Єдиний унікальний номер: 379/1186/21
Провадження № 2/379/628/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Музиченко О. О.,

за участю секретаря судового засідання Бакал О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», треті особи, на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із даною позовною заявою посилаючись на те, що в листопаді 2021 року за місцем її роботи їй стало відомо про відкриття приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. виконавчого провадження за № 67351957 про стягнення з неї на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» коштів на загальну суму 3785,13 грн. на підставі виконавчого напису за № 22765 здійсненого 27.04.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.. Вказаний виконавчий напис набрав законної сили 27.04.2021. На запит від державного виконавця нею було отримано копії документів, з яких їй стало відомо, що 27.04.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. видано виконавчий напис № 22765 про стягнення з неї боргу в загальній сумі 3785,13 грн на користь відповідача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило право вимоги, якому, в свою чергу, ТОВ «Фінансова компанія «Сіті фінанс» відступило право вимоги, якому перед цим ПАТ «Банк «Київська Русь»» відступило право вимоги за кредитним договором №418207-BUD/2013 від 20.03.2014. Вважає, що заборгованість за кредитним договором не є безспірною, оскільки на її адресу не надходило вимоги - повідомлення про погашення заборгованості із зазначенням деталізованої суми боргу, повідомлень про відступлення права вимоги за кредитним договором, за яким права відступалися три рази, а також не надходило жодних повідомлень від нотаріуса про намір вчинити нотаріальні дії. Крім цього, нотаріусу не було надано первинні облікові документи, оформлені відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та інше, тому у нотаріуса не було підстав вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій, зазначені у написі, є безспірними. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом Остапенком Є.М. не дотримано вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Вважає, що такий напис порушує її законне право на захист законних прав та інтересів, оскільки він вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів, а тому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 22765, вчинений 27.04.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з неї заборгованості у розмірі 3785,13 грн та стягнути з відповідача на її користь судові витрати у справі, які складаються з витрат на надання правничої допомоги адвокатом в сумі 2500,00 грн. та 908,00 грн. сплачений судовий збір.

03.12.2021 позовна заява була прийнята судом до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.34, 35).

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Якименко О.В. не з`явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства (а.с. 42-44, 48). 23.12.2021 судом отримано від позивачки заяву про розгляд справи без її участі, позов повністю підтримує та просить задовольнити (а.с. 55-58).

Представник відповідача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у судове засідання не з`явився; про день, час і місце розгляду справи повідомлені належно та завчасно згідно вимог чинного законодавства (а.с.50).

21.12.2021 судом отримано від представника відповідача заяву про визнання позовних вимог в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, з проханням провести розподіл судових витрат в порядку ч.1 ст. 142 ЦПК України та відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення орієнтовних судових витрат в розмірі 2500 грн (а.с.53). Того ж дня судом отримано від представника відповідача клопотання про врегулювання спору за участю судді (а.с.52).

23.12.2021 судом отримано від позивачки заяву із проханням залишити без задоволення клопотання відповідача про врегулювання спору за участю судді та заяви про визнання позовних вимог (а.с.55-58).

Отже, згоди позивача на врегулювання спору за участю судді згідно ч.1 ст. 201 ЦПК України не надано, а тому підстави для врегулювання спору за участю судді відсутні.

Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков М.О. в судове засідання не з`явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства. Рекомендоване поштове відправлення суду отримано ОСОБА_2 13.12.2021 (а.с.51). В матеріалах справи міститься конверт з відміткою про його повернення у зв`язку з відсутністю ОСОБА_3 за вказаною адресою, що згідно положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК є днем вручення судової повістки (а.с.49). Процесуальним правом подачі письмових пояснень на позовну заяву у встановлений судом строк не скористались.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено право позивача відмовитися від позову, а відповідача визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК).

За положенням частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.04.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з ОСОБА_1 невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ідентифікаційний код: 43311346, місцезнаходження: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд. 9-А, офіс 204, реквізити IBAN № НОМЕР_1 відкритий у АТ «ОТП Банк»), якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» код платника податків згідно з , відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 18102020-ФК від 18 жовтня 2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», код платника податків згідно з , відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1/Р від 15 жовтня 2020 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь»», код платника податків згідно з , на підставі Договору факторингу № UA-EA-2018-06-22-000031-b від 09 серпня 2018 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 418207-BUD/2013 від 20 березня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь»» та ОСОБА_1 , за період з 08.08.2018 по 27.04.2021 включно, суму у розмірі 3785,13 грн, з яких: 3735,13 грн заборгованість за тілом кредиту; 50,00 грн плата за вчинення цього виконавчого напису (а.с.14).

Цей виконавчий напис набрав чинності з дня його вчинення, тобто з 27.04.2021, і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його вчинення.

