСОБА_1 за примусовим виконанням рішення суду звернувся у січні 2005 року. До цього часу рішення суду виконано частково. Жодних перешкод стягувачу у приватизації спірної квартири боржник не створював. У частині зобов`язання видати розпорядження на приватизацію та надати свідоцтво на право власності на вказану квартиру судове рішення не виконане за об`єктивними та поважними причинами.

Відмовляючи у задоволені заяви голови правління ПрАТ «Одессільмаш» Мудрицького Г.А. про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що з викладених заявником обставин та наданих документів, суд не вбачає підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, так як заявник посилається на обставини що передували самому позову та рішенню суду і були предметом розгляду по справі. Також, боржник пропонує інший порядок вирішення спору, який не був предметом розгляду по справі.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і являє собою сукупність дій органів і осіб, визначених в Законі України «Про виконавче провадження», що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З наведених положень Конституції України і законодавства про виконавче провадження випливає, що виконання рішення суду є апогеєм судового захисту порушених, невизнаних прав та інтересів особи, а виконавча діяльність, яка забезпечується державою, спрямована на дієве та ефективне виконання рішень судів.

Саме визначені законом завдання виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження обумовлюють таку засаду виконавчого провадження як обов`язковість виконання рішень (ст.2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ч.3 ст.431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Відповідно до ч.1 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Так, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Так, помилковою є видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню).

Судова практика допускає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з підстав його помилкової видачі, якщо вже після видачі виконавчого листа по справі рішення суду було скасоване.

В інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року» звернуто увагу судів на те, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, приймаючи до уваги відсутність підстав для визнання виконавчого лита таким, що не підлягає виконанню, прийшов до обґрунтовано висновку про відмову у задоволені заяви.

Однак, колегія суддів зазначає, що судом при розгляді справи були порушені норми процесуального права, оскільки судом розглянута заява без повідомлення стягувача та боржника про розгляд заяви, про що зазначив апелянт в апеляційній скарзі.

Принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Згідно ч. 3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, голова правління ПрАТ «Одессільмаш» Мудрицький Г.А. 02 лютого 2021 року звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Однак, матеріали справи не містять відомостей, про те, що в судове засідання викликалися боржник представник ПрАТ «Одессільмаш» та стягував ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки у судове засідання, яке призначене на 16.02.2021 року сторони не з`явилися (а.с. 7).

При цьому, будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у відповідності до ст.ст. 78-80 ЦПК України на підтвердження належного повідомлення стягувача та боржника про розгляд справи призначеної на 16.02.2021 року матеріали справи не містять.

Тобто, боржник ПрАТ «Одессільмаш» не був повідомлений належним чином про призначене судове засідання.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку, день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Однак, матеріали справи не містять доказів про належне сповіщення ПрАТ «Одессільмаш» про слухання справи.

При цьому, ПрАТ «Одессільмаш» був позбавлений можливості скористатися своїми процесуальними правами для надання в судовому засіданні пояснень щодо вимог поданої заяви.

Доводи апелянта про порушення норм процесуального права при ухваленні судового рішення, на переконання суду, є обґрунтованими та заслуговують на увагу, оскільки знайшли своє підтвердження при розгляді справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не дослідив обставини справи та не врахував вимог закону є безпідставними, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, про що зазначає апелянт.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга ПрАТ «Одессільмаш» підлягає задоволенню частково, ухвала суду скасуванню, оскільки суд допустив порушення норм процесуального права, розглянувши справу у відсутність представника ПрАТ «Одессільмаш», який не повідомлений належним чином про дату, час і місце засідання суду і який обґрунтовує свою апеляційну скаргу такими обставинами.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Одеський завод сільськогосподарського машинобудування» задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2021 року скасувати.

Прийняти постанову, якою відмовити у задоволені заяви голови правління приватного акціонерного товариства «Одеський завод сільськогосподарського машинобудування» Мудрицького Г.А. про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 28 грудня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ Т.В. Цюра