ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/821/135/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/797/19 Категорія: 301020400 Гудзенко В. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Єльцова В.О.

суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

секретаря:Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Виконавчий комітет Уманської міської ради

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Уманської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Уманської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном, а саме належною йому квартирою АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Уманським міським відділом житлового господарства 19.11.1997 року, він є власником квартири АДРЕСА_1 , що розташована на першому поверсі багатоквартирного будинку, в якій зареєстрований та проживає він зі своєю дружиною ОСОБА_2 . Восени 2014 року працівниками виконавчого комітету Уманської міської ради із залученням технічних працівників на прибудинковій земельній ділянці вказаного житлового будинку встановлений ігровий майданчик (комплекс об?єктів, знарядь, лавок, тощо). Таке встановлення відбулося в порушення ст. 21 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки не було проведено громадських слухань щодо врахування громадських інтересів та інтересів власників квартир, також розміщення ігрового майданчика проведено в порушення вимог п. 3.16 ДБН 360-92, оскільки не дотримана необхідна відстань 12 метрів від стіни житлового будинку, в даному випадку відстань становить лише 5 метрів. Наявність такого ігрового майданчика створює позивачу та його сім`ї ряд певних незручностей, а саме: у світлу пору доби від маленьких дітей та їх батьків стоїть надмірний шум, гамір та крики, а у вечірній та нічний час лунають гучні розмови підлітків та дорослих людей, їхня нецензурна лайка, постійне куріння цигарок та розпивання алкогольних напоїв. Позивач зазначає, що і він, і його дружина мають похилий вік і потребують певного спокою, проте за таких обставин у їхній квартирі цілодобово чутні голосні звуки з вулиці. Позивач вважає, що вказаний ігровий дитячий майданчик, встановлений виконавчим комітетом Уманської міської ради, який не взятий на баланс будь-якої юридичної особи, безконтрольно, з порушенням ДБН 360-92, техніки безпеки, санітарних норм, створює йому перешкоди у користуванні своєю квартирою, тому за захистом своїх прав він вимушений звернутися з даним позовом до суду та просить ухвалити рішення, яким зобов`язати виконавчий комітет Уманської міської ради усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 належної йому на праві власності квартирою АДРЕСА_1 та зобов`язати припинити використання дитячого ігрового майданчика на прибудинковій території зазначеного багатоквартирного будинку, перемістивши його з дотриманням ДБН в інше місце в адміністративних межах м. Умань.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 листопада 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Уманської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном відмовлено.

Не погоджуючи з рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 листопада 2020 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення та просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під вікнами його квартири на земельній ділянці, яка знаходиться в комунальній власності, без погодження з жителями будинку, без виготовлення відповідної документації, без отримання дозвільних документів у Виконавчого комітету Уманської міської ради було встановлено дитячий майданчик. Згідно листа голови правління ОСББ «Новоуманське-1» дитячий ігровий майданчик на балансі ОСББ не знаходиться, а перебуває в управлінні громади міста Умань в особі Уманської міської ради. В контексті ч.1 ст. 376 ЦК України зазначена споруда є самочинним будівництвом, яке порушує права позивача, встановлені національним законодавством, зокрема ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожної фізичної особи мирно володіти своїм майном.

Крім того, вказаний дитячий майданчик встановлено з порушенням будівельних норм, на даний час його фактично ніхто не обслуговує та не перевіряє його безпечність, у зв`язку з чим вказаний майданчик не тільки порушує його права як власника квартири, алей загрожує життю та здоров`ю дітей, які на ньому граються.

Представником виконавчого комітету Уманської міської ради подано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідач зазначає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволенню, оскільки мотиви та підстави зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими, рішення суду 1 інстанції ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи в межах наданих суду повноважень та вірно застосовано судом 1 інстанції норми матеріального права.

Стверджує, що позовні вимоги ОСОБА_1 пред`явленні до неналежного відповідача, що і було судом 1 інстанції правильно встановлено.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Уманським міським відділом житлового господарства 19.11.1997 року, є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.10.11). Вказана квартира розташована на першому поверсі багатоквартирного будинку.

У 2014 році на прибудинковій території цього багатоквартирного будинку був збудований ігровий майданчик (комплекс об`єктів, знарядь, лавок ).

Згідно висновку ПП «ТЕХБУДЕКСПЕРТ» №27/05-18/БУД споруджений дитячий ігровий майданчик біля житлового будинку по АДРЕСА_1 проводився з порушенням вимог ДБН. Згідно з положеннями ДБН 360-92* « Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень », « Відстані між житловим будинком ( найближчими вікнами житлового будинку ) та дитячим ігровим майданчиком треба приймати не менше 12,00м. Також треба враховувати, що ігровий майданчик повинен бути огородженим. Відстань встановлених споруд дитячого ігрового майданчика до житлового будинку становить 6,00м. На ігровому майданчику розміщено чотири лавочки, одна дитяча гірка, одна гойдалка наземна, одна гойдалка навісна, одна пісочниця, один турнік.

