Номер справи 623/2225/21
Номер провадження 2/623/712/2021
РІШЕННЯ

іменем України

20 грудня 2021 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі:

головуючого судді Герцова О.М.,

за участю секретаря Ардашевої Я.В.,

представника позивача - відповідача: ОСОБА_1 ,

відповідача - позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл спільно нажитого майна та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного нажитого майна,-

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року до суду надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 про розподіл спільно нажитого майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час спільного проживання у шлюбі сторонами було придбано рухоме та нерухоме майно. Оскільки між сторонами виникли неприязнені відносини, мешкають вони окремо один від одного, просив розділити спільно нажите майно.

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 про розподіл спільно нажитого майна. Позовні вимоги ОСОБА_3 про розподіл спільно нажитого майна визнала частково, запропонувала свій варіант розподілу.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити у повному обсязі, позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні просила частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 , свої позовні вимоги підтримала. Зазначила, що саме такий розподіл майна, допоможе їй здійснювати роботу як ФОП, утримувати себе та дитину. Також повідомила суду, що наявність причепу, який пропонується їй у власність, викликає сумніви, оскільки вона його ніколи не бачила в наявності.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України - шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Судом встановлено, що 12 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , актовий запис № 219, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.7).

У період шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 15.10.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області.(а.с.45).

У судовому засіданні встановлено, що наступне майно було нажито позивачем та відповідачем за час шлюбу та належить до спільного сумісного майна, а саме:

- автомобіль VOLVO F12 державний номер НОМЕР_3 , 1995 року випуску;(а.с.15).

- автомобіль VOLVO FH12 державний номер НОМЕР_4 , 1998 року випуску(а.с.11);

- спеціалізований напівпричеп - самоскид FORMAT OPL 12-27СС30, державний номер НОМЕР_5 , 1990 року випуску, державний номер НОМЕР_5 (а.с.14)

- спеціалізований напівпричеп - самоскид PANAV NS 136, державний номер НОМЕР_6 2005 року випуску(а.с.12).

-житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку від 21.12.2006 року(а.с.16-19),

-земельна ділянка кадастровий номер :77:007:0016 розміром 903 квадратних метра, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20-21).

- автомобіль VOLVO FH12, державний номер НОМЕР_7 1996 року випуску (а.с.13).

Таким чином, зазначене майно є спільною власністю подружжя та куплене на спільні кошти.

Станом на дату розгляду справи у провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зробленого поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Судом встановлено той факт, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа підприємець з 2004 року та має такий вид діяльності як вантажний автомобільний транспорт, перевезення. (а.с.8-10).

Матеріали справи містять копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ФОП та громадських формувань від 28.07.2021 року, де вказано, що ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем, види економічної діяльності: роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (основний), роздрібна торгівля пальним, вантажний автомобільний транспорт.(а.с.46).

Таким чином, підсумовуючи рід занять сторін у справі, судом встановлено, що ОСОБА_3 має досвід роботи у такому виді діяльності як вантажний автомобільний транспорт, перевезення з 2004 року, а ОСОБА_2 зареєструвалася як ФОП з 28.07.2021 року, тобто після звернення ОСОБА_3 до суду з позовом про розподіл майна.

Генеральним директором ТОВ «Український міжрегіональний центр оцінки, експертиз та консалтингу» Овчаровим О.М. надав висновок про незалежну оцінку ринкової вартості колісних транспортних засобів - трьох спеціалізованих вантажних сідловин тягачем та двох спеціалізованих напівпричепів-самоскидів, власником яких являється ОСОБА_3 , де вказано, що вартість - автомобіля VOLVO F12 державний номер НОМЕР_3 , 1995 року випуску; - автомобіля VOLVO FH12 державний номер НОМЕР_4 , 1998 року випуску; - спеціалізованого напівпричепа - самоскида FORMAT OPL 12-27СС30, державний номер НОМЕР_5 , 1990 року випуску, становить 538000 гривень (а.с.22), у той час як майно, яке пропонується ОСОБА_2 : житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка кадастровий номер :77:007:0016 розміром 903 квадратних метра, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; - автомобіль VOLVO FH12, державний номер НОМЕР_7 1996 року випуску; - спеціалізований напівпричеп - самоскид PANAV NS 136, державний номер НОМЕР_6 2005 року випуску має загальну вартість у розмірі 682900 гривень.(а.с.22,23,24).

Позиція ОСОБА_2 щодо того, що вона не впевнена в фактичному існуванні причепа спростовується тим, що Генеральним директором ТОВ «Український міжрегіональний центр оцінки, експертиз та консалтингу» ОСОБА_7 фактично оглянуто причеп та надано висновок, що він дорожче ніж той, що просить ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року №75/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають до задоволення, як доведені та обґрунтовані, а позовні вимоги за зустрічною заявою ОСОБА_2 судом визнано як безпідставні, а тому задоволенню не підлягають.

У відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл спільно нажитого майна - задовольнити у повному обсязі.

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного нажитого майна - відмовити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на наступне спільно нажите майно:

- автомобіль VOLVO F12 державний номер НОМЕР_3 , 1995 року випуску;

- автомобіль VOLVO FH12 державний номер НОМЕР_4 , 1998 року випуску;

- спеціалізований напівпричеп - самоскид FORMAT OPL 12-27СС30, державний номер НОМЕР_5 , 1990 року випуску, державний номер НОМЕР_5 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на наступне спільно нажите майно:

-житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельна ділянка кадастровий номер :77:007:0016 розміром 903 квадратних метра, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- автомобіль VOLVO FH12, державний номер НОМЕР_7 1996 року випуску;

- спеціалізований напівпричеп - самоскид PANAV NS 136, державний номер НОМЕР_6 2005 року випуску.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 5380 гривень 00 копійок (п`ять тисяч триста вісімдесят гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О.М.Герцов

Повний текст рішення суду виготовлено 28 грудня 2021 року.