ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/14/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №708/1140/19 Категорія: 304030000 Івахненко О.Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Василенко Л.І., Єльцова В.О.

Секретар Захарченко А.Д.

учасники справи:

позивач СТОВ «Говтва»;

відповідач ОСОБА_1 , ТОВ СП «НІБУЛОН»;

треті особи Державний реєстратор виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області Грицаєнко О.А., Чигиринська міська рада Черкаської області;

особа, яка подає апеляційну скаргу представник ТОВ СП «НІБУЛОН» - адвокат Н.Ю. Мусійчук.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільсьгосподарського підприємства «НІБУЛОН» на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2019 року, постановлене під головуванням судді Івахненка О.Г. 16.12.2019 року у залі Чигиринського районного суду Черкаської області о 10 год. 55 хв., у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ГОВТВА» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «НІБУЛОН», треті особи: Державний реєстратор виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області Грицаєнко Оксана Анатоліївна, Чигиринська міська рада про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

09 вересня 2019 року ТОВ «ГОВТВА» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ СП «НІБУЛОН», треті особи: Державний реєстратор виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області Грицаєнко Оксана Анатоліївна, Чигиринська міська рада про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позову вказується, що 26.05.2011 року між ОСОБА_2 та приватним підприємством «Колос Чигиринщини» було укладено договір оренди землі № 15, який було підписано обома сторонами та зареєстровано у відділі Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області, про що було здійснено запис у державному реєстрі земель від 03.08.2011 року за № 0014, за умовами якого було надано у строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0634, строком на 5 років, а саме термін дії договору до 02.08.2016 року включно.

07.08. 2015 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено додатковий договір до вищенаведеного Договору оренди землі № 15, згідно до якого відповідач ОСОБА_1 та позивач погодили збільшення розміру орендної плати та продовження строку дії Договору оренди землі від 26.05.2011 року строком на 10 років.

На виконання приписів ст. 6 Закону України «Про оренду землі» (в редакції з 01 січня 2013 року), згідно якої право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону, 06 лютого 2017 року ПП «Колос Чигиринщини» були подані до державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Плахи Тамари Іванівни документи для проведення державної реєстрації права оренди на вищевказану земельну ділянку за ПП «Колос Чигиринщини» на підставі Договору оренди землі № 15 від 26 травня 2011 року та Додаткового договору від 07.08.2015 року до вищенаведеного Договору оренди землі № 15 від 26 травня 2011 року.

08 лютого 2017 року ПП «Колос Чигиринщини» отримало рішення про відмову у державній реєстрації речових прав та їх обтяжень за № 33764806 у зв`язку з тим, що 22.02.2016 року зареєстровано право оренди тієї ж земельної ділянки за ТОВ СП «Нібулон» на підставі договору оренди землі від 04.03.2010 року, укладеного між ТОВ СП «Нібулон» та ОСОБА_2 .

Вищевказані обставини підтверджуються Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 02 серпня 2019 року.

Позивач вважає, що договір оренди землі від 04.03.2010 року, укладений між ТОВ СП «Нібулон» та ОСОБА_2 є недійсним, а запис про інше речове право в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 13683575, який вчинено реєстратором виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області Грицаєнко Оксаною Анатоліївною, підлягає скасуванню, оскільки згідно до законодавства в оренду може бути передана земельна ділянка, яка не була передана у користування третім особам на підставі договору, або була повернута попереднім користувачем власнику після закінчення терміну дії договору чи розірвання цього договору відповідно до чинного законодавства.

Згідно з ч. 3 ст. 640 Цивільного кодексу України в редакції від 23.02.2006 року, чинною на момент укладення договору, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

У той же час, державний реєстратор виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області Грицаєнко Оксана Анатоліївна не виконала вимоги закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо перевірки відомостей про проведення державної реєстрації права оренди на спірну земельну ділянку повноважними органами до 01 січня 2013 року. Отже, своїми діями порушила законні права та інтереси ПП «Колос Чигиринщини», а тому державна реєстрація права оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0634 за ТОВ СП «Нібулон» підлягає скасуванню.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 і її спадкоємцем є ОСОБА_1 , якому 04.10.2017 року державним нотаріусом Чигиринської державної нотаріальної контори було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вище вказану земельну ділянку.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2019 року позовні вимоги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Говтва" до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Нібулон", треті особи державний реєстратор виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області Грицаєнко Оксана Анатоліївна, Чигиринська міська рада, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки - задоволено повністю.

Визнано недійсним договір оренди землі від 04 березня 2010 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «НІБУЛОН» та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки загальною площею 3,7773 га з кадастровим номером :01:002:0634, розташованої на території Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області.

Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право № 13683575 від 22.02.2016 року щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0634.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ГОВТВА" судові витрати у виді судового збору в сумі 1921 гривні.

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «НІБУЛОН» на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ГОВТВА" судові витрати у виді судового збору в сумі 1921 гривні.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ СП «НІБУЛОН» адвокат Н.Ю. Мусійчук оскаржила рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на приписи ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України, що до позовних вимог СТОВ «Говтва» повинна бути застосована позовна давність під час провадження у даній справі в суді першої інстанції. Проте, районний суд всупереч нормам права та обставинам справи дійшов до помилкового висновку щодо того, коли ПП «Колос Чигиринщини» дізналося про порушення свого права, та про особу, яка його порушила, саме з дня отримання рішення про відмову у реєстрації договору оренди 08.02.2017 року та, як наслідок, безпідставно не застосував позовну давність до вимог позивача.

В апеляційній скарзі вказується скаржником, що здійснення державної реєстрації чи речового права пов`язане не з моментом укладення договору, а з визначенням моменту виникнення права орендаря на користування земельною ділянкою, а тому цей факт ніяким чином не може впливати на визначення моменту укладення договору.

Таким чином, скаржник вважає, датою укладення Договору від 04.03.2010 року між ТОВ СП «НІБУЛОН» і землевласником є 04.03.2010 року.

Стосовно державної реєстрації оспорюваного договору від 04.03.2010 року і державної реєстрації права оренди земельної ділянки на підставі цього договору, то скаржник посилається, що не з вини відповідача, а внаслідок протиправної бездіяльності відділу Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області державна реєстрація оспорюваного договору від 04.03.2010 року не була проведена.

Наведені обставини встановлені Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду у справі № 2а-4126/11/1470 від 06.06.2011 року, що в силу приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

В апеляційній скарзі вказується, що розгляд заяви про державну реєстрацію Договору від 26.05.2011 року за законом мав відбутися після реєстрації договору від 04.03.2010 року за відповідною заявою ТОВ СП «НІБУЛОН», поданою 09.03.2011 року ( за вих. № 700/119 від 09.03.2011 року) і на підставі постанови Миколаївського окружного адміністративного суду у справі 2а-4126/11/1470 від 06.06.2011 року.

Проте, відділ Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області, допустивши протиправну бездіяльність, що полягала у нездійсненні державної реєстрації договору від 04.03.2010 року, протиправно здійснив 03.08.2011 року реєстрацію договору від 26.05.2011 року, у якому орендарем є позивач, не вирішивши питання державної реєстрації договору від 04.03.2010 року.

Так, скаржник в апеляційній скарзі посилається, що вище наведені обставини не були з`ясовані районним судом в повному обсязі, і як наслідок цього, ним не були застосовані норми матеріального права, визначені у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у ст.ст. 124,129 Конституції України, в пункті 6 ст. 15 Закону України № 1952- у редакції, чинній на 04.08.2011 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що із матеріалів справи не вбачається, що оспорюваний договір від 04.03.2010 року дійсно порушує права та законні інтереси позивача станом на момент його укладення, тобто на 04.03.2010 року, а також у чому саме полягає порушення прав і законних інтересів позивача, фактів порушення прав і законних інтересів позивача, оспорюваним ним договором та недодержання сторонами цього договору в момент його укладення вимог закону.

