Провадження № 4-с/161/74/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2021 Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Пушкарчук В.П.

за участю секретаря судового засідання Фурман Ю.В.

представника скаржника ОСОБА_1

приватного виконавця Таранка Д.В.

представника стягувача Мірчука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Дмитра Вікторовича у виконавчому провадженні №66106084 з примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у цивільній справі №161/6436/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

26.07.2021 року представник ОСОБА_4 адвокат Слабенко С.І. в інтересах довірителя звернувся до суду з вищевказаною скаргою на обгрунтування якої зазначив, що 23.10.2013 року набрало законної сили рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області, ухвалене в цивільній справі № 161/6436/13-ц та на його виконання було видано виконавчий лист. 22.07.2021 року ОСОБА_4 стало відомо, що на підставі згаданого виконавчого листа, приватним виконавцем Таранком Д.В. 15.07.2021 року було винесено постанови про відкриття виконавче провадження № 66106084, в межах якого накладно арешт на майно боржника, визначено мінімальний розмір витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця. Вважає, що приватний виконавець неправомірно відкрив виконавче провадження та наклав арешт на майно боржника, оскільки стягувачем був пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Крім того, накладення арешту на майно ОСОБА_4 недоцільне та неправомірне. Також вказує, що рішення в частині стягнення з нього судового збору в розмірі 1147 грн. виконане ним добровільно до відкриття провадження органами державної виконавчої служби. З наведених підстав просить суд визнати дії приватного виконавця незаконними та скасувати постанови від 15.07.2021 року про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди; зобов`язати приватного виконавця повернути виконавчий лист стягувачу на підставі ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження».

09.08.2021 року від представника стягувача надійшов відзив на скаргу. В обгрунтування своїх заперечень щодо заявлених вимог останній зазначає, що чинним законодавством передбачається переривання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання. У даному випадку, виконавчий лист, виданий на примусове виконання судового рішення в справі № 161/6436/13-ц, після його повернення органами ДВС, був пред`явлений повторно, що відповідає вимогам закону в частині встановленого строку такого пред`явлення. У задоволенні скарги просить відмовити.

В судовому засіданні представник заявника (боржника) заявлені вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, які викладені ним у скарзі та просив їх задовольнити.

Представник стягувача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, посилаючись на обставини, що викладені у відзиві.

Приватний виконавець щодо задоволення заявлених вимог заперечував також, вважає їх безпідставними. Зазначив, що його дії були вчинені у повній відповідності ЗУ «Про виконавче провадження».

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.07.2013 року у цивільній справі №161/6436/13-ц за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, позов задоволено.

В рахунок погашення наявної перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за Кредитним договором № 151208К53 від 08.10.2008 року та Кредитним договором № 151208К54 від 08.10.2008 року, укладеними в рамках Генеральної угоди № 151208N4 від 08.10.2008 року, а також за Кредитним договором № 151208К31 від 13.06.2008 року в розмірі 33203495,09 дол. США (що складає 265395536, 25 грн. за офіційним обмінним курсом НБУ станом на 26.03.2013 року) та 689749,37 грн., звернуто стягнення на рухоме майно, що є предметом застави за Договором застави № 151209Z175 від 15.12.2009 року, а саме:

«Назва емітента: ВАТ «Вознесенський сиркомбінат»; ; вид цінних паперів: прості іменні акції; код ISIN: UA; кількість цінних паперів, що передаються в заставу, шт.: 558495; номінальна вартість, грн.: 0,05; номінальна вартість цінних паперів, які передаються в заставу, грн.: 27924,75; заставна вартість цінних паперів, які передаються в заставу, грн.: 1812374; частка у статутному фонді емітента 19,090 % що належать ОСОБА_3 відповідно до виписки про залишки на рахунку в цінних паперах ОСОБА_3 № 005623 від 10.12.2009 року»;

