РІШЕННЯ
Справа № 133/3630/20
КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі головуючого судді Пєтухової Н.О.
за участю секретаря судового засідання Гаврилюк О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Козятині позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадщину за законом,
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право на 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 мати ОСОБА_3 , який фактично прийняв спадщину після смерті матері на 1/2 частку житлового будинку однак, право власності на спадщину за життя не оформив.
Іншу 1/2 частину будинку за вказаною вище адресою успадкувала відповідач по справі ОСОБА_2 сестра ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її чоловік - ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частину вказаного житлового будинку. Вона в шестимісячний строк з дня смерті чоловіка прийняла спадщину, Однак, оформити спадщину в нотаріальній конторі вона не може через відсутність правовстановлюючого документу на вищевказану частку житлового будинку, про що свідчить відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.
З урахуванням вказаних вище обставин вона вимушена звернутися до суду з вимогою про визнання в порядку спадкування за законом права на Ѕ частки житлового будинку, яка належала її покійному чоловікові ОСОБА_3 . Отже, позивачем ставиться вимога про визнання права на спадщину, а саме права на частину будинку.
Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29.12.2020 відкрито провадження у вказаній справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 19.01.2021.
19.01.2021 на адресу суду надійшла заява відповідача про визнання позову. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19.01.2021 така заява залишена без задоволення, підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 22.02.2021.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кузьмінський Ю.В. в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Матеріали справи містять телефонограму про розгляд справи у його відсутність. Крім того, в матеріалах справи міститься клопотання ОСОБА_5 , датоване 18.01.2021 про розгляд справи без участі позивача та його представника, в якому зазначено, що ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду телефонограму про розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги визнала та не заперечила проти їх задоволення. Крім того, в матеріалах справи міститься клопотання ОСОБА_2 , датоване 18.01.2021 про визнання позову.
Вирішуючи спір суд виходить з такого.
Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 , яка на випадок своєї смерті залишила заповіт, посвідчений 23.11.1994 секретарем виконавчого комітету Сокілецької сільської Ради народних депутатів, відповідно до якого заповіла усе своє майно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних долях.
На день смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складалось з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Сокілець Козятинського району Вінницької області; батьком записаний ОСОБА_7 , матір`ю ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 06.12.1958 (а.с.20).
ОСОБА_6 18 жовтня 1979 року одружилася з ОСОБА_8 та змінила прізвище зі « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », що вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 від 18.10.1979 (а.с.19).
Відповідач ОСОБА_2 відповідно до вказаного вище заповіту набула право власності на 1/2 частину житлового будинку, що залишився після смерті ОСОБА_4 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25.03.2009 у справі № 2-468/2009, яке набрало законної сили 07.04.2009 та реєстраційного посвідчення Козятинського РСП КП «ВООБТІ» від 28.09.2009 (а.с.13-14).
Відповідно до технічного паспорту на одноквартирний будинок, який виготовлено 17.09.2013, згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 120, станом на 28.09.2009 власником Ѕ частини будинку по АДРЕСА_1 є: ОСОБА_2 (а.с.15-18).
Крім того, ОСОБА_2 на підставі рішення Сокілецької сільської ради 4 сесії 6 скликання від 14.07.2011 належить земельна ділянка, площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом серія ЯМ № 446861 (а.с.11).
Інший спадкоємець майна померлої ОСОБА_4 ОСОБА_3 за змістом довідки № 1205/01-16 від 29.10.2019, яка видана Козятинською державною нотаріальною конторою (а.с.10) за життя прийняв спадщину після смерті останньої, а саме - 1/2 частину житлового будинку, що залишилася після смерті ОСОБА_4 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , однак, не оформив своїх спадкових прав.
До 2004 року, тобто на момент смерті ОСОБА_4 на території України діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 № 1540- VI (далі ЦК УРСР), а тому, вказані спірні правовідносини необхідно вирішувати також з врахуванням положень вказаного кодексу, а саме: Розділу VII «СПАДКОВЕ ПРАВО».
Стаття 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 № 1540-VI встановлює підстави спадкоємства, відповідно до якої спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини.
Стаття 534 ЦК УРСР містить положення щодо спадкоємства за заповітом, відповідно до якої кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.
Згідно ст. 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.
Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Стаття 549 ЦК УРСР встановлює дії, що свідчать про прийняття спадщини. Зокрема вказаною статтею передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:
1) якщо він фактично вступив в управління або володіння
2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом
шести місяців з дня відкриття спадщини.
Таким чином, ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом майна, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , після смерті ОСОБА_4 прийняв спадщину, що підтверджується заповітом, посвідченим 23.11.1994 секретарем виконавчого комітету Сокілецької сільської Ради народних депутатів, довідкою № 1205/01-16 від 29.10.2019, виданою Козятинською державною нотаріальною конторою про те, що останній прийняв спадщину.
Отже, така прийнята спадщина Ѕ частина будинку належала ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а оскільки йому за життя була належна Ѕ частина будинку у АДРЕСА_1 (хоча право власності не було ним оформлене), то на день його смерті вона входила до складу спадщини.
На момент смерті ОСОБА_3 , та на час вирішення справи, на території України діє Цивільний кодекс України від 16 січня 2003 року № 435-IV (далі ЦК України), а тому, вказані спірні правовідносини необхідно вирішувати відповідно до положень вказаного кодексу, а саме: Книги шостої «СПАДКОВЕ ПРАВО».
Спадкоємцем померлого ОСОБА_3 за законом є його дружина позивач по справі ОСОБА_1 , що вбачається з спадкової справи № 239/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , заведеної Козятинською державною нотаріальною конторою 29.10.2019 на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини (а.с.31-32).
ОСОБА_1 29 серпня 1987 року одружилася з ОСОБА_3 та змінила прізвище з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_9 », що вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 від 29.08.1987 (а.с.8).
Дата та місце народження позивача підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 (а.с.4-6).
Відповідно до технічного паспорту на одноквартирний будинок, який виготовлено 17.09.2013, згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 120 станом на 28.09.2009 користувачем будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 (а.с.15-18).
Стаття 1216 ЦК України встановлює поняття спадкування, відповідно до якої спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини, згідно ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Якщо протягом однієї доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них. Якщо кілька осіб, які могли б спадкувати одна після одної, померли під час спільної для них небезпеки (стихійного лиха, аварії, катастрофи тощо), припускається, що вони померли одночасно. У цьому випадку спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з цих осіб.
У статті 1221 ЦК України зазначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Спадкоємцями за заповітом і за законом відповідно до статті 1222 ЦК України можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Глава 86 «Спадкування за законом» ЦК України встановлює підстави та порядок спадкування за законом.
У статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).
Стаття 1268 ЦК України встановлює підстави прийняття спадщини. Так, відповідно до ч. 1 та ч. 5 вказаної статті спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Отже, із вказаних вище статей випливає, що спадщина належить спадкоємцю за умови її прийняття. Таке прийняття можливе шляхом подання заяви нотаріусу, про що і вказувала позивач.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом майна її померлого чоловіка ОСОБА_3 .
ОСОБА_1 посилається на те, що вона прийняла спадщину шляхом подання нотаріусу про це заяви. Разом з тим, прийняття спадщини у такий спосіб також передбачає дотримання строку із зверненням з відповідною заявою до нотаріуса. Проте позивач не надала доказів того, що вона у визначений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк із дня смерті свого чоловіка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Крім того, зі спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що з відповідною заявою ОСОБА_1 звернулась 29.10.2019, що спростовує її доводи про дотримання строку подання заяви нотаріусу.
Отже, позивачем не доведено факт прийняття спадщини у порядку, визначеному законом. Хоча саме прийняття спадщини обумовлює належність спадкового майна конкретній особі, що, в свою чергу, у подальшому дає можливість оформити право власності на таке майно.
Статтею 1296 ЦК України визначено право спадкоємця на одержання свідоцтва про право на спадщину. Так, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Отже необхідною умовою для отримання свідоцтва є саме підтвердження того, що особа спадщину прийняла.
Відповідно до 4.24. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, що затверджений Наказом Міністерства юстиції України 17.09.2015 № 1784/5, посадова особа органу місцевого самоврядування у випадку видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, квартиру та інше нерухоме майно вносить відомості про перехід права власності на ім`я спадкоємця до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку, установленому законодавством у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.
Отже таке свідоцтво є тим документом, на підставі якого здійснюється перехід права власності до спадкоємця.
При цьому, якщо у особи виникають труднощі при отриманні свідоцтва про право на спадщину які пов`язані з відсутністю правовстановлюючих документів, вона може звернутись до суду з вимогою визнати за нею право власності на таке майно.
Отже, суд має встановити, що спадкоємцем спадщина була прийнята.
Так, ОСОБА_1 зазначала, що саме відсутність правовстановлюючого документа унеможливлює оформлення нею спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі. Тобто за змістом позовної заяви йдеться про неможливість оформити нею саме права власності на спадщину
Проте, з огляду на зазначені обставини не вбачається за можливе дійти висновку, що спадкове майно після смерті ОСОБА_3 було прийняте позивачем, а отже - належить позивачеві. А тому суд не вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на частину домоволодіння, що залишилась після смерті її чоловіка.
Також суд бере до уваги, що позивач у своєму позові посилалась на ст. 1225 ЦК України, яка врегульовує перехід права власності на земельну ділянку, хоча вимога нею заявлялась лише щодо будинку, що також вказує на необгрунтованість позову.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достовірність означає відповідність інформації, отримуваної із доказу, яка підтверджується шляхом зіставлення отриманої інформації з інших доказів, через порівняння, проведення відповідної експертизи.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
А тому, суд, дослідивши письмові матеріали справи, доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 залишились не доведеними, а отже позов підлягає залишенню без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 524-527, 529, 534, 548-549 ЦК УРСР, ст. ст. 15, 328, 392, 1216-1218, 1220-1223, 1258, 1268-1270, 1296, 1298 ЦК України, ст. ст. 2, 5,76-81, 279, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадщину за законом залишити без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 03 березня 2021 року.

Суддя Н.О. Пєтухова

Дата документу 22.02.21