Справа № 161/4450/19 Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М.
Провадження № 22-з/802/10/21 Категорія: 60 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 березня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 листопада 2020 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилось після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на 5/16 частин земельної ділянки площею 0,0053 га в АДРЕСА_1 , на 5/8 частин земельної ділянки площею 0,0057 га по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для обслуговування торгового закладу, на 5/8 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2020 року заяву ОСОБА_5 , подану в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1695, 25 грн судових витрат по сплаті судового збору та 10 000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.

На зазначене рішення і додаткове рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційні скарги.

Постановою Волинського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 листопада 2020 року в даній справі в частині визначення часток у спадковому майні змінено, викладено його резолютивну частину в такій редакції. Позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування на спадкове майно за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на 7/24 частин земельної ділянки площею 0,0053 га на АДРЕСА_1 ; на 7/12 частин земельної ділянки площею 0,0057 га на АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для обслуговування торгового закладу, на 7/12 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 1411 гривень 63 копійки судових витрат, понесених на сплату судового збору.

Постановою Волинського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на додаткове рішення суду задоволено частково. Додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області в даній справі від 02 грудня 2020 року в частині стягнення судового збору скасовано. В решті додаткове рішення залишено без змін.

24 лютого 2021 року до апеляційного суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у даній справі.

Заява обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції не вирішив питання про розподіл судових витрат, оскільки вказаною постановою його апеляційну скаргу задоволено, рішення суду скасовано та ухвалено нове судове рішення. Зазначає, що в апеляційної скарзі відповідачем було заявлено прохання про стягнення з позивача судових витрат та зазначався їх орієнтований розмір, однак судом при ухваленні судового рішення не вирішено питання про ці судові витрати.

З урахуванням наведеного, просить ухвалити додаткове судове рішення у справі в частині вирішення питання про судові витрати та стягнути з ОСОБА_2 на її користь 7000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Суд у разі необхідності може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання (ч.4 ст.270 ЦПК України).

Оскільки колегія суддів не вбачає необхідності у виклику учасників справи, тому розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення проводиться без їх виклику.

Вивчивши матеріали справи та вимоги заяви із доданими до неї документами, колегія суддів дійшла висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення у справі не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої, частини третьої, четвертої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно зі статтею 383 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини, яка має містити: а) висновки суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги; б) нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; в) розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції; г) строку і порядку набрання постановою законної сили та її оскарження.

Зі змісту постанов апеляційного суду від 17 лютого 2021 року слідує, що при вирішенні даної цивільної справи суд врахував наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, враховуючи вимоги даної норми цивільного процесуального права, ту обставину, що постановою апеляційного суду від 17 лютого 2021 року при перегляді рішення суду від 04 листопада 2020 року по суті даного позову змінено рішення суду першої інстанції, а також при цьому по новому вирішено питання щодо розподілу судового збору між сторонами, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 про скасування додаткового рішення від 02 грудня 2020 року в частині стягнення з відповідачки на користь позивача понесеного ним судового збору.

Відповідно до норм ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв"язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів ( договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п"яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Заяву відповідачкою подано поштою - 22 лютого 2021 року, тобто у п"ятиденний строк з дня ухвалення апеляційним судом постанов у справі.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, вона покликається на те, що в апеляції просила суд апеляційної інстанції стягнути з позивача понесені судові витрати та зазначала їх орієнтовний розмір, однак внаслідок перегляду судом рішення та задоволення вимог її апеляційної скарги такі витрати не були стягнуті.

Проте, всупереч вимогам ч.8 ст.141 ЦПК України, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції нею не було надано суду жодних доказів на підтвердження понесених витрат.

Таким чином, апеляційний суд своїми судовими рішеннями вирішив питання щодо розподілу судових витрат, в тому числі і за правничу допомогу, виходячи із підтверджених документально понесених сторонами судових витрат.

З огляду на вищенаведені обставини та вимоги процесуального закону постанови апеляційного суду від 17 лютого 2021 року містять всі передбачені цивільним процесуальним законом висновки щодо вимог сторін в частині стягнення судових витрат, мотиви та обґрунтування, з яких виходив суд, а отже, суд виконав вимоги ст.ст.141, 382 ЦПК України.

Враховуючи те, що постановами Волинського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року апеляційні скарги задоволено та вирішено питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи на підставі наявних у справі доказів щодо їх сплати, та не було представником позивача до закінчення судових дебатів зроблено відповідної заяви про надання доказів понесених витрат на правничу допомогу упродовж установленого законом строку, про що свідчить технічний запис судового засідання, колегія суддів доходить висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення.

Керуючись ст.ст.133, 137, 141, 270, 381 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у даній справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня постановлення даної ухвали.

Головуючий

Судді