В порушенні зазначених містобудівельних вимог нормативно-правових актів будівництво спірного дитячого майданчика було здійснено:

- на відстані меншій ніж 12 м до вікон квартири позивача;

- без відповідних дозвільних документів;

- на земельній ділянці, яка не відведена у встановленому порядку для такого будівництва;

- ігровий майданчик не огороджений.

Згідно листа виконавчого комітету Уманської міської ради від 2.01.2020 вбачається, що на балансі комунальних підприємств міста майданчик не перебуває. До Центру надання адміністративних послуг Уманської міської ради звернення щодо надання будівельного паспорту чи містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для розміщення дитячого ігрового майданчика, неподалік житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 не надходило.

Згідно рішення Уманської міської ради від 28.02.2020 №4.36-73/7 дитячий майданчик за адресою АДРЕСА_3 знаходиться на балансі Комунального підприємства «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління №3», яке віднесено до сфери управління відділу житлово - комунального господарства Уманської міської ради.

Згідно листа КП «Уманське РЕУ№3» від 31.07.2020 будинок по АДРЕСА_3 ( перша черга ) був зданий в експлуатацію в 1982 році. Разом з ним було здано в експлуатацію дитячий майданчик, який знаходиться на балансі їхнього підприємства. Даний майданчик, вказаний в рішенні Уманської міської ради №4.36-73/7, розміщений на прибудинковій території навпроти першого та другого під`їздів будинку по АДРЕСА_3 ( конструкції старі ). Конструкції дитячого майданчика, нового зразку - на балансі КП «Уманське РЕУ №3» не знаходяться.

Згідно листа виконавчого комітету Уманської міської ради від 07.08.2020 будинок по АДРЕСА_3 ( перша черга ) був зданий в експлуатацію в 1982 році. Разом з ним було здано в експлуатацію дитячий майданчик конструкції старого зразка, який знаходиться на балансі КП «Уманське РЕУ №3» та розміщений на прибудинковій території навпроти першого та другого під`їздів будинку по АДРЕСА_3 ( конструкції старі ). Конструкції дитячого майданчика, нового зразку не перебувають в комунальній власності відповідно Уманська міська рада не може дати вказівок на його перенесення.

В ході судового розгляду встановлено, що дитячий майданчик (споруди), розміщений у дворі будинку по АДРЕСА_1 , не перебуває в комунальній власності виконавчого комітету Уманської міської ради, а інша інформація щодо осіб, які встановили майданчик -відсутня.

З вище зазначених листів встановлено, що на праві комунальної власності зазначене майно по вказаній адресі не обліковується на балансі жодного комунального підприємства (закладу, установи).

Інформація щодо розпорядження Уманською міською радою (надання в користування або власність іншій особі для розміщення спірного дитячого майданчика) земельною ділянкою, також відсутня.

Позивачем не надано доказів, що саме виконавчий комітет Уманської міської ради встановив майданчик, тому у суду немає законних підстав для зобов`язання відповідача припинити використання дитячого ігрового майданчика, перемістивши його з дотриманням норм ДБН в інше місце в адміністративних межах м. Умань.

Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Нормами ч.ч. 1,2 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.12 ЗК України право розпоряджатись землями територіальної громади, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності належить до повноважень міської ради.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Таким чином, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що дитячий майданчик (споруди), розміщений у дворі будинку по АДРЕСА_1 , не перебуває в комунальній власності виконавчого комітету Уманської міської ради, а інша інформація щодо осіб, які встановили майданчик -відсутня.

З листів виконавчого комітету Уманської міської ради від 07.08.2020 року та КП «Уманське РЕУ №3» від 31.07.2020 року встановлено, що на праві комунальної власності зазначене майно по вказаній адресі не обліковується на балансі жодного комунального підприємства (закладу, установи).

Інформація щодо розпорядження Уманською міською радою (надання в користування або власність іншій особі для розміщення спірного дитячого майданчика) земельною ділянкою, також відсутня.

Позивачем не надано доказів, що саме виконавчий комітет Уманської міської ради встановив майданчик, тому у суду немає законних підстав для зобов`язання відповідача припинити використання дитячого ігрового майданчика, перемістивши його з дотриманням норм ДБН в інше місце в адміністративних межах м. Умань.

Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`являти позов до належного відповідача.

Оскільки виконавчий комітет Уманської міської ради в даній справі не може бути відповідачем, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Такі висновки суду 1 інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Уманської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий В.О. Єльцов

Судді Л.І. Василенко

О.В. Карпенко