Провадження № 2-о/512/11/21
"03" березня 2021 р. смт. Саврань
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Савранський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Брюховецького О.Ю.,

за участю секретаря Шаповал Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Савранський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Джанкой Автономної Республіки Крим, посилаючись на те, що ОСОБА_2 є її чоловіком.

При зверненні до Савранського районного відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), для видачі свідоцтва про смерть у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 було відмовлено, оскільки заявницею ОСОБА_1 пред`явлено документи, видані на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Оскільки відомості про смерть фізичної особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064, відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, які формують Державний реєстр цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження, за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні на підставі лікарського свідоцтва про смерть за формою № 106/о, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 006 за № 1150/13024, фельдшерської довідки про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 2006 за № 1150/13024, лікарським свідоцтвом про перинатальну смерть, рішенням суду про оголошення особи померлою, рішенням суду про встановлення факту смерті особи в певний час, повідомленням державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, похованих за рішенням несудових та судових органів, повідомленням установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть та оскільки у відповідності до Закону України № 1207-УІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, які є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України на яку поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина, а заявниця надала для реєстрації свідоцтво про смерть, виданого 15.09.2020 щодо смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території Республіки Крим, дану реєстрацію смерті на території України орган реєстраційної служби здійснити не має підстав із невизнання даного документу органами влади України. У зв`язку з цим, заявниця просить суд встановити факт, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Джанкой Автономної Республіки Крим, на тимчасово окупованій території України.

Заявниця в судове засідання не з`явилась, проте 03.03.2021 надала до канцелярії суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі. Заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно.

Дослідивши надані у справу докази, суд вважає, що вимоги заявника є такими, що підлягають задоволенню з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Джанкой АР Крим помер ОСОБА_2 , про що видано свідоцтво про смерть від 15.09.2020 Джанкойським районним відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції республіки Крим.

Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У 1971 році Міжнародним судом ООН були сформульовані так звані «намібійські винятки», з яких випливає, що документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» (пункт 125) зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) своєю практикою, що склалась, також підтримав цей стандарт. Зокрема, у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) ЄСПЛ приділив увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. Судом було констатовано, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92).

Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Згідно з частиною 2 статті 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Згідно з пунктом 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією.

Згідно з абзацом 2 пункту 3 розділу І «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях проведення державної реєстрації актів цивільного стану за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами території АРК.

Суд при розгляді справи дослідив свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 15.09.2020, виданого Джанкойським районним відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції республіки Крим., відповідно до якого ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території АР Крим.

У відповідності до частини 2 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

За таких обставин дане свідоцтво про смерть є таким, використання якого на території України є незаконним, тому, підставою для забезпечення права спадкоємця на спадок є рішення суду про встановлення факту смерті спадкодавця на тимчасово окупованій території АР Крим.

Встановлення факту смерті має юридичне значення для встановлення спадкового права спадкоємця ОСОБА_1 .

За таких обставин, зважаючи на дані, які містяться в доданих у справу доказах, суд має підстави встановити такий факт.

Керуючись статтями 4, 293, 315, 317 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Джанкой, Автономної Республіки Крим.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи через Савранський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Ю. Брюховецький