В апеляційній скарзі представник ТОВ СП «НІБУЛОН» адвокат Н.Ю. Мусійчук просить скасувати рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 16.12.2019 року у справі № 708/1140/19 повністю та ухвалити нове рішення у справі № 708/1140/19, яким відмовити повністю СТОВ «ГОВТВА» у задоволенні позову.

02 березня 2020 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника СТОВ «Говтва» адвоката О.В. Яковенка надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві вказується, що рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 16.12.2019 року по справі № 708/1140/19 є законним та обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального і процесуального права. У свою чергу, апеляційна скарга відповідача ТОВ СП «НІБУЛОН» є безпідставною та необґрунтованою, яка має бути залишена судом без задоволення.

Представник СТОВ «Говтва» - адвокат О.В. Яковенко посилається у відзиві, що строк позовної давності щодо заявлених вимог починається з дня, коли ПП «Колос Чигиринщини» довідал ося про порушення свого права та про особу, яка його порушила, а саме з дня отримання рішення про відмову у державній реєстрації речових прав та їх обтяжень за № 33764806 08.02.2017 року.

Таким чином, при поданні даної позовної заяви 30.08.2019 року, строк позовної давності не пропущено, оскільки він спливає лише 08.02.2020 року.

Також у відзиві зазначається, що посилання в апеляційній скарзі ТОВ СП «НІБУЛОН» на апеляційну скаргу від 04.04.2016 року на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.11.2014 року у справі № 2а-4126/11/1470 є безпідставними та не підтвердженими жодними доказами, як і твердження, що позивачу було відомо про існування додаткового договору найпізніше 31.03.2016 року.

Представник позивача у відзиві зазначає, що ТОВ СП «НІБУЛОН» клопотання про застосування позовної давності в суді першої інстанції взагалі заявлялось, а натомість, зазначено про це у відзиві на позовну заяву, який подано з грубим порушенням встановленого судом строку без клопотання про його поновлення.

Доводи скаржника стосовно того, що спірний договір оренди землі вчасно не зареєстрований з поважних причин, з посиланням на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.06.2011 року не можуть бути прийняті до уваги, так як договір оренди землі від 26.05.2011 року не є предметом спору даної справи, та стосовно нього не вирішується питання щодо його недійсності.

Також у відзиві представник СТОВ «Говтва» адвокат О.В. Яковенко вказує, що черговим неправдивим твердженням є те, що «державна реєстрація права оренди на земельну ділянку за ТОВ СП «НІБУЛОН» була здійснена в межах реалізації Товариством права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та основних засад судочинства, закріплених Конституцією України, а саме статей 124, 129 Конституції України».

Дане твердження спростовується інформацією, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, де зазначено, що підставою для проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки за ТОВ СП «НІБУЛОН» є саме договір оренди землі від 04 березня 2010 року.

Відомості, що така державна реєстрація права оренди проведена державним реєстратором на виконання постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2011 року відсутні.

У відзиві представник СТОВ «Говтва» адвокат О.В. Яковенко просить рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 16.12.2019 року у справі № 708/1140/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «НІБУЛОН» - без задоволення.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції 04 березня 2020 року представник СТОВ «Говтва» - адвокат Яковенко О.В. заявив клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з наступним.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 04 березня 2020 року зупинено провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 708/1348/18 (провадження № 61-15535ск19) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Кам`янка» до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Нібулон», треті особи: державний реєстратор виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області, Чигиринська міська рада Черкаської області про визнання недійсним договору оренди землі.

03 грудня 2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника СТОВ « ГОВТВА» О.В. Яковенка надійшло клопотання про поновлення провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 13 грудня 2021 року клопотання представника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ГОВТВА» О.В. Яковенка задоволено.

Поновлено апеляційне провадження справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «НІБУЛОН» на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2019 року у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ГОВТВА» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «НІБУЛОН», треті особи: Державний реєстратор виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області Грицаєнко Оксана Анатоліївна, Чигиринська міська рада Черкаської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

Справу призначено до розгляду на 21 грудня 2021 року на 15 год. 30 хв., про що повідомлено сторін з викликом їх в судове засідання.

