Провадження № 2-о/638/461/21
РІШЕННЯ

Іменем України

13 грудня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Шишкіна О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Олейник О.О.,

представника заявника - ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи - Гавриленко Я.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної службу України в Харківській області, про встановлення факту народження на території України до 24 серпня 1991 року,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту народження на території України до 24 серпня 1991 року, заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної службу України в Харківській області, в обґрунтування якої зазначив, що звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України з приводу оформлення громадянства України, на підставі того, що його рідна бабуся, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Мерефа, Харківського району, Харківської області, має актовий запис №217 відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_1 .

Не зважаючи на те, що заявник з метою набуття громадянства подав до Головного управління ДМС України у Харківській області всі вище перелічені документи, які підтверджували, що його рідна бабуся ОСОБА_3 народилася на території У країни до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Мерефа, Харківського району, Харківської області, йому в усній формі було відмовлено в прийнятті документів на оформлення громадянства України та повідомлено, що з метою підтвердження юридичного факту - народження ОСОБА_3 на території України станом до 24 серпня 1991 року йому необхідно звернутись до суду. Оскільки інформація в електронному реєстрі актів громадянського стану про народження за вказаним свідоцтвом про народження та актовим записом - не значиться.

Заявник просив суд встановити юридичний факт народження на території України до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Мерефа, Харківського району Харківської області, яка є рідною бабусею Заявника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У відзиві на заява представник заінтересованої особи просив прийняти рішення у справі на розсуд суду.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи поклався на розсуд суду.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення: встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є особи, що постійно проживали на території України станом на 24 серпня 1991 року, а також особи, які приживали на території України станом на 13 листопад 1991 року і не були громадянами інших держав.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно з п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Згідно з п. 9 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини 1 статті З Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає:

в) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено перелік фактів, які встановлюються судом в порядку окремого провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п. З ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого повинно бути зазначено докази, що підтверджують факт.

Згідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

На підставі наданих заявником доказів встановлено, що ОСОБА_3 є рідною бабою заявника ОСОБА_2 . Вказана обставина підтверджується наступними доказами:

- Свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , від 03 вересня 1985 року серія НОМЕР_3, в якому вказано, що батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;

- Свідоцтвом про народження батька заявника, ОСОБА_6 , серія НОМЕР_2 , виданого 25 лютого 1963 року, в якому вказано, що батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .

Заявником було здійснено заходи с приводу підтвердження народження його баби ОСОБА_3 на території України станом до 24.08.1991 року.

Так було направлено запит до Московського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Отримано відповідь про те, що до Державного архіву Харківської області книги реєстрації актів громадянського стану про народження по Мерефянській міській раді Харківського району Харківської області за 1938 рік надійшли на зберігання не повністю, а тому надати копію актового запису про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Мерефа Харківського району Харківської області немає можливості.

Окрім цього, у заявника є в наявності в оригіналі Свідоцтво про одруження його прадіда та прабабусі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 датоване 03.05.1937 роком, яке було видано повторно 13 червня 1957 року, після шлюбу прабабуся заявника взяла прізвище ОСОБА_9 , та в подальшому у подружжя і народилася ОСОБА_3 , яка є бабою заявника ОСОБА_2 .

На підтвердження факту укладення шлюбу, заявником також було зроблено запит до Державного архіву Харківської області, який видав архівну довідку, згідно якої за 1937 рік є актовий запис від 03.05.1937 року (реєстраційний номер 4002) про шлюб « ОСОБА_8 » та « ОСОБА_9 ». У графі «Прізвище після шлюбу» вказано: ОСОБА_9 . Окрім цього, заявнику була надана копія вказаного актового запису про шлюб.

Вказані докази об`єктивно та поза розумним сумнівом доводять той факт, що ОСОБА_3 народилася на території України до 24.08.1991 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву, реєструється громадянином України.

Листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту народження на території України до 24 серпня 1991 року або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 року «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до Закону України «Про громадянство України». Для встановлення факту належності до громадянства України залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи У PCP на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.

Слід мати на увазі, що питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України», також Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Відповідно до положень ст. 293 та 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Прийняття рішення про встановлення народження баби заявника на території України до 24 серпня 1991 року не створює будь-яких самостійних юридичних наслідків, які б призвели до безпосереднього набуття онуком громадянства України. Встановлення вказаного факту є лише одним з чинників, потрібних для отримання заявником громадянства України.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від З 1 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Касаційний цивільний суд ВС зазначив, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 2235 громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Касаційний цивільний суд ВС вказав на те, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України (постанова від 22.08.2018 у справі № 363/214/17-ц).

Враховуючи встановлені судом розглядом обставини, суд вважає, що наявні підстави для задоволення заяви та встановлення в судовому порядку юридичного факту народження на території України до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 10, 12, 13, 76, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 294, 315, 319, 354, ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної службу України в Харківській області, про встановлення факту народження на території України до 24 серпня 1991 року - задовольнити.

Встановити юридичний факт народження на території України до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Мерефа, Харківського району Харківської області, яка є рідною бабою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Шишкін