Справа № 266/1090/20
Провадженя№ 2/266/104/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2021 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Курбанової Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Макогон С.Б.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» про захист прав споживачів шляхом визнання недійсними договорів позики

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТОВ «Сучасний факторинг» про захист прав споживачів шляхом визнання недійсними договори позики №0 без дати та №1 без дати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що 29.10.2019р. вона звернулася до приватного підприємства «НЬЮ КРЕДІТ» для отримання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном. Представник ПП «НЬЮ КРЕДІТ» повідомив її про те, що для отримання послуг з працевлаштування за кордоном необхідно внести попередню оплату в розмірі 20 000,00грн. Вона не мала грошей для оплати послуг посередника з працевлаштування, тому представник ПП «НЬЮ КРЕДІТ» вмовив її оформити кредит у ТОВ «Сучасний факторинг», посилаючись на те, що вони завжди співпрацюють з цією фінансовою установою. До укладення між нею та відповідачем спірних договорів позики відповідачем були надані їй для ознайомлення паспорти позики за договором позики № 0 та № 1. Нею була досліджена зазначена у наданих їй паспортах позики інформація щодо умов кредитування, внаслідок чого вона прийшла до висновку щодо прийнятності запропонованих умов, які полягають у наступному: процентна ставка, відсотків річних - «0,01»; тип процентної ставки - «фіксована»; порядок зміни процентної ставки - «без зміни протягом дії кредитного договору»; платежі за додаткові та супутні послуги позикодавця, обов`язкові для укладення договору, грн. - «0»; наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором позики; пеня, грн. - «0»; штрафи, грн. - «-»; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, грн. - «0»; інші платежі - «0». Тому вона прийшла до висновку, що процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 0,01% на рік, а наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договорами позики відсутні/не передбачені. Перелічені у паспортах позик умови були прийнятні для неї, тому вона надала свою згоду на укладення з відповідачем спірних договорів. Однак у виданих їй відповідачем паспортах позики не були зазначені ані загальні витрати за кредитом, ані орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, ані реальна річна процентна ставка річних, тому відповідач не виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит. Відповідач надав їй для підписання договори позики №0 без дати, № 1 без дати з викладеними в них умовами, які взагалі не відповідають тим умовам, з якими її було ознайомлено. Можливості для ознайомлення з текстами договорів позики відповідач їй не надав, мотивуючи це тим, що вона вже ознайомлена з паспортами позик. Їй були терміново потрібні гроші для працевлаштування за кордоном, тому вона була змушена довіритися відповідачу та його завірянням щодо відповідності умов договорів умовам раніше наданих їй паспортів позики, підписавши договори. Однак, вже після підписання спірних договорів, вона вже вдома ретельно ознайомилася з їх умовами, з яких вбачається, що замість зазначеної у паспорті кредиту процентної ставки в розмірі 0,01% річних, договором № 0 встановлена процентна ставка на рівні 59,52% річних, а договором № 1 - 59,68% річних. Окрім того, пунктом 3.1.2. договору № 1 передбачена плата за оформлення договору позики в сумі 1 250,00 грн., що також не було передбачено паспортом позики, з яким її ознайомив відповідач. Умови оскаржуваних договорів не відповідають її волевиявленню та були нею підписані лише тому, що відповідач, надавши їй для ознайомлення паспорт позики, приховав від неї об`єктивну інформацію щодо сукупної вартості кредиту, вказав занижені значення процентної ставки як істотної умови договору, тим самим ввівши її в оману, тому вона вимушена звернутися до суду і просить захистити її права споживача шляхом визнання недійсними договору позики №0 без дати та договору позики № 1 без дати, укладених між нею та ТОВ «Сучасний факторинг».

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06.03.2020 року провадження у вказаній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.

02.06.2020р. представник відповідача до суду надав відзив, в якому у задоволенні позову просив відмовити.

Позивачка ОСОБА_1 до суду надала заяву, якою підтримала позовну заяву, позов просила задовольнити, справу розглянути за її відсутності.

Представник відповідача Гольдіна В.О., яка діє на підставі довіреності, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила відмовити у задоволенні позову.

