Дата документу 24.02.2021 Справа № 554/160/21
Провадження №2/554/1030/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого-судді Чуванової А.М.

за участю секретаря: Таран В.І.,

за участю учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник відповідача: Клименко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, в якому просила скасувати наказ Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області №1-К від 11.01.2021 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника відділу забезпечення якості правової допомоги та підвищення кваліфікації її надавачів ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що 01.06.2018 року вона призначена на посаду начальника відділу забезпечення якості правової допомоги та підвищення кваліфікації її надавачів Регіонального центру з надання БВПД у Полтавській області.

В період з 25.11.2020-30.11.2020, з 07.12.2020-17.12.2020 була звільнена від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (листок непрацездатності серії АЛД № 293864, листок непрацездатності АПД № 249719).

21.12.2020 директор Регіонального центру ОСОБА_2 звинуватив її в тому, що вона захворіла формально у відповідальний для установи час. Вказав, що втратив довіру до неї і запропонував скласти заяву про звільнення за згодою сторін, погрожуючи дисциплінарним переслідуванням та неможливістю поєднувати роботу в Регіональному центрі зі здійснення адвокатської діяльності, що суперечить вимогам до займаної нею посади.

Про неправомірні дії директора Регіонального центру вона повідомила керівництво Координаційного центру з надання правової допомоги 22.12.2020 року засобами електронного зв`язку, а 27.12.2020 року поштовим відправленням.

Про небажання звільнятися директор Регіонального центру дізнався 22.12.2020 року і, реалізуючи погрози дисциплінарним переслідуванням, одразу зажадав пояснення.

О 10.00 год. 22.12.2020 року їй вручена службова записка заступника директора І.Клименка від 02.12.2020 року з вимогою надати пояснення до 12.00 год. 22.12.2020 року.

Відповідно до змісту службової записки до Координаційного центру надійшло звернення адвоката ОСОБА_3 на дії працівників Регіонального центру. У зв`язку з тим, що позивач перебувала на лікарняному, заступник директора Клименко І. запропонував своєму керівнику витребувати в неї пояснення після закриття листка непрацездатності.

23.12.2020 року о 15:33 їй була вручена службова записка головного спеціаліста відділу Бурби Д. від 24.11.2020 про нібито невиконання доручення директора Регіонального центру з резолюцією про надання пояснень до 17.00 год. 23.12.2020 року.

У зв`язку з погіршення здоров`я вона зареєструвалася на прийом до сімейного лікаря на 15.45 год. 23.12.2020 року, про що попередила директора ОСОБА_4 письмово.

За результатами первинного огляду встановлений діагноз: негоспітальна правобічна дольова пневмонія та видане направлення для проходження рентгенологічного дослідження, яке вона пройшла 23.12.2020 року, що підтверджується відповідним висновком та товарним чеком № 69 від 23.12.2020 року.

Натомість, про її відсутність 23.12.2020 року складений акт, який їй вручений 24.12.2020 року.

На лікуванні перебувала з 24.12.2020 року по 06.01.2021 року згідно лиска непрацездатності серії АЛД № 249764.

До роботи стала 11.01.2021 року і не змогла потрапити в свій службовий кабінет оскільки ключ, який зазвичай зберігався в черговій частині Регіонального центру, вилучив заступник директора ОСОБА_5 пояснивши, що їй визначили інше робоче місце. Окремий кабінет вона має звільнити, що є погіршенням умов праці і унеможливлює проведення такої повсякденної роботи як анонімні опитування адвокатів та осіб, яким надається безоплатна правова допомога.

Оскільки їй все ж таки вдалося потрапити в кабінет, його відключили від мережі Інтернет, що знов таки ускладнювало виконання нею посадових обов`язків, які вона попри все продовжувала виконувала, використовуючи власну техніку та послуги мобільного Інтернету. Оглянувши свій кабінет, вона виявила зникнення документів, про що повідомила директора Регіонального центру службовою запискою засобами електронного зв`язку.

Після чого, їй вручили наказ № 1-К від 11.01.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани у зв`язку з недотриманням ст. 139 КЗпП, п. 3.2 Правил внутрішнього розпорядку працівників Регіонального центру затверджених наказом Регіонального центру № 89 від 28.07.2015 р. та погоджених зборами трудового колективу Регіонального центру, протокол № 2 від 27.07.2015 р., п. 2.3 Посадової інструкції начальника відділу забезпечення якості правової допомоги та підвищення кваліфікації її надавачів Регіонального центру, затвердженої директором Регіонального центру 01.06.2018 р., наказу Координаційного центру з надання правової допомоги від 29.03.2019 р. № 40 та керуючись статтями 147-149 КЗпП. Підстава: службова записка ОСОБА_6 від 24.11.2020, акт № 2 від 24.12.2020, службова записка ОСОБА_7 від 02.12.2020, службова записка ОСОБА_8 від 22.12.2020, службова записка від 29.12.2020.

Оскаржуваний наказ вважає незаконним у зв`язку з відсутністю події дисциплінарного проступку, неналежною перевіркою службових та акту, що послугували підставою для перевірки.

Щодо службової записки ОСОБА_9 від 24.11.2020 року про нібито невиконання нею доручення директора Регіонального центру в частині моніторингу роботи Полтавського місцевого центру за жовтень 2020 року, то він нею проведений наперед в жовтні 2020 року, про що директору була підготована та подана довідка в жовтні 2020 року.

Крім цього, ОСОБА_10 є спеціалістом іншого відділу, тобто не її керівником і її службова записка не може слугувати ні підставою для проведення службового розслідування, ні підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

В службовій записці ОСОБА_7 від 02.12.2020 року взагалі відсутні посилання на дисциплінарний проступок. Позивач в усній формі повідомила керівництво, що здійснювала перевірку актів адвоката ОСОБА_11 , які не відповідали вимогам Постанови МЮУ № 465 та були йому повернуті на доопрацювання.

Службові записки Бурби Д. від 22.12.2020 року та ОСОБА_12 від 29.12.2020 року вона не отримувала, з їх змістом не знайома.

Ухвалою суду від 13.01.2021 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

До суду надійшов відзив на позовну заяву Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що Правила етичної поведінки працівників системи надання безоплатної правової допомоги затверджені наказом Координаційного центру з надання правової допомоги від 29.03.2019 року №40. З даними правилами ОСОБА_1 ознайомлена під підпис. Також, ОСОБА_1 ознайомлена під підпис із Правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У зв`язку з порушенням трудової дисципліни, а саме: невиконання у листопаді 2020 року доручення директора Регіонального центру від 01.09.2020 року №03.1-27/899 та доручення директора Регіонального центру щодо надання пояснення по ситуації, викладеній у зверненні адвоката Мізіна В.М. від 25.11.2020 року (недотримання ст.139 КЗпП України, п.5,6 і 8 Правил, п.п.31 і 3.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку, п.8 Положення про відділ, п.2.3 Посадової інструкції, наказом Регіонального центру від 11.01.2021 року №1-к було оголошено догану начальнику відділу забезпечення якості правової допомоги та підвищення кваліфікації її надавачів Регіонального центру ОСОБА_1 . З даним наказом ОСОБА_1 ознайомлена під підпис.

Так, з метою підвищення якості надання безоплатної первинної правової допомоги та рівня задоволеності якістю правових послуг, що надаються працівниками місцевих центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області, директором Регіонального центру було доручено працівникам Регіонального центру (Шинкаренко М.А., Бурба Д.Ю. та ОСОБА_13 ) проводити відповідну роботу, надавати звіт про проведену роботу щомісячно до 22 числа. У вересні,жовтні і листопаді 2020 року звіти про проведену роботу на виконання доручення Регіонального центру від 01.09.2020 року №03.1-27/899 надавалися до Регіонального центру (копії довідок ОСОБА_1 за серпень 2020 року, ОСОБА_13 за серпень 2020 року, ОСОБА_1 за вересень 2020 року та ОСОБА_8 за жовтень 2020 року). 24.11.2020 року головним спеціалістом відділу організаційної роботи, юридичного забезпечення та розвитку інфраструктури Регіонального центру ОСОБА_8 було складено службову записку щодо невиконання ОСОБА_1 у листопаді 2020 року за жовтень 2020 року доручення директора Регіонального центру від 01.09.2020 року №03.1-27/899. 23.12.2020 року ОСОБА_1 було запропоновано надати письмове пояснення з приводу невиконання нею у листопаді 2020 року доручення директора Регіонального центру від 01.09.2020 року №03.1-27/899. Надати таке пояснення ОСОБА_1 відмовилася, про що було складено відповідний акт №2 від 24.12.2020 року.

25.11.2020 року до Регіонального центру, від Координаційного центру з надання правової допомоги, надійшло звернення адвоката ОСОБА_3 щодо неправомірного розподілення справ між адвокатами та незаконних вимог ОСОБА_1 до адвокатів при поданні актів про надання безоплатної вторинної правової допомоги. Із звернення вбачається, що між адвокатом Мізіним В.М. та ОСОБА_1 виникла конфліктна ситуація, зокрема не коректне спілкування по відношенню до адвоката, погрози щодо відмови в підписанні з ним контракту. Директор Регіонального центру ОСОБА_2 своєю резолюцією зобов`язав ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_1 надати пояснення та підготувати проект відповіді для Координаційного центру з надання правової допомоги. Письмові пояснення з цього приводу ОСОБА_1 повинна була надати до 12.00 22.12.2020 року. Проте, ОСОБА_1 щодо ситуації, викладеної у зверненні адвоката Мізіна В.М. від 25.11.2020 року, відповідні пояснення не було надано. Листом Координаційного центру з надання правової допомоги від 30.12.2020 року було повідомлено Регіональний центр, що конфліктна ситуація, що виникла між ОСОБА_1 та адвокатом Мізіним В.М. є неприпустимою, оскільки негативно впливає на імідж системи надання безоплатної допомоги та не спрямована на налагодження ефективної співпраці з адвокатами, які надають вторинну правову допомогу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просила позов задовольнити повністю, враховуючи обставини, викладені в позовній заяві. Пояснила, що спрямовувати діяльність відділу може лише управління, яке знаходиться в м.Києві, в коло повноважень директора Регіонального центру не входить надання завдань відділу, моніторинг вона здійснила, але наказ, порядок про проведення такого моніторингу відсутні; у жовтні вона здійснила моніторинг, апаратура вже не працювала. Зазначила, що вона не вирішує питання про укладення контрактів з адвокатами; службова перевірка не проводилася чи є дисциплінарний проступок. Пояснень письмових у неї не витребовували, з наказу не видно за що догану оголосили.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не визнав з підстав, вказаних у відзиві. Зазначив, що у листопаді за жовтень 2020 року ОСОБА_1 повинна була надати довідку, вона була на роботі, не хворіла. Про те, що від позивача зажадали письмове пояснення, свідчить службова записка ОСОБА_8 ОСОБА_7 попередив ОСОБА_1 коли остання була на лікарняному, що є скарга адвоката Мізіна В.М., після лікарняного їй запропонували надати пояснення по скарзі, вона відмовилася. Проступки в наказі не відображені. Крім зазначеного, позивач порушила Правила етики, бо вела себе не толерантно з адвокатами.

Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.06.2018 року призначена на посаду начальника відділу забезпечення якості правової допомоги та підвищення кваліфікації її надавачів Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області (а.с.82 наказ).

11.01.2021 року директором Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області Черчатим О. було винесено наказ №1-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », яким оголошено догану начальнику відділу забезпечення якості правової допомоги та підвищення кваліфікації її надавачів ОСОБА_1 у зв`язку з недотриманням ст. 139 КЗпП України, п. 3.2 Правил внутрішнього розпорядку працівників Регіонального центру затверджених наказом Регіонального центру № 89 від 28.07.2015 р. та погоджених зборами трудового колективу Регіонального центру, протокол № 2 від 27.07.2015 р., п. 2.3 Посадової інструкції начальника відділу забезпечення якості правової допомоги та підвищення кваліфікації її надавачів Регіонального центру, затвердженої директором Регіонального центру 01.06.2018 р., наказу Координаційного центру з надання правової допомоги від 29.03.2019 р. № 40 та керуючись статтями 147-149 КЗпП України (а.с.15 наказ).

Положеннями статті 3 КЗпП України визначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Згідно із статтею 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно ст. 140 КЗпП України трудова дисциплiна на пiдприємствах, в установах, органiзацiях забезпечується створенням необхiдних органiзацiйних та економiчних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свiдомим ставленням до працi, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлiнну працю.

Відповідно до положень статті 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру, який полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника у трудовому колективі. У трудовому законодавстві немає обмежень щодо підстав та періодичності застосування догани як дисциплінарного стягнення.

Згідно з частинами першою та другою статті 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

У частині першій статті 148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Разом з тим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України).

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч. 3 ст. 149 КЗпП України).

Таким чином, в силу ст.ст. 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення (ч. 1 ст. 149 КЗпП України).

Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Відмова працівника дати письмові пояснення не перешкоджає накладенню на працівника відповідного стягнення.

Дана норма узгоджується з правовою позицією, викладеною ВСУ в Постанові від 19.10.2016 року № 6-2801 цс 15, згідно якої пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Трудові спори з питань накладення дисциплінарних стягнень вирішуються в установленому законодавством порядку.

Постановою Пленуму ВСУ від 06.12.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Відповідно до резолютивної частини та тексту наказу, догана оголошена за недотримання ОСОБА_1 ст. 139 КЗпП, п. 3.2 Правил внутрішнього розпорядку працівників Регіонального центру затверджених наказом Регіонального центру № 89 від 28.07.2015 р. та погоджених зборами трудового колективу Регіонального центру, протокол № 2 від 27.07.2015 р., п. 2.3 Посадової інструкції начальника відділу забезпечення якості правової допомоги та підвищення кваліфікації її надавачів Регіонального центру, затвердженої директором Регіонального центру 01.06.2018 р., наказу Координаційного центру з надання правової допомоги від 29.03.2019 р. № 40 та керуючись статтями 147-149 КЗпП.

Аналізуючи наказ про накладення дисциплінарного стягнення на позивача, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 безпідставно притягнута до відповідальності, оскільки відсутні конкретні факти порушення трудової дисципліни саме позивачем, та наслідки цього дисциплінарного порушення.

Суд вважає цей наказ необґрунтованим і протиправним, який підлягає скасуванню, оскільки винесений всупереч вимог ст. ст. 147, 149 КЗпП України.

Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків.

Між тим, описова частина вищевказаного наказу фактично не містить визначення, який саме дисциплінарний проступок вчинила ОСОБА_1 . Відповідач обмежився лише загальним посиланням на перелік вимог, якими повинен керуватися в своїй роботі позивач, на невиконання нею посадових обов`язків, а не на факт порушення трудової дисципліни.

Відповідач при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності не встановив, чи був насправді факт порушення трудової дисципліни, в якій формі вини проявилось порушення трудової дисципліни, причини, що спонукали працівника вчинити дисциплінарний проступок, обставини, за яких його вчинено.

Виходячи з аналізу норм КЗпП України, у справах, в яких оспорюється незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності, саме роботодавець повинен довести, що притягнення до дисциплінарної відповідальності відбулося без порушення законодавства про працю, що відповідачем зроблено не було. Відповідачем не доведено наявність вини позивача у невиконані покладених на неї посадових обов`язків, не доведено, що ним при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності встановлені та враховані всі обставини, з яких вчинено дисциплінарний проступок.

Крім того, судом враховано, що в матеріалах справи відсутнє належне підтвердження дотримання відповідачем процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, адже матеріалами справи підтверджується, що до відома позивача жодним чином не було доведено про необхідність надання нею особистих письмових пояснень. Тому, з огляду на обставини справи і сам характер інкримінованого порушення трудової дисципліни, та ненадання письмових пояснень, отримання цих пояснень за умови відсутності будь-якого службового розслідування з цього приводу - прямо могли вплинути на прийняття роботодавцем рішення щодо встановлення вини працівника в такому порушенні.

Також, оспорюваний наказ не містить посилання на врахування ступеня тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, попередню роботу працівника, як передбачено ст. 149 КЗпП України.

Отже, будь-які дані, що свідчили б про порушення ОСОБА_1 обов`язків працівника, визначених ст. 139 КЗпП України, у відповідача відсутні, а застосування до неї стягнення у вигляді догани застосоване не на підставах та не у відповідності до вимог трудового законодавства, в зв`язку з чим спірний наказ №1-К від 11.01.2021 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника відділу забезпечення якості правової допомоги та підвищення кваліфікації її надавачів ОСОБА_1 - підлягає скасуванню як незаконний.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.139,147-149,233 КЗпП України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення - задовольнити.

Скасувати наказ Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області №1-К від 11.01.2021 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника відділу забезпечення якості правової допомоги та підвищення кваліфікації її надавачів ОСОБА_1 .

Стягнути з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області, місцезнаходження: м.Полтава, вул..Європейська,37/40, , на користь держави судовий збір в сумі 908 гривень.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 355 ЦПК України подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складено 01.03.2021 року.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області, місцезнаходження: м.Полтава, вул..Європейська,37/40, .

Суддя: А.М.Чуванова