Сторони у судове засідання не з?явились, про день, час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується даними судових повісток про вручення. Заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Колегія суддів апеляційного суду ухвалила провести розгляд за наявними матеріалами справи без участі сторін, які повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право : скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з?ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності, судом неправильно застосовано норми матеріального права, допущено порушення норм процесуального права .

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» провизнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди земельної, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, вказавши, що КП «Колос Чигиринщини» дізналося про порушення свого права та про особу, яка його порушила, з дня отримання рішення про відмову у реєстрації договору оренди 08.02.2017 року.

Районний суд прийшов до висновку, що порушене речове право позивача підлягає захисту відповідно до положень ст. 16 ЦК України, шляхом визнання недійсним спірного договору оренди землі від 04.03.2010 року, укладеного між ТОВ СП «НІБУЛОН» та ОСОБА_2 , зареєстрованого 22.02.2016 року.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, вказав, що станом на час державної реєстрації речового права ТОВ СП «НІБУЛОН» на підставі договору оренди землі б/н укладеного, 04.03.2010 року між ТОВ СП «НІБУЛОН» та ОСОБА_2 , заявлене право оренди суперечило зареєстрованому праву, відомості про яке містились у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, яка велась згідно постанови КМУ від 09.09.2009 року № 10121, тобто заявлене право оренди ТОВ СП «НІБУЛОН» суперечило зареєстрованому праву оренди, ще тоді ПП «Колос Чигиринщини».

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, приймаючи до уваги висновки Верховного Суду та правові позиції суду касаційної інстанції, вважає висновки суду першої інстанції такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам закону, так як судом першої інстанції допущено порушення вимог процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 26 травня 2011 року між ОСОБА_2 та Приватним підприємством «Колос Чигиринщини», правонаступником якого є позивач, було укладено договір оренди землі № 15 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського призначення загальною площею 3,7773 га з кадастровим номером :01:002:0634, розташовану на території Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 622868, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 57 від 04.03.2010 року.

Вказаний договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області, про що у Державному реєстрі земель 03.08.2011 року вчинено запис за № 00141.

Строк дії зазначеного договору відповідно до п.8 становить 5 років (а. с. 12-15).

Отже, позивач у встановленому порядку набув відповідне право оренди земельної ділянки, що належить ОСОБА_2 , по 02.08.2016 року включно.

Згідно з п. 38 договору, по закінченню строку, на який було укладено цей договір оренди, орендар має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди на новий строк (поновлення договору оренди) відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до Додаткового договору від 07.08.2015 року до договору оренди землі № 15 від 26.05.2011 року, підписаного 07.08.2015 року між ПП «Колос Чигиринщини» як орендарем, та ОСОБА_2 як орендодавцем, відповідно до п. 5 умов якого сторони погодили продовження строку дії договору на 10 років - до 07.08.2025 року (а. с. 16).

Разом з тим, 04.03.2010 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством «НІБУЛОН» було укладено договір оренди землі б/н на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського призначення загальною площею 3,7773 га з кадастровим номером :01:002:0634, розташовану на території Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, строком на 5 (п`ять) років (п.3.1 договору) (а. с.71-75).

Згідно даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 14.03.2016 року, державним реєстратором виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області Грицаєнко Оксаною Анатоліївною 22.02.2016 року було проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0634 за ТОВ СП «НІБУЛОН» на підставі договору оренди землі б/н від 04.03.2010 року та 14.03.2016 року було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі договору оренди землі б/н від 04.03.2010 року.

Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.10.2017 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 і її спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1 .

04.10.2017 року державним нотаріусом Чигиринської державної нотаріальної контори Терещенку О.М. було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вище вказану земельну ділянку (а. с. 19).

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

У відповідності до частини першої статті 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками, і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов?язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов?язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Статтею 18 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час підписання сторонами оспорюваного договору оренди землі) передбачено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом (стаття 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент підписання сторонами оспорюваного договору оренди землі).

