Справа № 522/6708/20
Провадження № 2/522/1921/21
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про відвід

02 березня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

за участю секретаря судового засідання - Шеян І.В.

розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду міста Одеси перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним.

Ухвалою суду від 03 липня 2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 10 серпня 2020 року.

До суду 27 липня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, клопотання про застосування строків позовної давності та клопотання про виклик свідків.

У підготовче засідання 10 серпня 2020 року з`явився представник позивача. Відповідач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась, про причини неявки суд не повідомляла. Підготовче засідання відкладено на 20 жовтня 2020 року, з підстав ч.2 ст. 221 ЦПК України.

До суду 15 жовтня 2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

У підготовче засідання 20 жовтня 2020 року з`явився представник позивача. Відповідач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась, подала до суду заяву про відкладення розгляду справи, з підстав запровадження на території України карантинних заходів. Підготовче засідання відкладено на 17 листопада 2020 року.

У підготовче засідання 17 листопада 2020 року з`явився представник позивача. Відповідач у підготовче засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. До суду 16 листопада 2020 року від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, з підстав її хвороби та запровадження на території України карантинних заходів. Протокольною ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви відповідача про відкладення розгляду справи. Протокольною ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 25 січня 2021 року.

У судове засідання 25 січня 2021 року з`явився представник позивача. Відповідач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась, про причини неявки суд не повідомляла. Справа слухалась по суті. Судове засідання відкладено на 09 березня 2021 року.

До суду 01 березня 2021 року, надійшла, а суддею отримана 02 березня 2021 року, від відповідача заява про відвід головуючого судді Свяченої Ю.Б. яка мотивована тим, що 01 березня 2021 року заявнику від працівників Приморського районного суду м. Одеси стало відомо про те, що головуюча суддя Свячена Ю.Б. «негативно відзивалась про неї». Тому, на підставі вищевикладеного відповідач, вважає, що головуюча суддя підлягає відводу.

Згідно ч.8 ст.40 суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Суд проаналізувавши заяву відповідача ОСОБА_1 вважає, її необґрунтованою, та такою що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Також, підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи (ст.37 ЦПК), та неможливість входження до складу суду осіб, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (п.3 ст.46 ЦПК).

За умовами ч.3 ч.4 ст.39ЦПКУкраїни відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч.5 ст.36 ЦПК України).

Розглянувши клопотання, з точки зору національного закону - ст. 36ЦПК України, в контексті ч.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта практики Європейського Суду з прав людини щодо безсторонності, суд зазначає наступне:

-суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне;

-слід застосувати об`єктивний підхід,метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву(див., «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia),рішення від 28 листопада 2002 року, а такожрішення у справах проти України: «Білуха проти України» від 09 листопада 2006року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03 травня 2007року,п.66; «Агрокомплекс» проти України`від 06 жовтня 2011 року,п.136; «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року, п.п.103,107).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейськийсуд з прав людинирозрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейськийсуд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Відповідно дост.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд вбачає, що підстави для відводу головуючого судді Свяченої Ю.Б. від розгляду справи, на які посилається відповідач є само надуманими та безпідставними.

Будь-яких інших обставин чи підстав, передбачених ч.1 ст. 36 ЦПК України, які викликають сумніви у неупередженості головуючої судді по справі, відповідачем ОСОБА_1 заявлено не було.

Суд зазначає, що відвід повинен бути вмотивований - із наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Суд не вбачає підстав для відводу судді Свяченої Ю.Б. визначених ч.1 ст. 36 ЦПК України, оскільки заявником не доведені обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності головуючого по справі судді.

Крім того, законодавець передбачив і запобігання зловживанням учасниками процесу права на заяву відводу. Пунктом четвертим статті 36 ЦПК встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не можуть бути підставою для відводу.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, не викликають сумнів в об`єктивності, однобічності та неупередженості судді Свяченої Ю.Б. а мотиви заявника ґрунтуються лише із незгодою з процесуальними діями судді, а саме з винесенням ухвали суду від 04 грудня 2020 року про роз`єднання позовних вимог.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи положення ст. ст. 36 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про відвід судді, оскільки підстави для відводу зазначені заявником є необґрунтованими.

Доводи заяви про відвід не можуть ґрунтуватися на міркуваннях, що мають на меті обмежити або поставити під сумнів право іншої сторони на забезпечення та реалізацію своєї участі у розгляді справи.

Обставини, викладені в заяві про відвід головуючої судді є неправдивими та такими, що порочать правосуддя та формують негативні емоції, що перешкоджає об`єктивному формуванню внутрішнього переконання при винесенні рішенні.

Тому, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання відповідача про відвід головуючого судді.

Відповідно до ч. 2 ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

З огляду на те, що заявлений відвід є необґрунтованим, а заява про відвід надійшла до суду 01 березня 2021 року, тобто більше ніж за три робочі дні до наступного судового засідання, то суд вважає що наявні правові підстави для передачі заяви відповідача про відвід головуючому судді Свяченій Ю.Б. до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Свяченої Ю.Б.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.35-40, 260-263 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним - відмовити .

Зупинити розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним до вирішення заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючій судді.

Заяву про відвід передати до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України для визначення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Свячена Ю.Б.