РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.

з участю:

позивачки: - ОСОБА_1

представника позивачки - адвоката Ширко М.Р.

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Сулковського Б.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди ,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь 202 032,71 грн. (двісті дві тисячі тридцять дві гривні 71 копійки) у відшкодування майнової шкоди та понесені судові витрати у розмірі 2020,33 грн. (дві тисячі двадцять гривень 33 копійки) судового збору.

Свої вимоги обогрутовує наступними доводами.

Так, 03 серпня 2019 року о 01 год. 56 хв. на подвір`ї житлового будинку № 3 по вул. Буковинська у м. Рівне виникла пожежа у мікроавтобусі марки «Renault Trafic», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 .

За фактом пожежі комісією у складі державного інспектора з нагляду у сфері пожежної та техногенної безпеки у м. Рівне та Рівненському районі Чубик В.О. та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 складено Акт про пожежу № 86 від 03.08.2019. Даним актом встановлено об`єкт, місце виникнення пожежі та завдані пожежею пошкодження. Зокрема і пошкодження поруч припаркованого легкового автомобіля марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вказаний автомобіль на момент пожежі належав ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . Даним автомобілем також користувався її чоловік - ОСОБА_4 .

Внаслідок переходу пожежі від автомобіля «Renault Trafic» до її автомобіля марки «Skoda Octavia», останньому було пошкоджено задній бампер, багажний відсік та салон автомобіля. Дані пошкодження призвели до неможливості подальшої експлуатації транспортного засобу та завдали значну матеріальну шкоду . 03.08.2019 р. її чоловік звернувся із заявою до правоохоронних органів про вчинення злочину ОСОБА_6 , однак, листом Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області від 28.08.2019 №2003/200/04-2019 повідомлено, що за наслідками розгляду заяви у відносинах з ОСОБА_2 виявлено ознаки цивільно-правових відносин та рекомендовано звернутися до суду.

Відповідно до Звіту про причини виникнення пожежі від 05.08.2019, складеного старшим інспектором ВЗНС та ЦЗ ДПРЗ-З ГУ ДСНС України у Рівненській області, сторонніх предметів, слідів характерних для легкозаймистих та горючих рідин не виявлено. Вхідні двері та замки в дверях мікроавтобуса не пошкодженні. Оглядом місця пожежі виявлено ознаки, які вказують на виникнення пожежі в результаті короткого замикання електромережі автобуса, зокрема виявлено ознаки аварійних режимів роботи електромережі (ознак теплових проявів електричної енергії) на електричних провідниках у вигляді: напливів металу краплеподібної форми та потовщень, оплавлених жил провідників між собою, наявності на кільцях провідників заовалень округлої форми. Встановлено, що ймовірною причиною виникнення пожежі у мікроавтобусі марки «Renault Trafic» 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , могло стати коротке замикання електромережі у відсіку двигуна.

Окрім цього, згідно вищевказаного звіту слідує, що незаконного проникнення сторонніх осіб в автомобіль не було і ознак підпалу не виявлено, а виникнення короткого замикання зумовлюється (може бути зумовлене) довготривалою або неправильною експлуатацією електрообладнання, пошкодженням ізоляції проводів та перевантаженням у електромережі.

З огляду на викладене, Відповідач, як власник транспортного засобу, зобов`язаний забезпечити технічно справний стан транспортного засобу, оскільки внаслідок його бездіяльності (неналежне утримання та зберігання) сталося загорання належного йому мікроавтобуса, внаслідок чого було спричинено пошкодження автомобілю марки «Skoda Octavia».

Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до Звіту № 145/19 від 01.09.2019 про оцінку автомобіля «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 , матеріальний збиток власникові автомобіля в результаті його пошкодження при пожежі складає - 199 532,71 грн. (сто дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот тридцять дві гривні 71 копійку). Окрім того, Позивач понесла витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2500 грн., для визначення вартості відновлюваного ремонту автомобіля марки «Skoda Octavia», в результаті його пошкодження при пожежі, що підтверджує додана до заяви копія товарного чеку № 145/19 від 01.09.2019. Загальний розмір майнової шкоди складає 202032,71 грн. У судовому засіданні позивачка, представник позивачки підтримали позов у межах його доводів. Просили позов задовольнити повністю. Окрім того, у судовому засіданні позивачка пояснила, що свій автомобіль вона відчужила за 2600 доларів США. Пояснила, що на її звернення до МТСБУ їй було роз`яснено, що МТСБУ відшкодовує шкоду у разі її заподіяння під час дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність , за умови наявності чинного на дату дорожньо-транспортної пригоди договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного по відношенню до транспортного засобу потерпілого.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

З поданого до суду відзиву вбачається, що вважає, що є неналежною стороною у даній справі. Зазначив, що у справі відсутній висновок експертного авто товарознавчого дослідження, а також висновок пожежно-технічної експертизи з залученням експерта з пожежної безпеки інституту незалежних судових експертиз. Згідно з п. 16 постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до ст. 21 Закону № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Не пред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавана шкоди у відповідному розмірі.

Верховний Суд у своїй постанові у справі № 755/18006/15-ц дійшов висновку, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував цивільно-правову відповідальність.

Враховуючи те, що його цивільно-правова відповідальність на момент події не була застрахована у будь-якій страховій компанії то вважає, що позивач мав би звернутись за відшкодуванням до Моторно (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ), а тому вимоги позивача до нього є безпідставними.

Згідно ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - ЗУ «Про ОСЦПВНТЗ») - Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про ОСЦПВНТЗ», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, власник якого теж не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Тобто, не пред`явлення ОСОБА_1 вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди є підставою для відмови в позові до нього у відповідному розмірі.

На підставі вищевикладеного вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог позивача згідно поданого позову відсутні у зв`язку з відсутність доказів вини відповідача у пошкодженні автомобіля позивача. Ухвалою суду від 10.01.2020р. прийнята позовна заява ОСОБА_1 , відкрите спрощене позовне провадження, призначений судовий розгляд з викликом сторін. За клопотанням позивачки допитано у якості свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Судом було роз`яснено сторонам право звернення до суду з клопотанням про призначення судових експертиз . Представник позивача відмовилася від звернення до суду з клопотанням про призначення судової експертизи з тих підстав, що за даними Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області, лист № 31/17-5 аз від 15.02.2021р. на запит адвоката Ширко М., належний на праві власності відповідачу ОСОБА_2 автомобіль марки «Renault Trafic» 21.01.2020р. перереєстрований на нового власника, у зв`язку з чим вважає, що проведення авто-технічної експертизи є неможливим. Відповідач з клопотанням щодо призначення автотоваризнавчої експертизи про визначення залишкової вартості пошкодженого автомобіля та пожежної експертизи, до суду не звертався.

Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, відповідача, представника відповідача, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (стаття 41 Конституції України).

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦПК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що 03 серпня 2019 року о 01 год. 56 хв. на подвір`ї житлового будинку № 3 по вул. Буковинська у м. Рівне виникла пожежа у мікроавтобусі марки «Renault Trafic», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого був ОСОБА_2 .

За фактом пожежі комісією у складі державного інспектора з нагляду у сфері пожежної та техногенної безпеки у м. Рівне та Рівненському районі Чубик В.О. та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 складено Акт про пожежу № 86 від 03.08.2019. З оглянутого судом акту вбачається, що у наслідок виникнення пожежі був пошкоджений поруч припаркований легковий автомобіль марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 у якому було пошкоджено задній бампер, багажний відсік та салон автомобіля.

З оглянутого судом свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що автомобіль марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . Встановлено, що на звернення ОСОБА_4 , який приходиться чоловіком позивачці, 03.08.2019 р. про вчинення злочину ОСОБА_6 , ВП ГУНП в Рівненській області від 28.08.2019 № 2003/200/04-2019, заявник був проінформований про те, що під час розгляду даної заяви у відносинах між ним та ОСОБА_2 було виявлено ознаки цивільно-правових відносин, а відповідно до ст.. 15 ЦПК справи про захист порушених, невизнаних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин є компетенцією суду.

Відповідно до Звіту про причини виникнення пожежі від 05.08.2019, складеного старшим інспектором ВЗНС та ЦЗ ДПРЗ-З ГУ ДСНС України у Рівненській області, сторонніх предметів, слідів характерних для легкозаймистих та горючих рідин не виявлено. Вхідні двері та замки в дверях мікроавтобуса не пошкодженні. Оглядом місця пожежі виявлено ознаки, які вказують на виникнення пожежі в результаті короткого замикання електромережі автобуса, зокрема виявлено ознаки аварійних режимів роботи електромережі (ознак теплових проявів електричної енергії) на електричних провідниках у вигляді: напливів металу краплеподібної форми та потовщень, оплавлених жил провідників між собою, наявності на кільцях провідників заовалень округлої форми. Встановлено, що ймовірною причиною виникнення пожежі у мікроавтобусі марки «Renault Trafic» 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , могло стати коротке замикання електромережі у відсіку двигуна.

Окрім цього, згідно вищевказаного звіту слідує, що незаконного проникнення сторонніх осіб в автомобіль не було і ознак підпалу не виявлено, а виникнення короткого замикання зумовлюється (може бути зумовлене) довготривалою або неправильною експлуатацією електрообладнання, пошкодженням ізоляції проводів та перевантаженням у електромережі.

Відповідно до п.3 висновку Звіту № 145/19 від 01.09.2019 про оцінку автомобіля «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 , матеріальний збиток власникові автомобіля в результаті його пошкодження при пожежі складає - 199 532,71 грн. (сто дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот тридцять дві гривні 71 копійку). Зазначений звіт судом приймається як доказ щодо вимог позивачки, оскільки сторонами не було заявлено клопотань та не було у даній справі призначено та проведено судових експертиз.

Відповідно до товарного чеку № 145/19 ОСОБА_1 оплатила ОСОБА_8 2500 грн. за проведення авто товарознавчого дослідження автомобіля.

Допитаний в судовому засіданні оцінювач ОСОБА_8 підтримав звіт за яким згідно заяви позивачки провів оцінку майна, оцінив матеріальний збиток в сумі 199532,71 грн. Пояснив, що деякі елементи можна було продати. Залишкова вартість автомобіля не визначалася, оскільки позивачка з таким проханням не зверталася.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показав, що автомобіль «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 ввечері особисто він поставив у дворі будинку за місцем проживання по вул. Буковинській в м.Рівне . О 2 год.ночі сусіди повідомили, що його автомобіль горить. Двічі підходив до відповідача з проханням відремонтувати пошкоджений автомобіль, проте відповідачем прохання не було виконане.

З оглянутого судом листа МТСБУ від 10.07.2020р. за № 42-04/20320 на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що МТСБУ відшкодовує шкоду у разі її заподіяння під час дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність , за умови наявності чинного на дату дорожньо-транспортної пригоди договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного по відношенню до транспортного засобу потерпілого.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відносини, що виникають у результаті завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, традиційно виділяють у спеціальний делікт у зв`язку з особливостями механізму завдання шкоди, а також умовами виникнення обов`язку таку шкоду відшкодувати. Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними. При цьому слід враховувати, що особливі правила ст. 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володільця небезпечного об`єкта буде зобов`язано відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи.

Поняття джерела підвищеної небезпеки на рівні закону (легальна дефініція) закріплено у ст. 1187 ЦК України, відповідно до якої під джерелом підвищеної небезпеки розуміють діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для осіб, які цю діяльність здійснюють, та інших осіб.

Основні ознаки джерела підвищеної небезпеки також наведено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року N 6, відповідно до якого джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Наприклад, літак, автомобіль небезпечні неможливістю їх миттєвої зупинки, а будівництво - тією ж неможливістю зупинки техніки, предметами, піднятими на висоту або заглибленими, і заподіянням саме механічних ушкоджень (каліцтва). Майнова відповідальність за шкоду, завдану діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Правила ч. 2 ст. 1187 ЦК передбачають, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є «особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку». Тобто вказується на дві ознаки володільця джерела підвищеної небезпеки -- юридичну і матеріальну. Так, за юридичною ознакою володільцем визнається тільки та особа, яка володіє певним правом по відношенню до джерела підвищеної небезпеки. Таким правом може бути право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо. Згідно з матеріальною ознакою володільцем визнається той власник або інший титульний володілець джерела підвищеної небезпеки, який одночасно фактично його використовує, зберігає або утримує. Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для виникнення відповідальності: а) наявність шкоди; б) протиправна дія заподіювана шкоди; в) наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювана шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною. Доказами, що підтверджують правову підставу володіння автомобілем, можуть бути свідоцтво про реєстрацію автомобіля або документ, що підтверджує право користування та (або) розпорядження вказаним автомобілем, і виданий на період дії такого документа тимчасовий реєстраційний талон. Разом із цим п. 16 зазначених Правил встановлено, що отримання власником транспортного засобу, який передав право користування і (або) розпорядження належним йому транспорту. До обов`язкових передумов виникнення деліктного зобов`язання належить причинний зв`язок, який існує об`єктивно, незалежно від свідомості учасників таких правовідносин. Він пов`язується з протиправною поведінкою заподіювана шкоди та відповідними негативними наслідками такої поведінки, що спричиняє наслідки виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди.

Також однією з особливостей є те, що деліктна відповідальність може настати навіть без вини заподіювана шкоди. Наприклад, відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, тобто діяльністю, яка пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів; зберіганням хімічних, радіоактивних речовин; утриманням диких звірів - що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює. У такому випадку вина заподіювана шкоди не вимагається, тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання, без наявності вини.

Протиправність поведінки заподіювача шкоди характеризується тим, що неправомірна поведінка особи, яка завдала шкоду, як умова деліктної відповідальності передує відшкодуванню. Тобто відшкодуванню підлягає шкода, завдана неправомірними, протиправними діями.

Протиправна поведінка особи - це діяння, які насамперед порушують норму права й одночасно порушують суб`єктивне право іншої конкретної особи. Таким чином, будь-яке завдання шкоди особі чи майну слід розглядати як протиправне. Протиправна поведінка найчастіше виражається в активних діях, які спричинили збитки в майновій сфері особи чи немайнових відносинах.

Поведінка заподіювача шкоди може полягати не тільки в його активних діях, а й у бездіяльності. Бездіяльність визнається протиправною, якщо особа, яка зобов`язана вчинити певні дії, свідомо їх не виконує. Встановивши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що оскільки приписами частини першої та другої ст. 1187 ЦК на власника покладена відповідальність і за зберігання джерела підвищеної небезпеки, а в судовому засіданні не встановлено, що шкода майну позивача завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, то шкода підлягає до стягнення з відповідача без його вини.

Відтак, суд вважає, що підлягає до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду на суму 199532 ,71 грн.

У п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено: якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Окрім того, відповідно до п. 14 ВССУ №4 від 01.03.2013 р. зазначено: "ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. " З огляду на той факт, що суд прийшов до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача шкоду то рішенням суду слід зобов`язати ОСОБА_1 передати ОСОБА_2 автомобіль марки SKODA OCTAVIA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , оскільки належних та допустими доказів того, що зазначений автомобіль не належить позивачці на праві власності суду не надано.

Відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки в сумі 4500 грн. : з яких 2000,00 грн. судовий збір , 2500 грн. оплата за проведення огляду автомобіля.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду на суму 199532 (сто дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот тридцять дві) грн.. 71 коп. та 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн.. 00 коп. судових витрат.

Зобов`язати ОСОБА_1 передати ОСОБА_2 автомобіль марки SKODA OCTAVIA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 . Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місцепроживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повне рішення виготовлене - 03.03.2021 р.

Суддя: О.В.Панас