Справа № 263/5620/21
Провадження № 2/263/1783/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 року м. Маріуполь Донецької області

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Федоренко Т.І., за участю секретаря Савченко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить визначити порядок його спілкування з сином ОСОБА_3 . На обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу він неодноразово наполягав на укладенні Договору про здійснення батьківських прав та обов`язків, однак відповідачка на його вимогу не реагує, у зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.05.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.10.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

Позивач та його представник ОСОБА_4 надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та її представник адвокат Філіпенко Є.С. надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Надали відзив на позовну заяву, в якому запропонувано встановити свій порядок спілкування позивача з дитиною.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суду надано висновок, про можливий порядок спілкування дитини з батьком.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 12.07.2011 року ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками заначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Жовтневого районног суду м.Маріуполя від 17.03.2021 року шлюб між сторонами було розірвано.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (стаття 19 СК України).

З наданого суду висновку № 01.1-23-210 від 04.10.2021 року органу опіки та піклування також вбачається, що згідно інформації Маріупольського міського центру соціальних служб від 05.07.2021 рокк ОСОБА_1 спроможний виконувати батьківські обов`язки по визованню дитини, його батьківський потенціал належни.Стан батька не перешкоджає задоволенню потреб дитини. Надав згоду на співпрацю в рамках соціальної послуги посередництва (медіації). Зазначено можливий порядок спілкування дитини з батьком.

Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначено СК України.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України (далі -СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною другою статті 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 № 69-V, предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються.

Принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ(далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Згідно зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини перша, другастатті 155 СК України).

Частинами другою третьою статті 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України).

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

Згідно з частинами першою-третьою статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Практика ЄСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року).

Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, ЗУ України «Про охорону дитинства» та приймає до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні рідної дитини, і таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування батька з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку, оскільки дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (статті 12 частини першої Закону).

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Під час судового розгляду встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю, добровільно досягти згоди щодо способу участі у вихованні сина сторонам не вдалося.

Водночас судом не встановлено обставин, які б свідчили про таку поведінку позивача, яка б могла зашкодити здоров`ю дитини, створити загрозу чи небезпеку для дитини.

З метою збереження рівності прав батьків та забезпечення інтересів дитини, суд вважає, що спілкування батька з дитиною має бути визначене не суцільно, а з певною періодичністю. Саме такий графік не суперечить інтересам дитини, не перешкоджає її нормальному розвитку і відповідає обсягу обов`язків та прав батька щодо сина.

Враховуючи викладене, встановлюючи порядок спілкування з дитиною, суд виходить з наявних матеріалів справи та досліджених судом письмових доказів, а також того, що дитина є фізично здоровою та розвинутою, будь-яких обставин, які б свідчили про неможливість спілкування її з батьком, чи можуть шкодити інтересам дитини, наявності особливих умов при визначенні порядку спілкування, не встановлено, позивач має можливість та бажання приймати активну участь у вихованні сина, враховує інтереси дитини, і те, що виховання дітей, участь у піклуванні про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток є не лише правом, але і обов`язком кожного з батьків, а також висновок щодо доцільності встановлення такого порядку участі позивачів у вихованні дитини, а саме: щотижнево у неділю з 10-00 до 19-00 за місцем проживання дитини, батька,парках, ігрових майданчиках, театрі, кінотеатрі, тощо за попередньою домовленістю мiж батьками, враховуючи стан здоров`я дитини та батьків, а також бажання дитини щодо зустрiчi з батьком; у святкові дні: щороку: 19 грудня - День Святого Миколая, 31 грудня - Новий рік, 19 січня - свято Водохреща, свято Пасхи у час визначений, за домовленістю між батьками; 18 жовтня - день народження батька дитини у час, визначений за домовленістю мiж батьками, 02 липня - день народження дитини з 15-00 до 19-00 за попередньою домовленістю між батьками, необмежене спілкування батька з сином засобами телефонного та комп`ютерного зв`язку; оздоровчі поїздки за межі України до дитячих санаторіїв та таборiв за бажанням дитини.

Саме такий порядок участі у вихованні дитини забезпечить рівність прав батьків, що забезпечить гармонійний розвиток та належне виховання дитини, тому з варіантів спілкування батька із сином, наданих сторонами, суд враховуючи насамперед інтереси неповнолітньої дитини, вважає за доцільне встановити порядок спілкування, який наведено у висновку органу опіки та піклування.

Водночас суд зауважує, що в подальшому, з урахуванням вікових особливостей дитини, її потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

На підставі викладеного, керуючись статтями4,12,13,81,89,141,193,263-265,268,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною- задовольнити.

Визначити наступний порядок спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-щотижнево у неділю з 10-00 до 19-00 за місцем проживання дитини, батька, парках, ігрових майданчиках, театрі, кінотеатрі, тощо за попередньою домовленістю мiж батьками, враховуючи стан здоров`я дитини та батьків, а також бажання дитини щодо зустрiчi з батьком;

-у святкові дні: щороку: 19 грудня - День Святого Миколая, 31 грудня - Новий рік, 19 січня - свято Водохреща, свято Пасхи у час визначений, за домовленістю між батьками;

-18 жовтня - день народження батька дитини у час, визначений за домовленістю мiж батьками, враховуючи стан здоров`я дитини та батьків, а також бажання дитини щодо зустрічі з батьком;

-02 липня - день народження дитини з 15-00 до 19-00 за попередньою домовленістю між батьками, враховуючи стан здоров`я дитини та батьків, а також бажання дитини зустрічі з батьком;

-необмежене спілкування батька з сином засобами телефонного та комп`ютерного зв`язку;

-оздоровчі поїздки за межі України до дитячих санаторіїв та таборiв за бажанням дитини.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.І.Федоренко