Справа № 703/4638/18
2-п/703/12/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі Бойко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 14 червня 2019 року, по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок затоплення квартири,-

встановив:

Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок затоплення квартири - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди внаслідок затоплення квартири в рівних частках 30815 (тридцять тисяч вісімсот п`ятнадцять) гривень та витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 7200 (сім тисяч двісті ) гривень, а всього 38015 (тридцять вісім тисяч п`ятнадцять) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

19 лютого 2021 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду заяву про перегляд вищевказаного заочного рішення суду від 14 червня 2019 року, про яке вона дізналася 21 січня 2021 року та яке отримала в канцелярії суду та звернулася із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку для звернення із заявою про скасування заочного рішення суду.

В заяві про поновлення пропущеного строку заявник зазначила, що вона, жодного разу не була повідомлена про судові засідання, оскільки під час розгляду даної справи фактично з сім`єю проживала в м. Яготин Київської області.

Окрім того зазначила, що не скористалася правом на звернення до суду з відповідною заявою оскільки в Україні були запровадженні карантинні заходи в зв`язку із поширенням пандемії COVID-19.

Заявник вказала, що квартира АДРЕСА_1 є неприватизованою і належить до комунальної власності. В даній квартирі зареєстровані крім неї ще три повнолітні особи та малолітня дитина.

Вважає, що суд не з`ясував юридичну сутність правовідносин сторін, не встановив винної особи та коло осіб, які повинні приймати участь у справі та відповідати за позовом що позбавило її можливості надати суду відзив на позов та заперечення з посиланням на докази, які б були підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.

Обгрунтовуючи позовну заяву позивачі послалися на акт № 1 про наслідки залиття житлового приміщення (квартири) за адресою АДРЕСА_2 від 20 вересня 2018 року. Вважає, що даний акт не відповідає вимогам викладеним у Правилах в ньому, не зазначені конкретні причини залиття квартири та особи, які допустили таке залиття, інші необхідні для такого документи реквізити, тому вважає що цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяної майнової шкоди.

Окрім того, заявник не погоджується із зведеним кошторисом розрахунку вартості об`єкта будівництва без номера і дати його складання на загальну суму 30815 гривень.

Також вважає, що з неї невірно стягнули судові витрати за надання позивачам правничої допомоги в сумі 7200 гривень, оскільки у договорі відсутні будь-які посилання на вартість однієї години роботи адвоката або взагалі оплати його послуг.

Враховуючи вищевикладене просила суд поновити їй пропущений процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду та скасувати заочне рішення суду ухвалене 14 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок затоплення квартири.

В судове засідання представник заявника ОСОБА_5 не з`явився, однак надав суду заяву в якій просив поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду з підстав зазначених в ній та скасувати заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 червня 2019 року і призначити справу до розгляду в загальному позовному провадженні та справу розглядати без його участі та участі заявника.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву в якій просила розгляд справи відкласти в зв`язку із зайнятістю адвоката Геріха М.А., однак із заявою про перегляд заочного рішення не згідна та вважає, що заявник пропустила строк на подачу її без поважної причини.

За змістом положень ч.13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріли заяви про перегляд заочного рішення з долученими до неї додатками, оцінивши наведені заявником підстави для поновлення пропущеного строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Порядок оскарження заочного рішення, встановлений статтями 284-287 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску із інших поважних причин.

Під процесуальним строком розуміють строк, в межах якого вчиняються певні процесуальні дії.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. ( ст. 127 ЦПК України)

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

В постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі №755/8494/16-ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "ОСОБА_11 проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 лютого 2019 року, у зв`язку з пропуском відповідачем строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення з урахуванням вимог ч. 2 ст. 284 Цивільного процесуального кодексу України, та відсутністю належних доказів.

Окрім того суд зазначає, що ОСОБА_1 отримала заочне рішення суду 21 січня 2021 року, а відтак на протязі двадцяти днів з дня вручення якого мала скористатися правом на подачу заяви про його перегляд.

В заяві про поновлення пропущеного процесуального строку на подачу заяву про перегляд заочного рішення заявник зіслалася на те, що в Україні запроваджені карантинні заходи в зв`язку із поширенням пандемії COVID-19, однак суд не приймає таке посилання заявника, як підставу поважності пропуску строку для звернення до суду, оскільки доступ до правосуддя був необмежений та заявник мала змогу подати відповідну заяву з дня отримання нею 21 січня 2021 року заочного рішення суду .

При цьому суд звертає увагу на те, що за змістом положень статті 129 Конституції, статті 2 Цивільного процесуального кодексу одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідне положення міститься у постанові КГС ВС від 16 липня 2020 року у справі № 924/369/19.

За відсутності підстав для поновлення строків для звернення до суду, суд залишає без розгляду заяву ОСОБА_1 про поновлення строків для подання заяви про перегляд заочного рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 червня 2019 року, оскільки відповідачем пропущеною строк на звернення до суду, визначений статтею 284 Цивільного процесуального кодексу України, що є підставою для залишення заяви без розгляду.

Частина 2 статті 126 ЦПК України визначає, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відтак, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, а заяви про перегляд заочного рішення без розгляду.

Частиною 4 ст.287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Враховуючи та керуючись статями 126, 127, 131, 284-287 Цивільного процесуального кодексу України, -

ухвалив:

У здоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строків для подання заяви про перегляд заочного рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 червня 2019 року, по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок затоплення квартири, відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 червня 2019 року, по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок затоплення квартири - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Головуюча: О.П. Опалинська