Справа № 610/3401/21
Провадження № 2/610/1029/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2021 Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Тімонової В.М.,

за участю секретаря судового засідання Бартєнєвої Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Балаклія Харківської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 610/3401/21 (провадження № 2/610/1029/2021) за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», треті особи: Балаклійський відділ державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2021 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», треті особи: Балаклійський відділ державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 2079, вчинений 29 листопада 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є майновим поручителем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за його кредитними зобов`язаннями перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» згідно кредитного договору № HАТ0GA00000027 від 18.12.2007, на підставі договору іпотеки HAT0GA00000027, посвідченого 18.12.2007 приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Соколовою С.О., за реєстровим № 3744, за яким зазначене нерухоме майно передано в іпотеку АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Позовна заява обґрунтована тим, що 22.09.2021 постановою старшого державного виконавця Балаклійського відділу Державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Волковою М.О. відкрито ВП № 66901136 з примусового виконання виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі № 2079, вчиненого 29.11.2018 Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності позивачу, оскільки вона є майновим поручителем ОСОБА_2 , на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК». На час вчинення виконавчого напису у розпорядженні приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. не було усіх необхідних документів, за якими звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок з надвірними спорудами провадиться у безспірному порядку, а також нотаріусом не було дотримано вимог законодавства, яке регулює порядок вчинення виконавчих написів на документах, які свідчать про безспірність заборгованості та можливість звернення стягнення на нерухоме майно.

Після отримання кредиту ОСОБА_2 в ЗАТ КБ «ПриватБанк» (на підставі кредитного договору від 18.12.2007) у розмірі 17520,99 доларів США на термін до 15.12.2017 зі сплатою відсотків за користування кредитом, в якому вона є майновим поручителем (на підставі договору іпотеки від 18.12.2007), а саме нерухоме майно житловий будинок з надвірними спорудами, в жовтні 2016 після звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до Балаклійського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , заочним рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 16.11.2015 по справі №610/3335/15-ц позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за вказаним вище кредитним договором (заборгованість за кредитом, по процентам за користування кредитом, по комісії, пеня, штрафи) у розмірі 7211,29 доларів США, що за курсом на той момент 155836,04 грн.

29.11.2018 приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на нерухоме майно житловий будинок з надвірними будівлями, як майнового поручителя ОСОБА_2 , яке належить їй на праві власності, на виконання кредитного зобов`язання ОСОБА_2 перед відповідачем за рахунок коштів, отриманих від реалізації цього майна, запропоновано задовольнити вимоги відповідача у розмірі 368161,97 грн (заборгованість за кредитом, заборгованість за відсотками, комісія, пеня, штрафи, витрати пов`язані з вчиненням виконавчого напису).

23.02.2016 державним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа виданого судом про стягнення з ОСОБА_2 158173,58 грн, який 29.06.2021 повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника. На підставі інформації наданої державною виконавчою службою, на користь стягувача утримано з ОСОБА_3 й перераховано грошову суму в розмірі 44259,50 грн, а вже 26.10.2021 стягувачем повторно пред`явлено виконавчий лист для стягнення в сумі 113914,08 грн. Наразі, у зв`язку з ситуацією в країні, вона отримує заробітну плату в мінімальному розмірі, а чоловік є зареєстрованим безробітним.

Вважає, що виконавчий напис є спірним, вчиненим з порушенням трирічного загального строку давності, без дотримання письмових доказів вимоги стягувача та наявності безспірності стягуваної заборгованості, незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню.

Зазначила, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не було надано приватному нотаріусу необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості позивача.

Вказала, що право примусового стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідача з`явилось в 2015, а в 2018 він ним скористався, що свідчить про те, що з моменту виникнення у відповідача права примусового стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки сплило більше 3 років. Строк провадження стягнення за виконавчим написом десять років дев`ять місяців вісім днів, тобто пеня нарахована також за строк понад 10 років, що суперечить законодавству, правовим позиціям ВП ВС, адже право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом після рішення суду та спливу визначеного договором строку кредитування припиняється. Але виконавчий напис, всупереч цьому, містить посилання на заборгованість за процентами, пеню, комісію та штрафи, які пред`являлися самому позичальнику та відображені в заочному рішенні суду від 16.11.2015.

