печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2021 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Бусик О.Л.

при секретарі Шевчук А.В.

учасники справи:

позивач: Первинна профспілкова організація співробітників акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

відповідач: акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

третя особа: член правління акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - адвоката Роїк Олени Олександрівни про закриття провадження у справі за позовом Первинної профспілкової організації співробітників акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа - член правління акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ОСОБА_1, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, в якій Первинна профспілкова організація співробітників АТ КБ «Приватбанк» просить визнати бездіяльність АТ КБ «Приватбанк», що полягає у невиконанні вимоги Первинної профспілкової організації співробітників АТ КБ «Приватбанк» від 12 серпня 2021 року про розірвання трудового договору з членом правління АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 протиправною та зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» в особі його наглядової ради, розірвати трудовий договір з членом правління АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 за допущені ним порушення трудового законодавства та звільнити його із займаної посади.

Ухвалою судді від 05 жовтня 2021 року у справі відкрито провадження для розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

27 жовтня 2021 року на адресу суду від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» - Роїк О.О. надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, яке мотивоване тим, що 20 вересня 2021 року Дніпровським районним судом м. Києва відкрито провадження в справі № 755/15233/21 за позовом ОСОБА_1 до Первинної профспілкової організації співробітників організації співробітників АТ КБ «Приватбанк», третя особа АТ КБ «Приватбанк», про визнання незаконним та скасування рішення, якою підтверджується, що рішення Первинної профспілкової організації співробітників АТ КБ «Приватбанк» про направлення вимоги від 12 серпня 2021року наразі оскаржується, отже строк її виконання зупинений відповідно до ст. 45 КЗпП України, тому як факт бездіяльності наглядової ради АТ КБ «Приватбанк» щодо виконання згаданої вимоги, так і предмет спору відсутні.

22 грудня 2021 року від представника відповідача та представника третьої особи надійшли клопотання про розгляд клопотання про закриття провадження у справі.

Суд, вивчивши подане клопотання, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено та відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень підтверджується, що 20 вересня 2021 року Дніпровським районним судом м. Києва відкрито провадження в цивільній справі № 755/15233/21 за позовом ОСОБА_1 до Первинної профспілкової організації співробітників організації співробітників АТ КБ «Приватбанк», третя особа АТ КБ «Приватбанк», про визнання незаконним та скасування рішення.

З цієї ж ухвали вбачається, що позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення комітету Первинної профспілкової організації співробітників АТ КБ «Приватбанк», оформлене протоколом №90 від 11 серпня 2021 року, про звернення до наглядової ради АТ КБ «Приватбанк» з вимогою розірвання трудового договору (контракту) з членом правління АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 .

З доданого позивачем до матеріалів вказаної справи протоколу № 95 від 08 вересня 2021 року вбачається, що комітетом Первинної профспілкової організації співробітників АТ КБ «Приватбанк» прийнято рішення про оскарження до суду бездіяльності наглядової ради АТ КБ «Приватбанк» щодо виконання вимоги профспілки, затвердженої протоколом комітету профспілки № 90 від 11 серпня 2021 року та про зобов`язання АТ КБ «Приватбанк» в особі наглядової ради звільнити члена правління АТ КБ «Приватбанк» Лебединця І.А. шляхом розірвання з ним трудового договору.

Таким чином, предметом розгляду Дніпровським районним судом м. Києва є рішення Первинної профспілкової організації співробітників АТ КБ «Приватбанк», яке громадська організація просить суд зобов`язати примусово виконати в межах розгляду цієї справи.

Інформація про розгляд по суті судом першої інстанції справи № 755/15233/21 та про ухвалення відповідного рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня і, таких доказів не надано й стороною відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у ст. 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібних правових висновків Верховний Суд дійшов також у постановах від: 10 квітня 2019 року в справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), 13 травня 2020 року в справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), 09 вересня 2020 року в справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинстває справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а, відповідно, і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Таким чином, сам по собі факт відкриття судом провадження в справі № 755/15233/21 про оскарження ОСОБА_1 рішення Первинної профспілкової організації співробітників АТКБ «Приватбанк», оформлене протоколом № 90 від 11 серпня 2021 року, вказує лише на виникнення і зміну по справі всієї сукупності цивільних процесуальних правовідносин між сторонами, однак жодним чином не свідчить про одержання останнім захисту та позитивне вирішення справи, тобто між сторонами спір ще не вирішений та, існуючі суспільні відносини, що регулюються нормами матеріального права не змінилися, а відповідний оспорюваний правовий акт, прийнятий колегіальним органом, не втрачає свою юридичну силу та продовжує діяти, тому підстав вважати, що предмет спору відсутній, немає.

Отже, доводи представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» - адвоката Роїк О.О. про наявність правових підстав для закриття провадження в указаній справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України є помилковими, в зв`язку із чим, клопотання останньої не підлягає задоволенню.

Разом із тим, суд, вважає, що провадження в цій справі підлягає закриттю з огляду на те, що зазначений спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом п. 10 ч.1 ст. 20 названого Кодексу господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

За змістом ст. 3 ГК України учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів. Сферу господарських відносин становлять господарсько - виробничі, організаційно-господарські та внутрішньо-господарські відносини. Господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб`єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності. Під організаційно-господарськими відносинами у цьому Кодексі розуміються відносини, що складаються між суб`єктами господарювання та суб`єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю. Внутрішньогосподарськими є відносини, що складаються між структурними підрозділами суб`єкта господарювання, та відносини суб`єкта господарювання з його структурними підрозділами.

За змістом ст. ст. 1, 2 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» професійна спілка (профспілка) - добровільна неприбуткова громадська організація, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання). Первинна організація профспілки - добровільне об`єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі.

З позовної заяви вбачається, що на думку позивача, протиправна бездіяльність відповідача полягає в нерозірванні трудового договору з членом правління АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 , що суперечить приписам ст. 45 КЗпП України.

За змістом ст. 45 КЗпП України на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». У разі, коли рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) не виконано і не оскаржено у зазначений строк, виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) у цей же строк може оскаржити до суду діяльність або бездіяльність посадових осіб, органів, до компетенції яких належить розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи, організації.

Як вбачається з матеріалів справи,відповідач АТ КБ «ПриватБанк» є державним банком, тобто юридичною особою, бездіяльність якого оскаржується в межах цієї справи.

Крім того, як встановлено вище,позивач - Первинна профспілкова організація співробітників АТ КБ «Приватбанк», є громадською організацією, та згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search/person-result) є зареєстрованою юридичною особою.

Таким чином, позивачем (юридичною особою) ставиться питання про визначення законності щодо вирішення питання з діяльності іншої юридичної особи - державного банку, а саме звільнення члена правління банку, що відповідно до ст.39 Закону України «Про банки і банківську діяльність» належить до його компетенції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За викладених обставин, суд, вважає, що вказана справа за своїм суб`єктним складом та змістом позовних вимог, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а вказаний спір віднесено до юрисдикції господарських судів, у зв`язку із чим, провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ, як передбачено ч.1 ст. 256 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15 Цивільного кодексу України, ст. 3 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 20 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 1-13, 19, 58, 62, 142, 255, 256, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - адвоката Роїк Олени Олександрівни про закриття провадження в справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України - відмовити.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом Первинної профспілкової організації співробітників акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа - член правління акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ОСОБА_1, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Роз`яснити позивачу його право на звернення з позовом у порядку господарського судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя О. Л. Бусик