Суд дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 627 та ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з приписами ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А частиною другою цієї статті передбачені загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі: особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідних обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підставою недійсності правочину у відповідності до ст.215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

За змістом статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 02.12.2015 року в справі № 6-1341цс15.

Аналізуючи норму ст. 18 цього Закону, можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування», кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Згідно із ч. 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

Судом встановлено, що 29.10.2019р. між позивачкою та ТОВ «Сучасний факторинг» укладено договір позики № 1, попередньо ОСОБА_1 отримала паспорт позики за вказаним договором, згідно з п. 4 якого зазначена процентна ставка, відсотків річних - «0,01»; тип процентної ставки - «фіксована»; порядок зміни процентної ставки - «без зміни протягом дії кредитного договору», реальна річна процентна ставка, відсотків річних не зазначена та містить застереження, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки є репрезентативними (а.с. 80-81).

Позивачкою була підписана заява до договору позики № 1 від 29.10.2019р., згідно з якою ОСОБА_1 підтвердила, що до моменту укладення договору позики ознайомлена з умовами паспорту позики та отримала детальну інформацію, яка зазначена у ч. 2, ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» та заява на отримання споживчого кредиту (а.с. 76-77, 79).

Згідно з п. п. 3.1., 3.1.2, 3.3, 3.4 договору № 1 від 29.10.2019р. сума позики за даним договором становить 6250грн. Плата за оформлення договору позики становить 1250,00грн. Проценти за користування позикою встановлюються на рівні 0,01% від суми позики за календарний місяць та нараховуються авансом на початку кожного місяця користування позикою. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 59,68% річних від суми позики (а.с. 70-75).

Відповідно до довідки до договору позики № 1 від 29.10.2019р., позичальнику було видано позику на виконання п. 3.1 договору та позичальником виконано зобов`язання за договором у повному обсязі, без відсотків та комісій, і штрафів, з 20.12.2019р. вказаний договір свою дію припинив, у зв`язку з виконанням сторонами своїх зобов`язань (а.с. 94).

Згідно з додатком № 2 до договору позики № 1 від 29.10.2019р. між сторонами узгоджений графік платежів, в якому помісячно зазначено суму місячних платежів, погашення основної суми позики, суми позики за комісією, суму відсотків за позикою, дати платежів, а саме з 30.12.2019р. по 29.10.2020р. позивачка повинна була сплатити разом за погашення основної суми позики - 6250,00грн., комісію за позикою 3437,50грн., відсотків 0,28, а всього 9687,78 грн. (а.с. 78).

Відповідно до п. 4 паспорту позики за договором позики № 0 від 19.12.2019р., укладеному між позивачкою та ТОВ «Сучасний факторинг» зазначена процентна ставка, відсотків річних - «0,01»; тип процентної ставки - «фіксована»; порядок зміни процентної ставки - «без зміни протягом дії кредитного договору», реальна річна процентна ставка, відсотків річних не зазначена та містить застереження, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки є репрезентативними (а.с. 90-91).

Позивачкою була підписана заява до договору позики № 0 від 19.12.2019р., згідно з якою ОСОБА_1 підтвердила, що до моменту укладення договору позики ознайомлена з умовами паспорту позики та отримала детальну інформацію, яка зазначена у ч. 2, ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» та заява на отримання споживчого кредиту (а.с. 87-88, 92).

Згідно з п. п. 3.1., 3.4, 3.5. договору № 0 від 19.12.2019р. сума позики за даним договором становить 26875,00грн. Проценти за користування позикою встановлюються на рівні 0,01% від суми позики за календарний місяць та нараховуються авансом на початку кожного місяця користування позикою. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 59,52% річних від суми позики (а.с. 82-86).

Згідно з додатком № 2 до договору позики № 0 від 19.12.2019р. між сторонами узгоджений графік платежів, в якому помісячно зазначено суму місячних платежів, погашення основної суми позики, суми позики за комісією, суму відсотків за позикою, дати платежів, а саме з 03.02.2020р. по 19.06.2020р. позивачка повинна була сплатити разом за погашення основної суми позики - 26875,00грн., комісію за позикою 8062,50грн., відсотків 1,19, а всього 349328,69 грн. (а.с. 89).