Позивач вважає, що нотаріусом було порушено Порядок вчинення нотаріальних дій та вимоги Закону України «Про нотаріат», тому оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з пред`явленням позову ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, яку ухвалою від 03.11.2021 задоволено, зупинене стягнення на підставі виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі під № 2079, вчинений 29.11.2018 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок з надвірними спорудами, розташованого у АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , яка є поручителем ОСОБА_2 , за його кредитними зобов`язаннями перед АТ КБ «ПриватБанк» згідно кредитного договору № НАТ0GA00000027 від 18.12.2007, на підставі договору іпотеки № НАТ0GA00000027, посвідченого 18.12.2007 приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Соколовою С.О. за реєстровим № 3744, за яким зазначене нерухоме майно передано в іпотеку АТ КБ «ПриватБанк», яке здійснюється старшим державним виконавцем Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Волковою М.О. у виконавчому провадженні № 66901136.

Ухвалою судді від 05.11.2021 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

21.12.2021 від представника відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду надійшов відзив, у якому просила поновити пропущений процесуальний строк на подання відзиву та відмовити у повному обсязі у задоволенні позову, вважає його необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. Зазначила, що виконавчий напис був вчинений нотаріусом з додержанням вимог Закону України «Про нотаріат».

Щодо клопотання представника відповідача про поновлення строку для подання відзиву суд приходить до висновку про його задоволення, оскільки причини, на які посилається представник відповідача, що перешкоджали своєчасно подати відзив, є поважними; докази надані з відзивом мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Позивач подала до суду клопотання, відповідно до якого, позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу за її відсутності, заперечувала проти відзиву відповідача з підстав викладених в позовній заяві. Зазначила, що відзив не був надісланий третій особі, яка взагалі не значиться у ньому Балаклійському відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, у відзиві просила розглядати справу за її відсутності.

Представник третьої особи Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлявся, причини неявки суду не повідомив, заяв або клопотань від нього не надходило.

Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. надіслала поштою до суду заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 29.11.2018 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис ННР 540266, зареєстрований у реєстрі за № 2079, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» нерухомого майна житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , за рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано стягнути 13057,14 доларів США, що за курсом НБУ на 16.10.2018 становить 364661,97 грн, з яких: заборгованість за кредитом 4172,03 долара США, заборгованість за відсотками 1129,91 доларів США, комісія 1156,23 доларів США, пеня 6016,28 доларів США, штраф (фіксована частина) 8,95 доларів США, штраф 573,72 долари США, що з урахуванням витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису (3500,00 грн) 368161,97 грн. Як убачається зі змісту вказаного виконавчого напису, заборгованість стягнуто за кредитним договором № HAT0GA00000027 від 18.12.2007, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 . Нерухоме майно житловий будинок з надвірними будівлями на підставі договору іпотеки № HAT0GA00000027 посвідченого 18.12.2007 приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Соколовою С.О. за реєстровим № 3744, передане в іпотеку Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». Строк, за який провадиться стягнення десять років дев`ять місяців двадцять вісім днів, а саме з 18.12.2007 по 16.10.2018 (а.с. 16).

Старшим державним виконавцем Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Волковою М.О. постановою від 22.09.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 66901136 з примусового виконання виконавчого напису № 2079, виданого 29.11.2018 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на нерухоме майно житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем ОСОБА_2 (а.с. 17).

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу наведених вище норм можна зробити такі висновки.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Такий висновок щодо застосування відповідних норм права викладено у постанові Верховного Суду від 14 серпня 2019 року в цивільній справі № 569/8884/17 (провадження № 61-48189св18).

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічний висновок щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19).

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Такий висновок щодо застосування вказаних норм зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року за наслідками розгляду цивільної справи № 444/9519/12 (касаційне провадження № 14-10цс18).

Аналізуючи зазначене вище, виконавчий напис може бути вчинений за наявності одночасно двох умов, а саме: з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років та підтверджено безспірність заборгованості.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Оскільки відповідно до умов договору погашення кредиту, процентів та інших платежів повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань.

Як встановлено судом, 18.12.2007 між ОСОБА_2 і Закритим акціонерним товариством «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», було укладено кредитний договір № НАТ0GA00000027. Згідно до п. 7.1 вказаного договору, позивач зобов`язується надати відповідачу кредитні гроші шляхом видачі готівки через касу на строк з 18.12.2007 по 15.12.2017 включно, у вигляді не поновлювана лінія (Кредит) у розмірі 17520,99 доларів США зі сплатою відсотків та винагород (а.с. 22-22).

18.12.2007 між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК, та ОСОБА_1 , майновим поручителем ОСОБА_2 , укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки № НАТ0GA00000027. Згідно до п. 35.5 цього договору, сторони визначили, що вартість предмета іпотеки (житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ) складає 112714,53 грн (а.с. 23-25).

