КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа №759/5371/21
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - адвоката Борзенкової Юлії Миколаївни на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2021 року (суддя Петренко Н.О.) у цивільній справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

встановив:

у березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 11 000грн, судових витрат, пов`язаних із оплатою професійної правової допомоги, у розмірі 4 000грн та судового збору у розмірі 2 270грн.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 16 серпня 2018 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, предметом якого є автомобіля Рено Канго, д.н.з. НОМЕР_1 , поліс №АМ/4942506. 30 липня 2019 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу Рено Канго, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, який перебував у стані алкогольного сп`яніння (1,49‰), внаслідок якої був пошкоджений транспортний засіб Нісан, д.н.з. НОМЕР_2 .

Позивач посилався на те, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 16 серпня 2019 року по справі № 759/14296/19 відповідач був визнаний винним у ДТП, а оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахована згідно полісу АМ/4942506, ТДВ СК «Альфа-Гарант» 16 жовтня 2019 року сплатило власнику пошкодженого транспортного засобу Нісан, д.н.з. НОМЕР_2 , страхове відшкодування в розмірі 11 000 грн.

Позивач вважав, що оскільки відповідач керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТДВ СК «Альфа-Гарант» отримало право вимагати компенсації виплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу.

Також позивач зазначав, що для захисту своїх прав та інтересів звернувся за професійною правничою допомогою до Адвокатського бюро «Грідін і партнери», з яким був укладений договір про надання правничої допомоги б/н від 14 травня 2019 року. Правнича допомога надавалася адвокатом Адвокатського бюро «Грідін і партнери» Борзенковою Ю.М., за що позивач сплатив 4 000грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням, актом прийому - передачі наданої правничої допомоги та

детальним розрахунком та описом робіт (наданих послуг).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» завдані збитки в порядку регресу в розмірі 11 000грн та сплачений судовий збір у розмірі 2 270грн. В частині витрат на правову допомогу - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» - адвокат Борзенкова Ю.М. просить рішення суду в частині відмови у стягненні з відповідача витрат з оплати правової допомоги у розмірі 4 000грн скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з відповідача зазначені витрати.

Представник позивача посилається на невідповідність висновку суду про не надання доказів оплати правової допомоги наданим доказам, що спростовується описом вкладення у цінний лист, з яким було направлено позовну заяву до суду разом з усіма необхідними додатками, серед яких були додані копії витягу з договору про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року, завдання-доручення, детальний розрахунок та опис робіт (наданих послуг), платіжне доручення про сплату витрат на правову допомогу, акт прийому-передачі наданої правничої допомоги.

Представник позивача стверджує, що при прийнятті поштового відправлення не було складено працівниками суду та поштового відділення акту про невідповідність опису вкладення переліку фактично надісланих документів, тому суд необґрунтовано відмовив у стягненні понесених позивачем витрат.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 16 серпня 2018 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Рено Канго», д.н.з. НОМЕР_1 , поліс №АМ/4942506.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 16 серпня 2019 року у справі №759/14296/19, ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

У постанові суду зазначено, що 30 липня 2019 року о 20 год. 10 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (1.49‰), не дотримався безпечної дистанції до автомобіля «Nissan Vanette», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів та завдання матеріальних збитків.

Угодою про розмір страхового відшкодування, укладеною між ОСОБА_2 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» 11 жовтня 2019 року, сторони визначили розмір страхового відшкодування у сумі 11 000грн, яке було виплачено згідно платіжного доручення №3769 від 16 жовтня 2019 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час ДТП відповідач перебував у стані алкогольного сп`яніння, позивачем було виплачено страхове відшкодування потерпілій особі, тому позивач набув право вимоги у порядку регресу до відповідача.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України не є предметом апеляційного перегляду.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача про відшкодування витрат, понесених на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів щодо перерахування коштів.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частина 1 статті 134 ЦПК України передбачає, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У частині 3 статті 175 ЦПК України зазначено, що позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних

робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Аналіз вищезазначених процесуальних норм дає підстави для висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна позиція викладена в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі № 755/9215/15-ц.

