Справа № 310/7951/20
РІШЕННЯ

Іменем України

22 лютого 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги наступним. Відповідач перебував у шлюбі з дочкою позивачки ОСОБА_4 . Від шлюбу у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_4 малолітній залишився проживати з позивачкою. З 11 березня 2020 року батько свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, матеріально сина не утримує, батьківської турботи про нього не проявляє, не піклується про його фізичний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, жодного разу не приходив до дитини, не цікавився станом її здоров`я. Будь-яких перешкод у спілкуванні батька із сином позивачка не чинить. Зазначене підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. За місцем проживання позивачкою створені необхідні умови, дитина знаходиться на повному утриманні ОСОБА_1 , всі питання щодо виховання онука вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки зі сторони відповідача. Просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_5 , а також стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Позивачка в судовому засіданні пояснила, що відповідач проживав разом із її дочкою до дня смерті останньої. З 11 березня 2020 року ОСОБА_1 забрала онука до себе, оскільки батько дитини був у стані сильного алкогольного сп`яніння. ОСОБА_5 зловживає алкогольними напоями, майже постійно перебуває у стані сп`яніння. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з проханням, щоб він оформив пенсію по втраті годувальника, однак ОСОБА_3 на прохання не реагував. З липня 2020 року відповідач перестав спілкуватись з позивачкою, дитину не відвідує, будь-якої допомоги не надає. Просила задовольнити позов, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Представник позивачки позов підтримала з викладених в ньому підстав, просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_5 , а також стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив та заперечень проти позову не надав.

Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі відповідно до закону.

Суд, вислухавши учасників процесу, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволеннюз наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1-5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2019 року (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 01 листопада 2019 року Бердянським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області).

Батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 12 лютого 2020 року Бердянським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим повторно 18 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 . Остання 18 липня 2007 року змінила прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_4 від 18 липня 2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 , видане 11 березня 2020 року Бердянським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 10728 від 30 вересня 2020 року, виданої відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради, дитина ОСОБА_5 зареєстрований разом з позивачкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

З наданої КНП «Бердянський центр первинної медико-санітарної допомоги» Бердянської міської ради інформації від 09 листопада 2020 року вбачається, що дитину ОСОБА_5 до лікаря-педіатра на огляди, профілактичні щеплення та огляди по хворобі супроводжує баба ОСОБА_1 . Батько ОСОБА_3 з 10 березня 2020 року до КНП не звертався, не турбувався станом здоров`я своєї дитини.

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 17 березня 2020 року ОСОБА_3 повідомив орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Бердянської міської ради Запорізької області про те, що він тимчасово передає свого малолітнього сина ОСОБА_5 на виховання його бабі ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона дружить з позивачкою більше 20 років. Після смерті дочки ОСОБА_1 онук залишився проживати з позивачкою, свідок допомагає доглядати дитину. Відповідач дитину не відвідує, будь-якої допомоги не надає, на контакт з позивачкою не йде, що свідчить про те, що йому син не потрібен.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що його мати ОСОБА_8 допомагає ОСОБА_1 доглядати онука останньої, часто знаходиться у неї вдома. Свідок також приходить до позивачки, відповідача там ніколи не було. Востаннє ОСОБА_9 бачив ОСОБА_3 в день смерті дочки позивачки.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона живе по сусідству із ОСОБА_1 , знайома з нею більше 10 років та є хрещеною матір`ю ОСОБА_5 . На хрестинах, які відбулись близько семи місяців тому, батька дитини не було. Свідок часто приходить до позивачки, допомагає їй доглядати дитину. Відповідач участі у вихованні та догляді за сином не приймає, до дитини не приходить, його місце знаходження свідку не відоме.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що його мати дружить з позивачкою та приймає активну участь у догляді за онуком позивачки. Крім зазначеного, ОСОБА_11 є хрещеним батьком ОСОБА_5 . Батька дитини свідок востаннє бачив в день смерті дочки ОСОБА_1 , з того часу ОСОБА_3 до сина не приходив, на хрестинах присутнім не був, зі святами сина не вітає, будь-яких подарунків не дарував.

Згідно висновку від 08 лютого 2021 року № 01-0358/47-1 орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради вважає за недоцільне при наданні висновку посилатися на інформацію, яку було отримано лише від однієї сторони, та посилатись на будь-які обставини, без змоги надання обґрунтованого пояснення від відповідача, тому вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 залишає на розсуд суду.

Відповідно до ст. 164 України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 27 вказаної Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із принципом 2 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитині має бути забезпечений соціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли йому розвиватись фізично, розумово та морально, і в соціальному відношенні здоровим й нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. За принципом 6 дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, коли це можливо, зростати під опікою та відповідальністю батьків в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості.

Європейський Суд з прав людини (рішення у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, рішення у справі Olsson v. Sweden (N2) від 27 листопада 1992 року) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У відповідності з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Причому обов`язок утримувати дитину є рівним обов`язком як матері, так і батька.

Відповідно до ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За вимогами ст. 182 СК України суд при визначенні розміру враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Проте, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як встановлено судом, відповідач не піклується про свого малолітнього сина, не цікавиться його життям, не приймає участі в його вихованні та утриманні. Наведене свідчить, що ОСОБА_3 самоусунувся від виховання сина, не може бути позитивним прикладом для наслідування, благотворно впливати на формування особистості та характеру дитини, дати йому належний розвиток.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, у даному випадку аліменти необхідно стягнути з 29 жовтня 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, ч. 8 цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 150, 164 СК України, ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 280, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ( АДРЕСА_2 ) батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ( АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на користь його майбутнього законного представника, починаючи стягнення з 29 жовтня 2020 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 ( АДРЕСА_3 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03 березня 2021 року.

Суддя О. М. Вірченко