справа №619/5687/21
провадження №2/619/1864/21
Рішення
23 грудня 2021 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді Кононихіної Н.Ю.
за участю секретаря судового засідання Мєщан І.О.
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося в Дергачівський районний суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення завданої шкоди в порядку регресу в розмірі 32 973, 22 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 03.08.2019 о 05 годині 50 хвилин трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Харкові допустив зіткнення з автомобілем «Mazda CX-5», державний номерний знак НОМЕР_2 .
Внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Потерпіла особа повідомила позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди та надала останньому усі необхідні документи, надання яких передбачається ст. 35 Закону України № 961-ІV. Зокрема потерпіла особа подала заяву про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі.
Відповідно до звіту № 322/М/2019 встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Mazda CX-5», державний номерний знак НОМЕР_2 становить 59 406, 75 грн.
Вартість проведення дослідження становить 860, 60 грн.
Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 32 973, 22 грн.
Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу завдану шкоду позивача.
Таким чином, з урахуванням норм чинного законодавства позивач просить стягнути з відповідача на його користь 32 973, 22 грн.
Відповідачем ОСОБА_1 подано до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позову, вважає, що необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що 01 жовтня 2019 року судом першої інстанції Дзержинського районного суду м. Харкова було прийнято рішення щодо його вини у скоєнні ДТП на підґрунті первинного протоколу патрульної поліції, складеного з порушенням вимог закону. Йому інкримінувалося порушення п. 16.12 ПДР т.з. «перешкода праворуч». Його заперечення судом не були враховані. Він оскаржив постанову до апеляційного суду, який у своєму рішенні зазначив неправомірність та некоректність первинного протоколу поліції і скасував рішення попередньої судової інстанції, яке на ньому ґрунтувалося. 03 листопада 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова прийняв рішення закрити провадження. Зазначає, що вимоги апеляційного суду так і не були виконані, зокрема не було забезпечено всебічність і неупередженість розгляду справи та рівність учасників процесу, а саме: «Чи мав водій ОСОБА_2 технічну можливість уникнути ДТП, та чи знаходилися його дії у причинному зв`язку з ДТП, не вирішувалось». Таким чином виходило, що інша сторона пригоди не могла бути винною у ДТП апріорі, що суперечило принципу рівності та неупередженості, прямо порушуючи положення Конституції та вимоги ст. 245 КУпАП. Натомість в матеріалах провадження, в супереч вимогам закону, який зобов`язує суддю надавати компетентну оцінку доказам, що надходять, з`являється новий пункт звинувачення п. 10.11 ПДР, чим порушується ціла низка норм, а саме: ст. ст. 251, 254 КУпАП, п.п. 2.2. наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 № 3/02-15 «Про порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 №1376, ст. 19 Конституції України. А відповідно рішенню Конституційного суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, фактичні данні, або будь які інші докази, одержані в незаконний спосіб, з порушенням встановленого законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних, вважаються неналежними доказами. Таким чином будь яке рішення, яке ґрунтується на таких доказах - є юридично нікчемним. Порушення його прав відбулося і в тому, що він взагалі не був проінформований та викликаний до суду, тобто була проігнорована обов`язкова процедура за п. 2.1. ст. 223 ЦПК України. Однак постанова від 03 листопада 2020 року, на яку посилається позивач, не визнає його винуватим, а лише постановлює закрити справу. Згідно ст. 9 КУпАП, обов`язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника, тоді як факт вини не може випливати з розміркування чи тлумачення причинних наслідків, чи якось інакше матися на увазі з тексту. Дзержинський районний суд м. Харкова в своєму рішенні від 03 листопада 2020 року постановив лише закрити справу і більше нічого він не постановляв і не визнавав. Позивач вказує: «відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення», але таке формулювання не відповідає формулюванню постанови, на яку позивач посилається. Його не було визнано винним, була закрита справа. Слід також врахувати, що процесуальний принцип про те, що закриття справи за строком давності звільняє від відповідальності, але залишає статус - правопорушника, у даному випадку (стосовно нього) не може бути застосований, бо на час закриття справи він таким не був, у зв`язку з тим, що первинний протокол поліції був визнаний апеляційним судом неправомірним, а рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на ньому скасовано. Проте тієї ж хиби припускається і сама суддя Дзержинського районного суду м. Харкова, коли у частині «встановив» називає його «правопорушником», бо на той час апеляційний суд вже встановив неправомірність звинувачень, тоді як повноважень скасувати рішення вищої інстанції у суду першої інстанції немає. Таким чином, називаючи його «правопорушником» після оскарження постанови в апеляційній інстанції і до нової законної постанови, яка визнала б його винним, суддя грубо порушує встановлену процедуру та саме презумпцію невинуватості. На підставі вищевикладеного, просить відмовити у задоволенні позову з наступних причин: порушення вимог п. 5 ст. 177 ЦПК України, а саме: позивач не додав текст рішення Харківського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року, що докорінно змінює обставини справи, а тому хибно впливає на об`єктивність прийняття ухвал та рішень; не існує постанови, яка буквально визнає його винуватцем заподіяної шкоди, тоді як постанова від 01 жовтня 2019 року була скасована Харківським апеляційним судом 30 жовтня 2019 року; згідно п. 2 ст. 1166 ЦК України, він довів свою невинуватість, що дає йому право не відшкодовувати шкоду.
Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно позовної заяви просить суд розглядати позов у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, або ж у порядку загального позовного провадження у відповідності до ст. 43 ЦПК України розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує
У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд з власної ініціативи може проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних мотивів.
Як вбачається з матеріалів справи, що відповідно до постанови Дзержинського районного суду Харківської області від 03.11.2020 провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КупАП.
Зміст вказаної постанови не дає підстав вважати, що при розгляді даної справи суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у ДТП, яка трапилась 03.08.2019. Зі змісту вказаної постанови лише вбачається, що розгляд вказаної справи був судом припинений у зв`язку з закриттям провадження, оскільки на момент розгляду справи закінчились строки притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до копії полісу № АО/3059510 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (діє на території України), транспортним засобом - «Mazda CX-5», державний номерний знак НОМЕР_2 був застрахований.
ОСОБА_4 05.08.2019 звернувсь до МТСБУ з повідомленням про ДТП, яка трапилась 03.08.2019 за участю транспортного засобу «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 та транспортного засобу «Mazda CX-5», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 .
Згідно звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП № 322/М/2019 вбачається, що вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу (Свр) складає: 50 398, 96 грн, без ПДВ та 59 406, 75 грн з ПДВ.
ОСОБА_4 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою на виплату відшкодування, в якій зазначив, що 03 серпня 2019 року в місті Харків, на проспекті Перемоги 83 за участю транспортного засобу Мазда СХ-5 з номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 та транспортного засобу Дача Логан з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ОСОБА_4 .
Довідкою № 1 від 26.11.2020 підтверджується розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих в розмірі 32 113,22 грн.
Наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України № 3.1/2310 від 30.11.2020 року наказано фінансів сплатити на рахунок ОСОБА_4 32 113, 22 грн .
Факт перерахування коштів ОСОБА_4 в розмірі 32 113,22 грн та ТОВ «Незалежна експертна компанія» в розмірі 860,60 грн підтверджується платіжними дорученнями № 2545072 від 01.12.2020 року та № 1152363 від 05.09.2019 року.
У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право МТСБУ після сплати страхового відшкодування подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону (п.38.2.1).
Тобто з наведеного вбачається, що МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов лише до власника, водія транспортного засобу, які не застрахували свою цивільну правову відповідальність і які є винними в ДТП.
За змістом частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно з положеннями частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
З досліджених судом доказів встановлено, що позивач дійсно здійснив регламентну виплату потерпілій особі ОСОБА_4 внаслідок пошкодження транспортного засобу «Mazda CX-5», державний номерний знак НОМЕР_2 у результаті ДТП, яка трапилась 03.08.2019 о 05 год 50 хв в м. Харків на пр. Перемоги.
Але, в той же час суд вважає, що вимоги пред`явлені позивачем до ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки в судовому засіданні позивачем не доведено, що ОСОБА_1 дійсно є особою, яка винна в ДТП, що трапилась 03.08.2019.
До доводів позивача про винність ОСОБА_1 у ДТП суд відноситься критично, оскільки надані суду докази вказаного факту, не підтверджують вину останнього у ДТП виходячи з такого.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. та стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 384 грн. 20 коп.
Постановою Харківського апеляційного суду від 30.11.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП скасовано. Винесено нову постанову, якою матеріали по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Харківській області для належного оформлення та усунення недоліків.
Зміст вказаної постанови свідчить лише про те, що судом була прийнята до розгляду справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, але вона не містить висновків про те, що ОСОБА_1 , на підставі досліджених доказів був визнаний винним у даній ДТП.
Зі змісту постанови лише вбачається, що суд закрив провадження у справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 КУпАП.
Отже, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
Керуючись ст. ст. 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 83, 89, 247, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, Закону України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,
У задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , місцезнаходження: 02154, м.Київ, Русанівський бульвар, 8;

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Н. Ю. Кононихіна