ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/437/21 Провадження № 2/636/912/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про повернення позовної заяви у зв`язку з невиконанням

ухвали про залишення позову без руху

03 березня 2021 рокумісто Чугуїв

Суддя Чугуївського міського суду Харківської області Гуменний З.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Чугуївської міської ради Харківської області та ОСОБА_2 про визнання недійсним розпорядження про приватизацію та свідоцтва про право власності на житло,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чугуївської міської ради Харківської області та ОСОБА_2 про визнання недійсним розпорядження про приватизацію квартири від 27.04.1994 № 286 органу приватизації Комісії про приватизацію житла при ЖКВ АТ «Чугуївська паливна апаратура» та видане на його підставі свідоцтво про право власності на житло від 04.05.1994 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 .

Оскільки позовна заява була подана з порушенням вимог ст. 175 ЦПК України, а саме: додані до позову копії документів не засвідчені належним чином. До того ж, позовна заява містить дві окремі вимоги, кожна з яких повинна бути оплачена судовим збором.

Також у резолютивній частині позовної заяви позивачем заявлені клопотання про витребування доказів та відстрочення сплати судового збору, однак заява про витребування доказів та відстрочення сплати судового збору подаються разом з позовною заявою на окремому аркуші та повинні відповідати вимогам ст. 84 ЦПК України. До того клопотання повинні бути конкретизовано та надані докази щодо неможливості отримання доказів самостійно.

Тому позовна заява ухвалою від 08.02.2021 залишена без руху з наданням строку для виправлення недоліків у строк 10 днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, яка отримана позивачем 10.02.2021, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Так, судом встановлено, що позивачем не усунуто недоліки, визначені в ухвалі від 08.02.2021 про залишення позовної заяви без руху, зокрема не сплачено судовий збір у повному обсязі та взагалі не надані докази, на якій позивач посилається у позові.

Відсутність даних обставин перешкоджає відкриттю провадження з дотриманням вимог процесуального законодавства та призначення справи з врахуванням строків розгляду.

Відповідно ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 175-177, 185, 258-260 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Чугуївської міської ради Харківської області та ОСОБА_2 про визнання недійсним розпорядження про приватизацію та свідоцтва про право власності на житло вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15- днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя