Справа № 461/2705/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Філевич У.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ТОВ «Девелоп Фінанс» в інтересах якого звертається адвокат Савінський К.В. про заміну стягувача, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущенного строку його пред`явлення до виконання по справі за позовом ПАТ «КБ «Надра Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

ТОВ «Девелоп Фінанс» в інтересах якого звертається адвокат Савінський К.В. звернулись до суду з заявою про заміну стягувача, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущенного строку його пред`явлення до виконання по справі за позовом ПАТ «КБ «Надра Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

13 грудня 2021 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 адвоката Шимборської О.А. поступили заперечення проти вищезгаданої заяви.

В судове заясідання представник заявника не з`явився, хоча належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи судом.

Представник ОСОБА_1 адвокат Шимборська О.А. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що мотиви заяви заперечує, просить в задоволенні заяви відмовити, посилаючись на заперечення, що долучені до матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, оглянувши та перевіривши матеріали заяви, вважає, що заява не підлягає до задоволення з таких підстав.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2014 року у справі №461/2705/14 ц, залишеним без змін Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 03 лютого 2015 року, задоволено позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Судом вирішено стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 331461 грн. 24 коп.

На виконання Рішення суду було видано виконавчий лист №461/2705/14-ц (провадження №2/466/1635/14) від 02.04.2015 року, який перебував на примусовому виконанні у Франківському відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

28 грудня 2015 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

18 травня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» було укладено Договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № GL3N017514, згідно з умовами якого останнє набуло права вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за Кредитним договором N 032/08/08-Ф від 04.03.2008 року.

20 вересня 2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» про заміну стягувача, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку його пред`явлення до виконання у цивільній справі №461/2705/14-ц.

Таким чином, заява про заміну стягувача, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку його пред`явлення до виконання подана до суду через 5 років і 9 місяців після винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу. Окрім цього, така заява ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» подана до суду через 1 рік і 4 місяці після укладення Договору про відступлення права вимоги.

Згідно правових позицій Європейського Суду з прав людини, що викладені у пункті 570 рішення від 20.09.2011 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» (заява № 14902/04) та у пункті 51 рішення від 22.10.1996 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» (заяви № 22083/93, 22095/93), котрі дають підстави зробити висновки, що сплив строків пред`явлення виконавчого листа до виконання є законним правом боржника уникнути притягнення до цивільно-правової відповідальності після закінчення певного періоду після видачі судом виконавчого документа. Також ці строки забезпечують юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав боржників.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі N 2-836/11 (провадження N 14-308цс19) зроблено висновок, що "стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону N 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу "Перехідні положення" ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви".

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій.

Верховний Суд України у Постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-711цс15 сформував позицію, відповідно до якої поширення дії норм закону на правовідносини щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

На момент видачі виконавчого листа №461/2705/14-ц був чинним Закон України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року (надалі Закон України «Про виконавче провадження» №606-XIV) .

Частина 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV визначала, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: (2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відтак, враховуючи, що Рішення Шевченківського районного суду від 27 червня 2015 року набрало законної сили 03 лютого 2015 року, то виконавчий документ по даному рішенню суду міг бути пред`явлений до виконання протягом року, починаючи з 04 лютого 2015 року.

З листа Франківського відділу ДВС від 25.08.2021 року вбачається, що виконавчий лист №461/2705/14-ц був пред`явлений до виконання у строки, проте 28 грудня 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Частина 3 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, що був чинним і на момент повернення виконавчого листа, передбачала, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Таким чином, як на момент звернення ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» із заявою до Шевченківського районного суду м. Львова про заміну сторони у виконавчому провадженні, так і на момент укладення Договору відступлення права вимоги, строк пред`явлення виконавчого листа 461/2705/14-ц до виконання сплив.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом частини 1 статті 512 ЦК України, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу; дарування; факторингу.

Згідно із частиною 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини 5 статті 15 Закону «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована сторона), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. Отже, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Водночас, відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (тобто, протягом невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто, таке право не є абсолютним і обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом. Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі.

Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується виконанням судового рішення або спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання. Заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права. Отже, заміна стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17, від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13, від 30 липня 2019 року у справі № 5/128, від 21 серпня 2020 року у справі № 905/2084/14-908/4066/14.

За загальним правилом ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням кредитором дій до заміни його правонаступником, переходить до правонаступника, тож правонаступник має довести, що пропуск строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання стався з причин, які є об`єктивно непереборними, і можуть бути визнані судом поважними.

Як убачається із усталеної практики Верховного Суду, що склалася з питань поновлення строків пред`явлення виконавчих листів до виконання, поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є оціночною категорією і встановлюються у кожному конкретному випадку. Поважними можна визнати ті причини, які не залежали від волі стягувача. Поважними причинами пропуску строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Аналізуючи викладене вище, слід дійти висновку, що поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання має існувати у межах встановленого законом строку, а не після його закінчення.

Установлений Законом строк для пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання покликаний забезпечити рівність процесуального становища сторін, адже боржник не може необмежений час знаходитися під загрозою процедур примусового виконання судового рішення, тож закон надав суду право продовжити вказаний строк і лише у тому разі, якщо причини пропуску вказаного строку суд визнає поважними. Цивільний процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Причини поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин та наданих заявником доказів на їх підтвердження. Отже, в кожному випадку суд з врахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування заяви про відновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (стаття 262 ЦК України). Сама по собі заміна стягувача у виконавчому проваджені не може бути поважною підставою поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Натомість, ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» в обґрунтування причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання покликається на те, що процедура ліквідації банку, яка передбачає припинення основної діяльності, зміну всього керівництва, закриття територіальних відділень банку вплинуло на факт пропущення процесуальних строків.

Наведені заявником причини пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до стягнення не можуть бути розцінені як поважні, окрім цього, не наведено заявником жодних причин чи пояснень щодо звернення вже ним до суду лише через 1,5 роки після укладення Договору про відступлення права вимоги.

У зв`язку із викладеним, суд вважає, що заява ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» про заміну стягувача, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку його пред`явлення до виконання є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 55, 442 ЦПК України, 262, 514 ЦК України, ст.ст. 15, 22 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

постановив:

у задоволенні заяви ТОВ «Девелоп Фінанс» в інтересах якого звертається адвокат Савінський К.В. про заміну стягувача, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущенного строку його пред`явлення до виконання по справі за позовом ПАТ «КБ «Надра Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Г. Б. Білінська