Заочним рішенням Балаклійського районного суду Харківської області № 610/3335/15-ц від 16.11.2015 позов Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № НАТ0GA00000027 від 18.12.2007 задоволено, вирішено стягнути заборгованість у розмірі 7211,29 доларів США (6023,27 долара США заборгованість за кредитом, 501,14 долар США заборгованість по процентам за користування кредитом, 218,75 доларів США заборгованість по комісії, 113,72 доларів США пеня, 11,57 доларів США штраф (фіксована частина), 342,84 долара США штраф (процентна складова), що за курсом 21,61 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.07.2015 складає 155836,04 грн (а.с. 29).

Постановою від 23.02.2016 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Балаклійського районного управління юстиції Харківської області відкрито виконавче провадження № 50278878 за виконавчим листом №610/3335/15-ц виданого 19.01.2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 158173,58 грн (а.с. 30).

Довідкою Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) підтверджено, що за виконавчим провадженням № 50278878 з доходів боржника ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» утримано та перераховано грошову суму у розмірі 44259,50 грн (а.с. 32).

Згідно оспорюваного виконавчого напису, стягнення заборгованості здійснено за період з 18.12.2007 до 16.10.2018 (а.с. 16).

У відзиві відповідача зазначено, що всі зарахування на погашення заборгованості, які надійшли в порядку примусового виконання рішення у справі № 610/3335/15-ц за виконавчим провадженням № 50278878 були враховані при визначенні залишку заборгованості станом на дату вчинення виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Інформація про наявність у суді іншого позову стягувача до боржника чи боржника до стягувача сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості.

Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 02.07.2019 по справі № 916/3006/17 провадження 12-278гс18.

Відповідно умов договору іпотеки від 18.12.2007 у випадку порушення договору про іпотечний кредит, договору іпотеки позичальником, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. Звернення стягнення здійснюється на підставі цього договору, виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду.

26.10.2018 позивачем на ім`я боржника та іпотекодавця ОСОБА_1 , за адресою, яка зазначена в кредитному договорі та договорі іпотеки, було направлено поштовими засобами, письмову вимогу про усунення порушень і встановлений строк для усунення 30 календарних днів з дати відправлення вимоги (а.с. 94-97). Вимога про усунення порушення боржником та іпотекодавцем виконана не була.

Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. затверджений наказом Міністерства юстиції 22.02.2012 N9296/5 вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання. Направлення такої вимоги іпотекодавцю про усунення порушень основного зобов`язання обґрунтовується саме тим, що іпотекодавець має право замість боржника усунути порушення основного зобов`язання і тим самим убезпечити себе від звернення стягнення на належний йому предмет іпотеки. Такий правовий висновок викладений в постанові ВП ВС від 29.09.2020 № 757/13243/17.

Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється.

Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

У пункті 1-1 Переліку зазначено, що для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Згідно до підпункту 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Сам факт звернення кредитора до суду не є підставою для визнання заборгованості спірною, позаяк спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї, а за об`єктивним закріпленням такого виду заборгованості у Переліку.

Відповідний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 15 січня 2020 року по справі № 305/2082/14-ц провадження № 14-557цс19.

Матеріали справи свідчать про те, що на момент вчинення виконавчого напису спір про право був відсутній.

Крім того, 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017.

Тобто, на час розгляду справи редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Міністерство юстиції України в своєму листі № 5232/19.5.6/32-20 від 25.06.2020, адресованому начальникам міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції прямо вказало на незаконність виконавчих написів нотаріусів у разі відсутності нотаріального засвідчення самого договору.

З огляду на викладене, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису дотримався норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а відтак суд робить висновок про необґрунтованість позовних вимог.

Не бере до уваги суд і доводи позивача щодо не направлення відповідачем відзиву третій стороні Балаклійському відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), оскільки в матеріалах справи містяться докази фактичного погодження державним виконавцем з позицією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» викладеною у відзиві, що вбачається з розгляду старшим державним виконавцем Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Волковою М.О. заяви стягувача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про примусове виконання виконавчого напису № 2079 виданого 29.11.2018 приватним нотаріусом Бондар І.М. та як наслідок відкриття виконавчого провадження № 66901136 власною постановою від 22.09.2021.

Таким чином, вирішуючи питання правомірності вчинення виконавчого напису у розумінні статті 88 Закону України «Про нотаріат» суд враховує, що наявність спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника та жодним чином не свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису, а отже робить висновок про необхідність відмовити у задоволенні позову.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», треті особи: Балаклійський відділ державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, .

Третя особа-1: Балаклійський відділ державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), місцезнаходження: 64207, Харківська область, м. Балаклія, пл. Ростовцева, буд. 1, .

Третя особа-2: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Центральна, буд. 6, офіс 9.

Повний текст рішення складено 29 грудня 2021 року.

Суддя В.М. Тімонова