Справа № 607/5683/20
Провадження № 2/758/3238/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

17 серпня 2021 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання - Волошиній А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2020 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва - Юхименко Ольга Леонідівна про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №17654 вчиненого 05 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною та визнання такою, що не підлягає виконанню постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольгою Леонідівною.

Позов мотивний тим, що 05.08.2019 р. приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис № 17654, яким було стягнено з позивача на користь АТ «ПУМБ» заборгованість в сумі 12 618,25 грн. Зазначає, що 18.03.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 59886800, відкритого на підставі виконавчого напису № 17654, вчиненого 05.08.2019 року приватним нотаріусом. Вказує про відсутність безспірності грошової вимоги, а тому сума заборгованості не відповідає фактичним обставинам та не є безспірною. Крім того, зазначила, що в кредитних відносинах з відповідачем не перебувала.

На підставі Ухвали Тернопільського районного суду Тернопільської області від 03.04.2020 р. матеріали вищевказаної позовної заяви надійшли для розгляду, за підсудністю, до Подільського районного суду м. Києва.

Ухвалою суду від 17.07.2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 20.11.2020 р., після усунення недоліків, відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

17 серпня 2021 року Подільським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Юхименко Ольга Леонідівна в частині вимог про визнання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольгою Леонідівною.

В судове засідання позивач не з`явилася, позивач подала заяву через електронну пошту суду, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позові, просила їх задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи.

Третя особа - ПН КМНО Хара Н.С. в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином, заяв/клопотань до суду не подавала.

Третя особа - приватний виконавець Юхименко О.Л. в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином, заяв/клопотань до суду не подавала.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що, як вбачається з постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.03.2020 р., у виконавчому провадженні № 59886800, - 05 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 17654, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором в сумі 12 618,25 грн. Факт зміни прізвища позивача підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 8).

Обґрунтовуючи позов, позивач посилалася на те, що кредитних зобов`язань з відповідачем не має, банком не надано документів, які можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача, про наявність боргу позивачу не було відомо та вона не повідомлялась про наявність боргу, а тому приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що позивачем в позові зазначено про те, що між позивачем та Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» ніколи не було укладено кредитного договору. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис № 17654 від 05.08.2019 року у зв`язку із боргом за кредитним договором, укладеним між позивачем та Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк».

Як вбачається з постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.03.2020 року, нею відкрито виконавче провадження ВП № 59886800, на підставі спірного виконавчого напису.

При цьому, сам вищевказаний виконавчий напис до матеріалів справи не доданий, та, при зверненні позивача із позовом до суду, не скористалась своїм правом, щодо надання відповідних доказів, із клопотаннями про витребування доказів не зверталась, а відтак в матеріалах справи відсутні документи (докази) на підставі яких приватний нотаріус Хара Н.С. вчинив спірний виконавчий напис.

В доводах свого позову, позивач зазначає про відсутність належних документів для вчинення виконавчого напису, тоді як такий напис, з якого б можна зробити подібний висновок - відсутній.

При цьому, судом не встановлено перепон для ознайомлення позивачем як боржником, з таким виконавчим написом в порядку ознайомлення з виконавчим провадженням № 59886800.

Відповідно до ч. 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положення ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачають, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Крім того, ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Так, оцінюючи надані учасниками справи письмові докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з такого.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц (провадження N 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі N 916/3006/17 (провадження N 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. знаходиться виконавче провадження № 59886800 з примусового виконання виконавчого напису № 17654 від 05.08.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Харою Н.С. про стягнення з позивача на користь АТ «ПУМБ» заборгованості розмірі 12 618,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог сторона позивача, зокрема, зазначає про те, що позивач не отримував жодних вимог від банку про повернення боргу та приватний нотаріус, не перевіривши належним чином безспірність заборгованості, вчинив виконавчий напис із порушенням вимог закону, порушивши його права.

Перевіряючи доведеність позовних вимог, суд вважає за необхідне зазначити про те, що за загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 87 та ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Аналогічне визначено підпунктом 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (надалі - Порядок), згідно якого нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Звертаючись до суду з вищевказаним позовом позивач вважає, що нотаріус не мав права вчиняти спірний виконавчий напис, оскільки не мав в розпорядженні документів необхідних для цього, він не отримував вимогу з пропозицією сплатити заборгованість за кредитом, при цьому останній не є безспірним, та відсутності будь-яких кредитних договорів між сторонами, тому такий виконавчий напис, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Так, суд звертає увагу на те, що позивач, звертаючись до суду з даною позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в тому числі і з підстав його вчинення у відсутності обов`язкових документів, передбачених законом, не надав суду жодних доказів на підтвердження викладених в позові обставин (до позову долучена лише копія постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження).

Водночас, позов містить посилання про витребування доказів, але відповідно до ст.ст.84 ч.1, 182 ч.2 ЦПК України для розгляду судом даного питання позивач мав подати окремий процесуальний документ - клопотання, та, згідно ст.84 ч.1 ЦПК України, докази на підтвердження наявних складнощів у сторони позивача в отриманні таких доказів.

Слід зазначити про те, що згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини 7 наведеної статті суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно із частиною другою статті 13 ЦПК України це не є обов`язком суду.

Сторона позивача не надала суду достатніх доказів на обґрунтування позовних вимог, обмежившись лише твердженнями в позові про незаконність оспорюваного виконавчого напису, та долучивши до позову: копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника від 18.03.2020 року № 59886800.

З огляду на відсутність клопотань про витребування документів, на підставі яких, зокрема, приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис, суд об`єктивно був позбавлений можливості перевірити, викладені в позовній заяві доводи та обґрунтування.

При цьому, суд зазначає про те, що відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Позивач стверджує, що жодних вимог від банку не отримував, та заборгованість перед банком є спірною, однак, доказів наведеним твердженням, зокрема, відповідних звернень позивача до банку, матеріали справи не містять, як і не містять звернень позивача до банку та/або приватного нотаріуса після отримання інформації про відкрите виконавче провадження.

Окремо слід зазначити про те, що твердження позивача щодо відсутності всіх необхідних документів для вчинення відповідного виконавчого напису нотаріуса є недоведеними, як і не доведено відсутність у позивача будь-якого реального боргу та/або наявність меншого боргу перед відповідачем, ніж зазначено у виконавчому написі, неправильність визначення кредитором суми заборгованості та іншої відповідальності боржника, щодо стягнення якої вчинений виконавчий напис.

Враховуючи вищевикладене, суд був позбавлений можливості оцінити документи на підставі яких було вчинено виконавчий напис та дійшов до висновку про те, що позивачем не було надано жодних належних, допустимих, достовірних доказів на обґрунтування позовних вимог, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, та дійшов висновку, що стороною позивача не доведено обґрунтованість позовних вимог, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити, оскільки вимоги позивача є безпідставними та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то сплачений позивачем при подачі позову судовий збір не підлягає до стягнення.

На підставі викладеного, ст.ст.15,16 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76 - 80, 81, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 279, 354 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва - Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання судового рішення в повному тексті.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 );

Відповідач - Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, код за );

Третя особа 1 - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна ( АДРЕСА_2 ).

Третя особа 2 - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна (02002, м.Київ, вул. Окіпної Раїси, буд. 4а, офіс 35-б).

Суддя Н. М. Ларіонова