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав згідно статті 125 ЗК України.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п?ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою - третьою, п?ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом частини третьої статті 640 ЦК України (у редакції, чинній на час підписання сторонами оспорюваного договору оренди землі) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Отже, моментом укладення договору оренди земельної ділянки на час дії зазначеної редакції частини третьої статті 640 ЦК України та статті 18 Закону України «Про оренду землі» є саме його державна реєстрація.

У постановах від 18 грудня 2013 року у справі № 1106/2791/2012 (провадження № 6-127цс13) від 07 червня 2017 року у справі № 634/769/15-ц (провадження № 6-872цс17), від 18 січня 2017 року у справі № 532/129/16-ц (провадження № 6-2777цс16) Верховний Суд України звертав увагу на те, що у договорах оренди сторони не вказали початку перебігу строку договору оренди, однак зауважували, що договір набирає чинності з моменту його державної реєстрації, тому у таких випадках моментом початку строку дії договору є саме набрання ним чинності.

У постанові від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012 (провадження № 6-162цс13) Верховний Суд України зробив висновок, що моментом укладення договору оренди земельної ділянки є момент, коли сторони, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі, скріплюють його своїми підписами. При цьому, Верховний Суд України вказав, що цивільні права та обов?язки за договором набуваються після його державної реєстрації.

Велика Палата Верховного Суду підтримала зазначені висновки у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 (провадження № 14-338цс19).

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Із 01 січня 2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» були виключені статті 18 та 20 про обов?язковість державної реєстрації договорів оренди землі, а тому з 01 січня 2013 року ТОВ СП «НІБУЛОН» не мало можливості зареєструвати спірний правочин.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що проведення 22.02.2016 року державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0634, за ТОВ СП «НІБУЛОН» на підставі договору оренди землі від 04.03.2010 року не може підмінити державну реєстрацію вказаного договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі). Проведення державної реєстрації права не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі, укладеним до 01 січня 2013 року, при тому, що набрав чинності і діє інший договір оренди, укладений між власником земельної ділянки та іншим орендарем, який зареєстрований у встановленому законом порядку.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що державна реєстрація договору оренди землі від 04.03.2010 року, укладена між ОСОБА_2 та ТОВ СП «НІБУЛОН», не була проведена. Отже, вказаний договір чинності не набрав, і відповідно вказане сільськогосподарське товариство не набуло права оренди за цим договором.

Схожі за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначила про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить, як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам ( постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16).

Враховуючи вищевикладені обставини справи, норми права та наявні в матеріалах справи докази, як в підтвердження позовних вимог так і в їх заперечення, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оспорюваний договір від 04.03.2010 року, укладений між ТОВ СП «НІБУЛОН» та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки загальною площею 3,7773 га з кадастровим номером :01:002:0634, розташованої на території Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області є неукладеним. Тому у задоволенні позовних вимог про визнання його недійсним необхідно відмовити з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту, оскільки неможливо розглядати неукладений правочин недійсним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 листопада 2021 року у справі № 708/746/19 ( № провадження 61-3057св20).

У зв`язку з тим, що інша вимога позивача, а саме скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про інше речове права № 13683575 від 22.02.2016 року щодо оренди земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0634 є похідною від вимоги про визнання договору недійсним, то така вимога також не підлягає задоволенню.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, що є обов?язковою підставою для скасування рішення суду відповідно до ст. 376 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд, вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене за неповного з?ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду зроблені із порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, та постановлення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва», то судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають стягненню з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говства» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «НІБУЛОН» у розмірі 5763грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «НІБУЛОН» задовольнити частково.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2019 року у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ГОВТВА» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «НІБУЛОН», треті особи: Державний реєстратор виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області Грицаєнко Оксана Анатоліївна, Чигиринська міська рада про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки скасувати, прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ГОВТВА» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «НІБУЛОН», треті особи: Державний реєстратор виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області Грицаєнко Оксана Анатоліївна, Чигиринська міська рада про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки в повному обсязі.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон» судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 5763 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно процесуальним законодавством.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді Л.І. Василенко

В.О. Єльцов