У позовній заяві позивач зазначив, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, складаються з судового збору у сумі 2 270грн та витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 4 000грн.

На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача суду першої інстанціїбуло надано:

- копія витягу з договору про надання правової допомоги, який укладений 14 травня 2019 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та Адвокатським бюро «Грідін і партнери»;

- копія завдання-доручення №109 від 3 лютого 2021 року до договору про надання

правничої допомоги від 14 травня 2019 року, укладеного між Адвокатським бюро «Грідін і партнери» та ТДВ СК «Альфа-Гарант», предметом якого є надання правової допомоги товариству при судовому розгляді страхової справи №ЦВ19/7389, де страхувальником є ОСОБА_1 ;

- копія детального розрахунку та опису робіт (наданих послуг) від 16 березня 2021 року, виконаних за договором про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року, згідно якого адвокатським бюро надано наступні послуги: консультація клієнта щодо порядку та строків надання правничої допомоги адвокатом відповідно до погодженого завдання-доручення; з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує клієнт та якими доказами вони підтверджуються; з`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин; визначення правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин; збір необхідних доказів на підтвердження позовних вимог; аналіз та вивчення судової практики; визначення підсудності; визначення складу учасників судового процесу; розрахунок ціни позову та розміру судових витрат; написання позовної заяви; копіювання, завірення, зшивання додатків до позовної заяви, підготовка справи до відправки в суд. Вартість наданих послуг складає 4 000грн;

- копія акта прийому-передачі від 16 березня 2021 року наданої правничої допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги від 14 травня 2019 року.

У переліку документів, що додавалися до позовної заяви, представником позивача було зазначено, зокрема, надання копії платіжного доручення про сплату витрат на правову допомогу (пункт 18). Даний документ також зазначений у описі вкладень у конверт, який містить штамп «Укрпошти».

Матеріали справи такого документу не містять.

Згідно вимог п. 6 розділу ІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 814 від 20 серпня 2019р., у разі одержання документів у пошкодженій упаковці, або якщо при відкритті конверта (пакета) виявлено відсутність будь-якого документа чи додатка до нього, про це складається акт у двох примірниках, один з яких надсилається відправнику, а другий додається до вхідних документів.

Отримавши конверт від Адвокатського бюро «Грідін і партнери», у якому була направлена дана позовна заява з доданими документами, працівниками канцелярії Святошинського районного суду міста Києва не був складений акт про відсутність платіжного доручення про сплату витрат на правову допомогу.

З приводу відсутності зазначеного у переліку доданих до позовної заяви документів платіжного доручення, судом першої інстанції також не постановлялася ухвала про залишення позовної заяви без руху, а відтак висновки суду про не надання позивачем доказів перерахування грошових коштів за надання правової допомоги не ґрунтуються на доданих позивачем до позовної заяви документах.

Виходячи з вищевикладеного, представником позивача були надані належні докази на підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу згідно умов договору про надання правничої (правової) допомоги.

Будь-яких заперечень проти розміру витрат на правову допомогу, які просив стягнути представник позивача, відповідач не висловив, тому вимоги позивача про відшкодування витрат, понесених на правову допомогу у розмірі 4 000грн підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або

зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про відшкодування позивачу понесених витрат на правової допомогу судом неповно з`ясовані обставини справи, не оцінені надані позивачем докази, допущенні порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, тому рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про відшкодування понесених позивачем судових витрат на правову допомогу підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в цій частині про задоволення цих вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - адвоката Борзенкової Юлії Миколаївни задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2021 року в частині відмови у задоволенні вимог про відшкодування понесених судових витрат на правову допомогу скасувати, ухваливши в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , який проживає у АДРЕСА_1 , на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 32382598, яке знаходиться у м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26, витрати з оплати правової допомоги у розмірі 4 000грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк