МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"09" лютого 2021 р. Справа №370/168/20
Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., при секретарі Захарченко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у залі суду у смт Макарів Київської області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,
ОСОБА_3 , (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про поділ майна, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила суд: в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за ОСОБА_3 право власності на:
-3/4 частини житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 87,3 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) право власності на:
-1/4 частини житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 87,3 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
В обгрунтування позову, позивач вказала, що 31.12.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, який 14.08.2019 року було розірвано.
Під час шлюбу вона та відповідач набули у власність:
- житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 87,3 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Окрім того, за час перебування у шлюбі позивачем та відповідачем було набуто у спільну сумісну власність:
Щодо відступлення рівності часток подружжя позивач посилаючись на вимоги ч. 2, ч. 3 ст. 70 СК України, вказала, що 07.03.2019 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва у цивільній справі №752/887/19 задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та на утримання дружини (матері), з якою проживають діти, яким:
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 2500, 00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 15 січня 2019 року і до повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку;
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 3000, 00 грн., починаючи з 15 січня 2019 року і до досягнення старшою дитиною трьох років.
04.06.2020року Постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, а Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 березня 2019 року змінено, та зменшено розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2 500 грн. до 1 500 грн. на кожну дитину, починаючи з 15 січня 2019 року і до досягнення кожною дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку;
зменшено розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання останньої з 3 000 грн. до 1 000 грн., починаючи з 15 січня 2019 року і до досягнення ОСОБА_6 трьох років.
10.04.2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилою Олегівною прийнято Постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 61801998) з виконання виконавчого листа № 752/887/19, виданого 26.06.2019 р. у частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 .
Окрім того, 10.04.2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилою Олегівною прийнято Постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 61802410) з виконання виконавчого листа № 752/887/19, виданого 26.06.2019 р. у частині стягнення аліментів на утримання дітей, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Із Розрахунку заборгованості зі сплати періодичних платежів № 4455 від 1020 року (аліменти на дружину), виданого приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Лановенко Л.О. слідує, що загальна заборгованість ОСОБА_2 згідно з виконавчим листом № 752/887/19 від 26.06.2019 року, виданого Голосіївським районним судом м. Києва станом на 31.07.2020 року становить 19 000, 00 грн.
Також, із Розрахунку заборгованості зі сплати періодичних платежів № від 31.07.2020 року (аліменти на дітей), виданого приватним виконавцем виконавчого у міста Київ Лановенко Л.О. загальна заборгованість ОСОБА_2 згідно з виконавчим листом № 752/887/19 від 26.06.2019 року, виданого Голосіївським районним судом м. Києва станом на 31.07.2020 року становить 43 503, 00 грн.
06.10.2020року в інтересах позивача приватному виконавцю, у провадженні якого перебувають наведені вище виконавчі провадження, було направлено Клопотання про надання розрахунку заборгованості вих. № 3057/20 від 06.10.2020 р., вих. № 3056/20 від 06.10.2020 р.
Станом на дату подання цієї заяви відповіді на наведені вище клопотання позивачу не надходили.
Окрім того, станом на дату подання цієї заяви наведена вище заборгованість у повному обсязі відповідачем не погашена.
З огляду на вищенаведене, позивач вбачає підстави для відступлення від рівності часток подружжя при здійсненні поділу спільної сумісної власності з урахуванням ухилення відповідача від матеріального забезпечення сім`ї та утримання дітей.
Ухвалою суду від 04.03.2020 року позовну заяву ОСОБА_3 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Окрім того, вказаною ухвалою позивача звільнено від сплати судового збору при подачі даного позову.
Ухвалою суду від 08.09.2020 року дану справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 13.10.2020 р., яке неодноразово відкладалось.
Ухвалою суду від 10.12.2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 09.02.2021 р.
