Справа № 577/4521/21
Провадження № 2/577/1360/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 року м. Конотоп Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Потій Н.В.,

за участі секретаря Подейко Т.С.,

представника позивача адвоката Двінського Ю.В.,

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

представника відповідачів адвоката Бушти В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотоп цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа: Дубов`язівська об`єднана територіальна громада про захист честі та гідності фізичної особи та стягнення завданої шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції.

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у солідарному порядку 13000000 грн. В обгрунтування позову вказує, що батьками позивача є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Позивач проживає разом з батьком у АДРЕСА_1 . У дитинстві він тяжко захворів і 2 лютого 2005 року, на підставі акту МСЕК № 232 був визнаний інвалідом з дитинства і безстроково була встановлена друга група інвалідності. Знаючи, що при такому захворюванні, як у нього, дуже добре допомагають при лікування волоські горіхи, його батько ОСОБА_8 , з дозволу тодішнього голови Дубов`язівської селищної ради Марусиченко Т.П., засадив 13 гектарів землі, яка була у резерві селищної ради, саджанцями волоського горіха. Ці саджанці особисто він та його батько вирощували у своєму господарстві, власноручно проводили їх посадку та обоє весь час доглядали їх. При цьому мали на увазі, що частину вирощеного врожаю горіхів, кожного року будуть віддавати на потреби хворих дітей Конотопського будинку-інтернату для дітей з розумовими і фізичними вадами, розташованого у АДРЕСА_2 . Але коли дерева підросли і вже мали плодоносити, ОСОБА_1 трактором зорав 4 гектари землі під посадками волоських горіхів, ОСОБА_3 зорав 3 гектари, ОСОБА_10 зорав 3 гектари, а ОСОБА_2 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зорали по одному гектару землі, практично знищивши всі посаджені мною та батьком горіхові насадження. Таким чином ці вищеназвані особи принизили його та батькову честь і гідність, а разом з ними своєю неповагою принизили честь і гідність дітей будинку - інтернату, які так і не отримали цілющих властивостей волоських горіхів для поправки свого здоров`я. Вважаю, що така неповага до інвалідів і знищення багатолітньої праці завдала значної матеріальної та моральної шкоди, вартість якої він оцінює у 13 мільйонів гривень. Вважає, що відповідачі порушили його особисте немайнове право на повагу до гідності та честі.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Інші процесуальні дії у справі.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Двінський Ю.В. позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позові і прохав їх задовольнити. Суду пояснив, що його довіритель, які і його батько недієздатними не визнавалися. Вважав, що відповідачі знищивши насаджені дереві проявили неповагу до осіб з інвалідністю. Ці правовідносини охоплюються захистом честі і гідності та прохав стягнути з відповідачів 13 000000 грн. на користь Конотопського будинку-інтернату для дітей з розумовими і фізичними вадами.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав. Суду пояснив, що жодних насаджень волоських горіхів не знищував. Він має в користуванні 2 га землі, які у 2019 році були виділені йому Дубов`язівською сільською радою.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав і прохав відмовити в їх задоволенні. Пояснив, що про насадження позивачем волоських горіхів йому нічого не відомо. В процесі розпаювання соціальної сфери у 2009 році йому виділено 1,7 га землі, яку він передав в оренду ТОВ «Біолат» до 2029 року. Жодних насаджень волоських горіхів він не знищував.

Відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що у 2019 році йому виділено в користування 2 га землі на території Дубов`язівської сільської ради для ведення сільського господарства. На виділеній земельній ділянці була рілля, насаджень горіхів не було.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав і прохав відмовити в його задоволенні за безпідставністю.

Представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат Бушта В.І. прохала суд відмовити в задоволенні позову. Суду пояснила, що в користуванні ОСОБА_3 є земельна ділянка поблизу житлового будинку площею близько 40 соток, а також успадкована земельна ділянка площею 3,6 га, яка передана в оренду ТОВ «Ранок» . Звернула увагу, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що він взагалі вирощував якісь волоські горіхи. Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають в користуванні земельні ділянки виділені їм Дубов`язівською селищною радою. Позивач обрав неналежний спосіб захисту.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідач ОСОБА_10 , будучи повідомленим про час і місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади до суду не з`явився.

Третя особа Дубов`язівська об`єднана територіальна громада розгляд справи прохала провести у відсутності їхнього представника.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

З копії паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 09 лютого 2005 року вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Соснівка Конотопського району Сумської області. Згідно відмітки в паспорті, з 11.02.2005 року зареєстрований по АДРЕСА_3 (а.с. 4).

Відповідно до довідки МСЕК № 020599 від 02.02.2005 року, ОСОБА_4 , 1989 року народження, має другу групу інвалідності з дитинства, безстроково, непрацездатний, рекомендовано спостереження у лікаря психіатра (а.с. 5).

Відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_8 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

До позовної заяви долучено аркуші з надрукованими написами «Земля орендована повічно. Хазяїн Бог і ОСОБА_13 » (а.с. 8), «Охорона Бог і Диявол» (а.с. 10)

З письмової заяви від імені ОСОБА_4 , яка датована 20.09.2021 року, та адресована голові Дубов`язівської громади, Конотопському міськрайонному суду вбачається, що він проживає разом з батьком ОСОБА_8 в АДРЕСА_4 . Вісім років тому його батько узгодив насадження волоських горіхів з головою сільської ради ОСОБА_14 . Батько говорив, хто саме знищив насадження волоських горіхів. Енергетика Бога і Диявола всю цю інформацію фіксувала (а.с. 9).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.09.2019 року, ОСОБА_1 на праві власності на підставі рішення Дубов`язівської селищної ради від 09.08.2019 року належить земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер :08:004:1730, а ОСОБА_15 відповідно земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер :08:004:1733 (а.с. 52-53).

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що ОСОБА_4 є його сином та має інвалідність ІІ групи. Він разом з сином протягом 9 років, починаючи з 2012 року засадив 13 гектарів землі волоськими горіхами, плоди яких хотіли віддати на потреби дітей Конотопського будинку-інтернату для дітей з розумовими і фізичними вадами. З приводу виділення землі енергетика порадила йому вступити в контакт з головою сільської ради ОСОБА_14 , яка дозволила йому саджати волоські горіхи у будь-якому місці, де є вільна земля. Загальну площу засадженої землі він не міряв, а визначив приблизно. Він особисто за станом здоров`я на обліку ніде не перебуває. Обробляючи землю він ставив трафарети «Земля орендована Богом і дияволом». Через п`ять років висаджені дерева виросли до двох метрів. Відповідач ОСОБА_3 трактором задискував земельну ділянку і знищив 3 гектари висаджених дерев. Відповідач ОСОБА_5 знищив 1 гектар волоських горіхів, відповідач ОСОБА_10 знищив 3 гектари волоських горіхів, відповідач ОСОБА_1 трактором знищив 4 гектари горіхів. Йому ( ОСОБА_8 ) прийшло рішення від енергетики звернутися в суд з позовом до відповідачів та змусити останніх сплатити по 1 мільйону гривень за кожен гектар знищених дерев. До правоохоронних органів вони з сином не зверталися, оскільки все вирішує енергетика.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що з 1998 року по 2020 рік працювала селищною головою в с. Дубов`язівка. Жодних звернень від ОСОБА_4 чи його батька з приводу виділення їм земельних ділянок не було і земельні ділянки їм взагалі не виділялися. Позивач з батьком проживають у будинку покійної тещі ОСОБА_8 за якою рахується 30 соток землі. Щорічно для отримання субсидії сім`ї ОСОБА_4 видається довідка щодо цих 30 соток. Такої кількості земельних ділянок 13 га, про якій йде мова в позові, в користуванні позивача та його батька не було. Можливо ОСОБА_8 висаджував якість горіхи вдома на присадибній ділянці. На землях Дубов`язівської сільської ради така кількість волоських горіхів не висаджувалася. З приводу виділення земельних ділянок відповідачам пояснила, що до 2018 року частиною земель поза межами селищної ради, сільська рада не розпоряджалася. Спочатку розпорядником цих земель була районна державна адміністрація, потім обласна адміністрація. З червня 2018 року громада почала розпоряджатися цими землями. На 25 сесії сільської ради 7 скликання 11.11.2019 року було прийнято рішення про виділення по 2 га земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_15 в межах норм приватизації для ведення особистого селянського господарства. 19 березня 1999 року на 4 сесії 23 скликання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 виділялися в користування земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства, площі не пам`ятає. ОСОБА_6 було виділено земельну ділянку як учаснику бойових дій. ОСОБА_10 земельну ділянку успадкував.