«Назва емітента: ВАТ «Вознесенський сиркомбінат»; ; вид цінних паперів: прості іменні акції; код ISIN: UA; кількість цінних паперів, що передаються в заставу, шт.: 558396; номінальна вартість, грн.: 0,05; номінальна вартість цінних паперів, які передаються в заставу, грн.: 27919,80; заставна вартість цінних паперів, які передаються в заставу, грн.: 1812053; частка у статутному фонді емітента 19,087 % що належать ОСОБА_4 відповідно до виписки про залишки на рахунку в цінних паперах ОСОБА_4 № 005622 від 10.12.2009 року»;

«Назва емітента: ВАТ «Вознесенський сиркомбінат»; ; вид цінних паперів: прості іменні акції; код ISIN: UA; кількість цінних паперів, що передаються в заставу, шт.: 1116800; номінальна вартість, грн.: 0,05; номінальна вартість цінних паперів, які передаються в заставу, грн.: 55840; заставна вартість цінних паперів, які передаються в заставу, грн.: 3624132; частка у статутному фонді емітента 38,174 % що належать ОСОБА_6 відповідно до виписки про залишки на рахунку в цінних паперах ОСОБА_6 № 005624 від 10.12.2009 року»;

із визначенням способу реалізації предметів застави шляхом продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеної в ході виконавчого провадження суб`єктом оціночної діяльності відповідно до чинного законодавства України.

Стягнуто зі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 в користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» судовий збір в розмірі 3441 гривень по 1147 грн. з кожного.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 23 жовтня 2013 року вищенаведене рішення суду залишено без змін.

Додатковим рішенням цього ж суду від 23.09.2013 року ухвалено в рахунок погашення наявної перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за Кредитним договором № 151208К53 від 08.10.2008 року та Кредитним договором № 151208К54 від 08.10.2008 року, укладеними в рамках Генеральної угоди № 151208N4 від 08.10.2008 року, а також за Кредитним договором № 151208К31 від 13.06.2008 року в розмірі 33 203495,09 дол. США (що складає 5 грн. за офіційним обмінним курсом НБУ станом на 26.03.2013 року) та 689749,37 грн., звернути стягнення на рухоме майно, що є предметом застави за Договором застави № 151209Z175 від 15.12.2009 року, а саме:

«Назва емітента: ВАТ «Вознесенський сиркомбінат»; ; вид цінних паперів: прості іменні акції; код ISIN: UA; кількість цінних паперів, що передаються в заставу, шт.: 558495; номінальна вартість, грн.: 0,05; номінальна вартість цінних паперів, які передаються в заставу, грн.: 27924,75; заставна вартість цінних паперів, які передаються в заставу, грн.: 1812374; частка у статутному фонді емітента 19,090 % що належать ОСОБА_3 відповідно до виписки про залишки на рахунку в цінних паперах ОСОБА_3 № 005623 від 10.12.2009 року»;

«Назва емітента: ВАТ «Вознесенський сиркомбінат»; ; вид цінних паперів: прості іменні акції; код ISIN: UA; кількість цінних паперів, що передаються в заставу, шт.: 558396; номінальна вартість, грн.: 0,05; номінальна вартість цінних паперів, які передаються в заставу, грн.: 27919,80; заставна вартість цінних паперів, які передаються в заставу, грн.: 1812053; частка у статутному фонді емітента 19,087 % що належать ОСОБА_4 відповідно до виписки про залишки на рахунку в цінних паперах ОСОБА_4 № 005622 від 10.12.2009 року»;

«Назва емітента: ВАТ «Вознесенський сиркомбінат»; ; вид цінних паперів: прості іменні акції; код ISIN: UA; кількість цінних паперів, що передаються в заставу, шт.: 1116800; номінальна вартість, грн.: 0,05; номінальна вартість цінних паперів, які передаються в заставу, грн.: 55840; заставна вартість цінних паперів, які передаються в заставу, грн.: 3624132; частка у статутному фонді емітента 38,174 % що належать ОСОБА_6 відповідно до виписки про залишки на рахунку в цінних паперах ОСОБА_6 № 005624 від 10.12.2009 року»;

з визначенням способу реалізації предметів застави шляхом продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеної в ході виконавчого провадження суб`єктом оціночної діяльності відповідно до чинного законодавства України.