Згідно з договором поруки № 0 від 19.12.2019р., поручителем по зобов`язаннями позивачки за договором позики № 0 від 19.12.2019р. є ОСОБА_2 (а.а. 98-99).

Відповідно до довідки до договору позики № 0 від 19.12.2019р., позичальнику було видано позику на виконання п. 3.1 договору в сумі 26875,00грн., станом на 08.05.2020р. позичальником допущено порушення умов договору, заборгованість складає 36282,44грн., з яких прострочена за основною сумою позики 17916,98грн., за простроченою комісією - 5375,00грн., за простроченими процентами 1,12грн., строкова заборгованість за основною сумою позики 8958,02грн., строкова заборгованість за комісією - 1343,75грн., строкова заборгованість за процентами 0,07грн. (а.с. 96).

Судом також встановлено, що відповідач ТОВ «Сучасний факторинг» у письмовій формі надав позичальнику у повному обсязі всю необхідну інформацію (паспорт споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит), кредитний договір з додатками, графіком платежів, містить усі умови, передбачені положеннями Закону України «Про споживче кредитування», сторони узгодили всі істотні умови договору, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, строк, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Отже, суд приходить до висновку, що зміст договору є зрозумілим до прочитання і не може розцінюватися як надання інформації у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб, принаймні в межах тих доводів, які зазначає позивач у позовній заяві.

Щодо посилань позивачки на несправедливість даних умов, то суд не погоджується з тим, що вказані умови договору є несправедливими чи є проявом нечесної практики, оскільки позивачка однозначно розуміла розмір процентів, розмір своїх витрат по кредиту і плати за кредитні кошти, наслідки, і у разі якби вважала для себе укладення договору і отримання кредитних коштів на умовах сплати таких відсотків невигідним чи неспівмірним платі за отриману послугу - мала абсолютну і необмежену можливість та право договору не укладати.

Пунктами 4.1.1 договору позики № 1 від 29.10.2019р. та № 0 від 19.12.2019р., передбачено, що позичальник має право відмовитись від отримання позики до сплати 14 днів від дати отримання позики на картковий рахунок.

Отже, позивачка не була позбавлена можливості відповідно до вказаного пункту спірного договору, що узгоджується з положеннями статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» відмовитися від договорів протягом 14 календарних днів від дати їх укладення.

Проте, у вказані строки позивачка від договору не відмовилася, жодних заперечень щодо його змісту не висловлювала, що свідчить про її згоду з умовами укладеного договору.

Аналогічний правовий висновок зроблено в постанові КЦС ВС від 01.04.2020 №583/3343/19 (61-22778св19).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачці при укладанні оспорюваних договорів було достеменно відомо суму кредиту, дату видачі кредиту, строк, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, що також підтверджено графіками платежів, де чітко зазначені суми, які щомісячно належать до сплати. Твердження позивачки про те, що їй не надали змоги прочитати вказані договори перед їх підписанням, суд до уваги не бере, оскільки про примушення до підпису вказаних договорів позивачкою не заявлено, а реалізація свого волевиявлення при укладанні договорів, в частині ознайомлення з документами, як і наслідки не ознайомлення з ними перед підписом несе кожна зі сторін договору самостійно.

Крім того, позивачкою надані договори позики №0 без дати та №1 без дати, які не відповідають договорам, що надані відповідачем з датами та підписами сторін, які були долучені до відзиву, що отриманий позивачкою, відповіді на який позивачка суду не надала.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що договори позик №0 та №1, укладені між сторонами, є несправедливим щодо неї, що кредитодавець застосував нечесну практику, і судом в межах заявлених позовних вимог не встановлено порушення прав позичальника у даних договорах.

Всі твердження позивачки з даного приводу судом розцінюються як спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від власної добросовісної поведінки при виконанні взятих на себе за договорами позик зобов`язань.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати на рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» про захист прав споживачів шляхом визнання недійсними договори позики №0 та №1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Дата складання повного судового рішення - 20.12.2021 року.

Суддя Курбанова Н. М.

Відомості щодо учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг», , м. Київ, вул. Предславинська, буд. 28