Справа №487/5336/20
Провадження №2/489/609/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зміни способу стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, яка нараховувалась на підставі виконавчого листа № 2-815/2009, виданого 07.05.2009 Заводським районним судом м. Миколаєва; зменшити розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 100 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. Мотивуючи свої вимоги тим, що 05 березня 2009 року Заводським районним судом м. Миколаєва винесено рішення про збільшення розміру аліментів стягнутих з нього на користь відповідачки на утримання їх неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/5 частини на ј частину з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму. 09 липня 2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців було внесено запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_1 . Починаючи з 2009 року по теперішній час його стан здоров`я з кожним днем погіршується та потребує значних коштів на лікування. Він є інвалідом другої групи безстроково та отримує пенсію по інвалідності, яка за період з 01.08.2019 по 30.06.2020 становила 17 419,29 грн. Крім пенсії, інших доходів він не має. Оскільки він тяжко хворіє та потребує постійного лікування, інших доходів крім пенсії у нього не має, а тому вважає, що є всі підстави для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам та зменшити розмір аліментів, шляхом сплати аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 100 грн. щомісячно.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.09.2020, справу передано за підсудністю.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.10.2020, цивільну справу прийнято до провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.10.2020, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

03.11.2020 року від відповідачки надійшла заява про слухання справи за її участю.

Суд, з огляду на предмет та підстави позову, категорію справи не вбачає підстав для призначення судового засідання з викликом сторін, та вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Ворвуль А.Б. 19 травня 2009 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 13004272 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-815 виданого 07.05.2009 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки усіх видів заробітку щомісячно але не менше 30 % частини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.11.2008 і до повноліття дитини.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам, наданих державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, ОСОБА_1 має заборгованість по аліментам на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за період з листопада 2008 року по червень 2018 року становить 70662,03 грн.

Позивач в своєму позові вказує, що він тяжко хворіє та потребує постійного лікування, інших доходів крім пенсії у нього не має, а тому вважає, що є всі підстави для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам та зменшити розмір аліментів, шляхом сплати аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 100 грн. щомісячно.

Згідно листа з Головного управління ДПС у Миколаївській обл.. від 23.07.2020 за вих. № 1355/ФОП/14-29-50-08-02, на підставі поданих ОСОБА_1 декларацій про доходи, одержані з 01.01.2009 по 31.12.2009, сума чистого доходу складає 2040,00 грн.; з 01.01.2010 по 31.10.2010 сума чистого доходу складає 3120,00 грн.; з 01.01.2011 по 17.03.2011 сума чистого доходу складає 0,00 грн.; з 18.03.2011 по 01.07.2014 ОСОБА_1 податкову звітність до ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва не надавав.

Відповідно до повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця державного реєстратора Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області від 09.07.2014, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 09 липня 2014 року внесено запис № 2010518 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_1 .

З виписних епікризів та консультативного висновку № 7473 головного лікаря Миколаївського обласного центру МСЕ від 02.12.2019, вбачається, що ОСОБА_1 хворіє протягом 10 років та знаходиться на «Д» обліку (а.с 6-9).

Згідно довідки Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 Миколаївської обласної ради від 10.04.2019 за вих. № Я-35-з, ОСОБА_1 перебуває на обліку з 04.03.2019 та проходив стаціонарне лікування з 15.05.2017 по 21.07.2017.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ № 0032557, ОСОБА_1 має ІІ групу інвалідності безстроково.

Як вбачається з довідки про доходи з Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 18.06.2020, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінні ПФУ м. Миколаєва в Миколаївській обл. і отримує пенсію по інвалідності, загальна сума яких в період з 01.08.2019 по 30.06.2020 становить 17419,29 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами; за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.

З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Звільнення від сплати заборгованості по аліментам на неповнолітню дитину повинно мати місце лише у виключних випадках.

В розумінні положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає.

З матеріалів справи не можливо встановити факт того, що позивач є непрацездатною особою. Відповідно до довідки МСЕК від 16.09.2020 року, позивач має змогу працювати в спеціально створених умовах. (а.с. 12).

Крім того, необхідно зауважити, що розмір заборгованості, від сплати якої просить звільнити його позивач, є досить великим, а відтак у разі задоволення цієї позовної вимоги інтереси неповнолітніх дітей будуть беззаперечно порушені, що є недопустимим згідно норм Закону України "Про охорону дитинства" та Конвенції про права дитини.

Щодо позовної вимоги про зміну способу стягнення аліментів з чатсини від заробітку на тверду грошову суму, суд приходить до наступного.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривні, з 1 грудня - 2618 гривень; а тому з урахуванням приписів ст.. 180 СК України, оскільки обов`язок по утриманню дітей є рівним, як батька так і матері, то розмір аліментів не може бути меншим ніж 1197,50 грн., що відповідає 50 % прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статей 183, 184 СК України, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства можна дійти висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.

Згідно висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 - у подібних спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Таким чином, стягувач аліментів ОСОБА_2 при зверненні до суду з визначилась зі способом стягнення аліментів, а саме - частка від заробітку, враховуючі приписи ч.3 ст. 181 СК України, відсутності згоди матері з якою проживає дитина на зміну способу стягнення аліментів, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зміну способу стягнення аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «03» березня 2021 року.