14.09.2021 директором ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Яворським Р.І. було подано приватному виконавцю Чучкову М.О. заяву про примусове виконання рішення, до якої було додано оригінал виконавчого напису № 22765 від 27.04.2021, що вбачається з копії заяви від 14.09.2021 за вих. № 52871 (а.с.12).

02.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим Михайлом Олександровичем було винесено постанову у ВП № 67351957 про відкриття виконавчого провадження з виконання зазначеного виконавчого напису № 22765 від 27.04.2021 про стягнення з боржника (позивачки) на користь відповідача заборгованості в сумі 3785,13 грн, відповідно до кредитного договору № 418207-BUD/2013 від 20.03.2014, укладеного між первісним кредитором ПАТ «Банк «Київська Русь»» та ОСОБА_1 .. Крім цього постановлено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 378,51 грн (а.с.13).

Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні.

При вирішенні спору судом застосовано такі норми права

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» до переліку нотаріальних дій, що вчиняють нотаріуси, належить, у тому числі, вчинення виконавчих написів.

Так, згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

З тексту оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні нотаріус керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (далі Перелік № 1172).

Вказаний Перелік № 1172 було доповнено пунктом 2 згідно Постанови КМУ від 26.11.2014 року за №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зокрема, пункт 2 Переліку № 1172 було доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитний відносин».

Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, що були передбачені п.2 Переліку № 1172, і які були підтвердженням безспірності заборгованості боржника перед стягувачем та слугували підставою для вчинення цього виконавчого напису.

Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, що була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів:

«Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Зобов`язати Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.».

Отже, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Згідно положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту.

З огляду на наведене, суд висновує, що при вчиненні 27.04.2021 виконавчого напису нотаріус Остапенко Є.М. керувався пунктом Переліку №1172, який був незаконним та нечинним, а відтак, із застосуванням положень нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивачки перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на підставі лише тих документів, що були передбачені пунктом 2 Переліку №1172.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимога позивачки про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є законною та обґрунтованою, оскільки наявні у нотаріуса документи, на час вчинення ним виконавчого напису, не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Судом також враховується правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), про те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Конституція України у статті 129 визначає однією із основних засад судочинства змагальність сторін та свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вказаний принцип закріплено також і в Цивільному процесуальному кодексі України. Так, згідно ч.3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін, що полягає у рівності прав учасників справи щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.1 ст. 12 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.2 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Частинами 5,7 статті 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосується предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконані обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За положенням ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

За положеннями ч.ч. 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним у справі доказам, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, а також беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд виходить із наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі -Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та інші, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно зі ст. 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання такої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає таку допомогу.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок представником позивача подано:

акт виконаних робіт від 29.11.2021, з якого вбачається, що згідно договору про надання правничої допомоги № 87/21 від 19.11.2021 виконавцем адвокатом Якименком О.В. надано правничу допомогу замовнику ОСОБА_1 у формі надання консультації, копіювання документів, підготування позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, вартість наданих послуг становить 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок (а.с.19);

копію квитанції про оплату витрат за надання правової допомоги № 87/21 від 29.11.2021, якою підтверджено сплату Якименку О.В. Рубіженко Ю.А. 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок за надання правничої допомоги (а.с.22).

Надані представником позивача документи відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України є належними доказами понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу і сплати грошових коштів за надання такої адвокату Якименку О.В. у даній справі.

Оскільки представником відповідача не було заявлено клопотання в порядку ст. 137 ЦПК України про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, - суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відтак, на підставі наведеного положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, - позивачці з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору у розмірі 454,00 грн за подання позовної заяви.

Решта судових витрат у розмірі 454,00 грн за подання позовної заяви підлягає стягненню на користь позивачки з відповідача.

Керуючись ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 зі змінами, ст.ст. 2, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 137, 141, 206, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», треті особи, на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 27 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 22765, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» грошових коштів заборгованості за Кредитним договором № 418207-BUD/2013 від 20 березня 2014 року, укладеним між ПАТ «Банк «Київська Русь»» та ОСОБА_1 , - за період з 08.08.2018 по 27.04.2021 включно на загальну суму 3 785 (три тисячі сімсот вісімдесят п`ять) гривень 13 копійок.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок та витрати на надання правничої допомоги у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, всього 2954 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби у Таращанському районі Київської області повернути ОСОБА_1 50 відсотків суми сплаченого нею судового збору згідно квитанції 0.0..1 від 29.11.2021, код 9252-4589-0813-2880 у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Ставищенським РВ ГУ МВС України в Київській області 12.09.2005, зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», , місцезнаходження: вул. Стельмаха Михайла, буд. 9-А, офіс 204, м.Ірпінь, Київська область, індекс 08200.

Повне судове рішення складено 28.12.2021.

Головуючий суддя Таращанського районного суду Київської області О. О. Музиченко