На виконання вищенаведених рішень суду, Луцьким міськрайонним судом Волинської області 28.11.2013 року був виданий виконавчий лист стосовно боржника ОСОБА_4 .

Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання був встановлений до 24.10.2014 року.

28.01.2014 року стягувач пред`явив виконавчий лист до примусового виконання у Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, виконавче провадження № 41714298.

25.06.2021 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження, а саме на підставі заяви стягувача.

У липні 2021 року стягувач повторно пред`явив вказаний документ до примусового виконання, проте до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Д.В., який постановами від 15.07.2021 року ВП № 66106084: відкрив виконавче провадження; наклав арешт на цінні папери, які зазначені у виконавчому документі.

Питання, пов`язані з примусовим виконанням судових рішень і рішень інших органів, врегульовано Законом України «Про виконавче провадження». Указаний Закон є спеціальним законом, яким державний та приватний виконавці керуються при примусовому виконанні рішень суду та інших органів (посадових осіб).

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» у редакції Закону України № 1404-VIII від 2 червня 2016 року (далі також Закон № 1404). У свою чергу, 05 жовтня 2016 року Закон України "Про виконавче провадження" у попередній редакції № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року (далі також Закон № 606) втратив свою чинність.

Відповідно до пункту 7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Частиною першою статті 1 Закону № 1404 унормовано, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до положень частини 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону № 1404 передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною п`ятою статті 12 Закону № 1404 унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Отже, наведена норма, встановлюючи з якого саме моменту починається перебіг строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, наводить лише два випадки такого повернення, а саме: 1) неможливість в повному обсязі або частково виконати рішення; 2) встановлення законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника. Обидва ці випадки є такими, що спираються на приписи статті 37 цього Закону.

Аналогічні за змістом правила переривання строку пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання були передбачені і в ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, який був чинний на момент первісного пред`явлення виконавчого листа у 2014 році.

Відповідно до п. 12 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження припиняється зокрема: якщо стягувач подав письмову заяву про припинення виконавчого провадження.

Припинення виконавчого провадження з підстав передбачених ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», не позбавляє його права повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Кодексу.

Судом встановлено, що виконавчий лист, який перебував на виконання у відділі ДВС, було повернуто стягувачу 25 червня 2021 року на підставі п. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Таким чином, строк у даному випадку перервався. З врахуванням вимог ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» з заявою стягувач звернувся до приватного виконавця в липні 2021 року, тобто в межах строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання після переривання строку.

Доводи скаржника про те, що боржник в добровільному порядку сплатив судовий збір, який з нього стягнуто судовим рішенням суду, а тому постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження не відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження» є голослівним та не є підставою для скасування постанови приватного виконавця, оскільки будь-які питання, які виникнуть щодо наявності чи відсутності заборгованості, боржник матиме можливість вирішити в межах виконавчого провадження.

Вважаються необгрунтованими доводи скаржника щодо недоцільності накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (п. 6 ч. 3 ст. 18 вказаного Закону).

Виключно з метою виконання рішення суду від 12.07.2013 року приватним виконавцем в силу вимог ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» правомірно винесено постанову про арешт майна боржника. При цьому встановлено, що рішення від 12.07.2013 року, станом на момент звернення до приватного виконавця не було виконано.

Наявність накладеного приватним виконавцем арешту на належне боржнику майно, не порушує законних прав та інтересів боржника.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території держави.

Таким чином, на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувані рішення приватним виконавцем були прийняті відповідно до закону, в межах його повноважень і право заявника не було порушено, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 447-449, 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволені скарги ОСОБА_2 на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Дмитра Вікторовича у виконавчому провадженні №66106084 з примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у цивільній справі №161/6436/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала у повному обсязі складена 28 грудня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук