№ 207/4292/21
№ 2/207/1442/21
20 грудня 2021 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Бистрової Л.О.
при секретарі Пономаренко В.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивачка звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі договору дарування домоволодіння від 31 грудня 2004 року їй на праві власності належить житловий будинок під АДРЕСА_1 , право власності
зареєстроване 11.03.2005 р.. ОСОБА_2 - є її онуком.
ОСОБА_3 є її донькою та матір`ю відповідача, ОСОБА_4 .. В 2014 році ОСОБА_3 попросила її зареєструвати у належному їй будинку онука, тимчасово, оскільки продавала свою квартиру, домовленості між ними щодо вселення та проживання її онука не було.
Вона та відповідач ніколи не були пов`язані спільним побутом, не вели спільного господарства.
Зараз реєстрація відповідача порушує її права, як власника, оскільки при нарахуванні комунальних платежів за користування комунальними послугами розрахунок здійснюється з кількості осіб, які зареєстровані у житловому приміщенні, що обтяжує матеріально, та потребує додаткових втрат по сплаті платежів, крім цього зараз вона намагається продати належний їй на праві власності будинок, а реєстрація відповідача перешкоджає їй вільно розпорядитися будинком.
Особистих речей відповідача в будинку не має та не було. В добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку відповідач не має можливості, оскільки тривалий час проживає та працює в іншій державі, зв`язок з нею не підтримує, адреса його перебування в іншій державі їй також невідома. Просить позов задовольнити.
Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі їх представника.
Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.280 та відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Вислухавши пояснення позивачки, допитавши свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які кожний окремо підтвердили факт не проживання відповідача ОСОБА_2 за місцем реєстрації з 2004 року, відсутності його особистих речей у будинку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування домоволодіння від 31 грудня 2004 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик Л.Л., зареєстрованому в реєстрі за №Р254 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 6703825 від 11.03.2005 року.
Отже спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 Житлового кодексу Української РСР та ст. 405 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно до ч.1 ст.156 Житлового кодексу Української РСР, з урахуванням положень ч.1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.
Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до довідки про склад сім`ї № 21/8299 від 13.09.2021 року, в зазначеному будинку зареєстрований: ОСОБА_2 ..
Згідно з актом від 13.09.2021 року № 52/15/1 ОСОБА_2 зареєстрован, але ніколи не проживав.
З огляду на вищевикладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, іншої домовленості між ними та власником житла не встановлено, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 264, 265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 317, 319, 391 Цивільного кодексу України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратив право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя Л.О. Бистрова