ІV. Норми права.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 275 ЦК України Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень. (ст. 280 ЦК України).

Згідно зі ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Як вбачається з роз`яснень у п.4 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб (ч.3 ст. 23 ЦК України).

За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).

V. Оцінка суду.

Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог. При цьому суд керується наступним

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З урахуванням наведених норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як встановлено судом, позивач звернувся до суду із позовом про захист честі та гідності, в якому просить стягнути з відповідачів 13000000 гривень.

Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі Постанова) роз`яснив судам, що при розгляді зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Проте, у даному випадку відповідачами жодна недостовірна інформація яка б стосувалася позивача не поширювалася і відповідно відсутній юридичний склад правопорушення наявність якого могла бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації.

Що стосується тверджень про знищення відповідачами 13 гектарів волоських горіхів і заподіяння цим моральної шкоди, то такі обставини не доведені належними та допустимими доказами. Жодних документів (актів, рішень, договорів) про виділення позивачу такої площі земельної ділянки, а також огляд місця ймовірних насаджень правоохоронними органами чи органами місцевого самоврядування не надано. Натомість свідок ОСОБА_14 , яка з 1998 року по 2020 рік працювала селищною головою в с. Дубов`язівка підтвердила, що жодні земельні ділянки позивачу чи його батьку не виділялися, звернень з цього приводу від позивача не було, про існування такої площі волоських горіхів на території сільської ради їй невідомо. Відповідачам були виділені земельні ділянки у встановленому порядку. Покази вказаного свідка, попередженого про кримінальну відповідальність ст. 384-385 КК України, суд визнає достовірними, підстави не довіряти цим показами відсутні. Проте, покази свідка ОСОБА_8 про насадження ним із сином 13 гектарів волоських горіхів, які зростали протягом 8 років і були знищені відповідачами за допомогою трактора, викликають об`єктивний сумнів у їх достовірності, враховуючи, що свідок у своїх поясненнях посилається на енергетику Бога і Диявола, яка скеровувала його в цих діях.

Враховуючи, що порушень прав позивача на повагу честі, гідності чи знищення майна, на що посилався позивач не встановлено, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 263-265, 293, 294, 319, 354 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа: Дубов`язівська об`єднана територіальна громада про захист честі та гідності фізичної особи та стягнення завданої шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 28 грудня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_4 , 1989 року народження,мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ).

Представник позивача: ОСОБА_16 , юридична адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований: АДРЕСА_6 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований: АДРЕСА_6 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований: АДРЕСА_6 ).

Представник відповідачів: Адвокат Бушта Віта Олександрівна ( АДРЕСА_7 ).

Відповідач: ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований: АДРЕСА_6 ).

Відповідач: ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований: АДРЕСА_6 ).

Відповідач: ОСОБА_10 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 ).

Третя особа: Дубов`язівська селищна рада Конотопського району Сумської області (юридична адреса: смт. Дубов`язівка Конотопського району Сумської області, вул. В.Глуховця, 8, ).

Суддя Потій Н. В.