У судовому засіданні 09.02.2021 року представник позивача адвокат Сібірцева О.С. позовні вимоги ОСОБА_3 підтримала, просила їх задовольнити з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Проти заочного розгляду справи не заперечила.
Належним чином повідомлений відповідач ОСОБА_2 ні в підготовче засідання, ні на судовий розгляд справи не з`явився, відзиву не подав. Тричі подавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. У клопотаннях від 16.10.2020 р. та 17.11.2020 р. причинами неявки відповідач вказував загострення епідеміологічної ситуації пов`язаної з пандемією гострої респіраторної хвороби COVID-19. Черговий раз клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача надійшло 09.02.2021 року. Причиною неявки вказано захворювання на двобічну пневмонію. Проте, враховуючи процесуальні строки розгляду справи, право відповідача на участь у судовому засіданні через представника, можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, жодним із яких відповідач не скористався, суд неявку відповідача розцінює як затягування розгляду справи та зловживанням своїми процесуальними правами. А щодо поданої відповідачем копії результатів дослідження суд відноситься критично, оскільки документ не належним чином засвідчений. Враховуючи думку представника позивача про можливість розгляду справи без участі відповідача, суд ухвалою від 09.02.2021 р. ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Заслухавши представника позивача, дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.12.2015 року, що встановлено рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.08.2019 року у цивільній справі 752/8767/19. Також вказаним рішенням шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_4 змінено на дошлюбне « ОСОБА_7 » (а.с. 7-9).
Також у період шлюбу у сторін по справі народилася діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 3,4).
З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 185102730 від 17.10.2019 року встановлено, що житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 87,3 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (розмір частки 1). Підставою виникнення права власності є рішення, серія та номер: 32, виданий 22.05.2017, видавник: Виконавчий комітет Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області (а.с. 6).
В той же час, статтею 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. №11 до майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.
Вказаний житловий будинок та земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя (сторін у справі).
Відповідно до п. 22 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11 вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Також, відповідно до статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 р. № 2658-111 (далі - Закон) оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб єкта оціночної діяльності.
Статтею 7 Закону встановлено, що проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим ... під час вирішення спорів.
Також, ч. 1 cт. 12 Закону передбачено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.
Так, відповідно до Звіту про оцінку вартості об`єкту нерухомого майна серії № ЖБО 051020-01 від 05.10.2020 р. вартість житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 87,3 кв.м., житловою площею 40, 6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 складає 1 858 137, 51 (один мільйон вісімсот п`ятдесят вісім тисяч сто тридцять сім гривень п`ятдесят одна копійка) грн. (а.с. 169-197).
З огляду на вищенаведене, загальна вартість майна подружжя, що належить сторонам у справі на праві спільної сумісної власності, становить 2 363 928, 41 (два мільйони триста шістдесят три тисячі дев`ятсот двадцять вісім гривень сорок одна копійка) грн.
Окрім того, частиною 2 статті 70 СК України передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім ї.
Частиною 3 статті 70 СК України передбачено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Пунктом 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року роз`яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 cт. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 cт. 60 СК України).
Так, 07.03.2019 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва у цивільній справі №752/887/19 задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та на утримання дружини (матері), з якою проживають діти, яким:
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 2500, 00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 15 січня 2019 року і до їх повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку;
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 3000, 00 грн., починаючи з 15 січня 2019 року і до досягнення старшою дитиною трьох років (а.с. 224-225).
04.06.2021року Постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково:
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 березня 2019 року змінено, зменшено розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2 500 грн. до 1 500 грн. на кожну дитину, починаючи з 15 січня 2019 року і до досягнення кожною дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку;

зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання останньої з 3 000 грн. до 1 000 грн., починаючи з 15 січня 2019 року і до досягнення ОСОБА_6 трьох років (а.с. 229-232).

10.04.2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилою Олегівною прийнято Постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 61801998) з виконання виконавчого листа № 752/887/19, виданого 26.06.2019 р. у частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 (а.с. 233).

Також, 10.04.2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилою Олегівною прийнято Постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 61802410) з виконання виконавчого листа № 752/887/19, виданого 26.06.2019 р. у частині стягнення аліментів на утримання дітей, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с. 234).

Як вбачається із Розрахунку заборгованості зі сплати періодичних платежів № 4455 від 31.07.2020 року (аліменти на дружину), виданого приватним виконавцем виконавчого округу Київ Лановенко Л.О. загальна заборгованість ОСОБА_2 згідно з виконавчим листом № 752/887/19 від 26.06.2019 року, виданого Голосіївським районним судом м. Києва станом на 31.07.2020 року становить 19 000, 00 грн. (а.с. 235-236).

Також, як вбачається із Розрахунку заборгованості зі сплати періодичних платежів № 4456 від 31.07.2020 року (аліменти на дітей), виданого приватним виконавцем виконавчого у міста Київ Лановенко Л.О. загальна заборгованість ОСОБА_2 згідно з виконавчим листом № 752/887/19 від 26.06.2019 року, виданого Голосіївським районним судом м. Києва станом на 31.07.2020 року становить 43 503, 00 грн. (а.с. 237-238).

06.10.2021 року в інтересах Позивача приватному виконавцю, у провадженні якого перебувають наведені вище виконавчі провадження, було направлено клопотання про надання розрахунку заборгованості вих. № 3057/20 від 06.10.2020 р., вих. № 3056/20 від 06.10.2020 р. (а.с. 239-243).

Станом на дату подання позовної заяви відповіді на наведені вище клопотання позивачу не надходили.

Станом на дату подання позову наведена вище заборгованість у повному обсязі відповідачем не погашена.

З огляду на наведені вище норми чинного законодавства України суд вбачає підстави для відступлення від рівності часток подружжя при поділі спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України закріплено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначений спосіб поділу спільної сумісної власності подружжя відповідає існуючим висновкам Верховного Суду, викладених у:

- Постанові від 05.12.2018 року у цивільній справі № 456/828/17, де зазначено, що статтею 70 СК України передбачено два випадки, коли суд має право відступити від начал рівності часток подружжя у праві спільної власності.

По-перше, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя у спільній сумісній власності подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. По-друге, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Крім цього, згідно із Законом від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, частину другу статті 70 СК України викладено із доповненням наступного змісту: «при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.»

Відповідно до роз`яснень, що містяться в абзаці третьому пункту 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України).

Аналізуючи наведені вище норми сімейного законодавства України, можна дійти висновку, що майно, яке набуте подружжям під час перебування у шлюбі, є об`єктом права спільної сумісної власності цього подружжя та у випадку вирішення питання про його розподіл підлягає поділу між сторонами у рівних частках.

Водночас за наявності обставин, передбачених частинами другою, третьою статті 70 СК України, які стосуються неналежного виконання одним із подружжя батьківських обов`язків та неналежного матеріальне забезпечення сім`ї, частку іншого з подружжя у такому майні може бути збільшено.

З огляду на вищенаведені норми Сімейного кодексу України, роз`яснення вищих судових інстанції, висновки, викладені у постановах Верховного Суду, а також фактичні обставини справи, які свідчать про ухилення відповідача від утримання позивача та дітей, існують обгрунтовані підстави для відступлення від рівності часток подружжя при поділі спільної сумісної власності у межах існуючого спору та збільшення частки позивача з метою якнайкращого забезпечення інтересів дітей, оскільки після розірвання шлюбу між сторонами двоє неповнолітніх дітей залишилися проживати із позивачем та перебувають на її утриманні, тоді як відповідач не належним чином приймає участь у матеріальному забезпеченні та вихованні дітей.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно із частиною першою статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте ними до шлюбу; майно, набуте ними за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно набуте ними за час шлюбу, але за кошти, які належали їм особисто; житло, набуте ними за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (стаття 70 СК України ).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно як установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

У постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки позивачем доведено належними, допустимими, достовірними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, відповідачем відповідними доказами їх не спростовано.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсується за рахунок держави, оскільки позивача звільнено від їх сплати і відсутні особи, які їх понесли.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 141, 265, 268, 282, 354-355 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна задовольнити.

В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за ОСОБА_3 право власності на:

-3/4 частини житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 87,3 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-3/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:003:0174, площею 0,0557 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Колонщина.

В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) право власності на:

-1/4 частини житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 87,3 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:003:0174, площею 0,0557 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Колонщина.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 19.02.2021 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ;

ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 .

Суддя А.В. Косенко