КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 753/20608/20

Апеляційне провадження 22-ц/824/3409/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Ящук Т.І.

при секретарі Гойденко Д.В.

учасники справи

боржник ОСОБА_1

стягувач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , на ухвалу Дарницькогорайонного суду м. Києва від 17 грудня 2020 року, постановлену під головуванням судді Заставенко М.О., за поданням приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердар Миколи Миколайовича про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон,

в с т а н о в и в :

у грудні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бердар М.М. звернувся до суду з поданням уякому просив тимчасово обмежити у праві виїзду ОСОБА_1 за межі кордону України.

В обгрунтування подання зазначав, що у нього на виконанні перебуває виконавчий лист № 753/1753/16 від 09.10.2019, виданий Дарницьким районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у сумі 154 346 489,21 грн, що за офіційним курсом НБУ на день звернення до суду еквівалентно 6 258 981,72 доларів США. Боржник ОСОБА_1 рішення суду не виконує, всупереч положенням закону та вимогам державного виконавця, не вчинив жодних дій, спрямованих на забезпечення виконання рішення суду. У боржника недостатньо коштів на рахунках у банківських установах та відсутнє рухоме/нерухоме майно на суму, необхідну для погашення боргу.

Ухвалою Дарницького районного суду від 17.12.2020 подання задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення закордонного паспорту до виконання зобов`язань, покладених згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва № 753/1753/16 про стягнення боргу.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про відмову у задоволенні подання. Посилається на неповне з`ясування судом обставин справи. А саме, на час розгляду подання виконавче провадження було зупинено, проте незважаючи на те, що у період зупинення виконавчого провадження виконавець не може вчиняти будь - які дії щодо виконання виковачого листа, він не відізвав подання. Суд не звернув уваги на те, що перший виконавчий лист на виконання рішення суду було видано 22.06.2016, а виконаче провадження відкрите за виконавчим листом від 09.10.2019, незважаючи на те, що у справі знаходиться оригінал виконавчого листа від 22.06.2016. Виконавчий лист від 09.10.2019 визнано таким, що не підлягає виконанню. Крім того, рішення суду частково виконане та відсутній факт його ухилення від виконання рішення. До того ж з 01.06.2020 по 02.12.2020 він не перетинав державний кордон.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник стягувача ОСОБА_5 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість. Вказала на те, що рішення суду боржником не виконується уже протягом 4 років.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.06.2016 по справі № 753/1753/16 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 154 346 489,21 грн, що за офіційним курсом НБУ на день звернення до суду еквівалентно 6 258 981,72 доларів США.

09.10.2019 видано виконавчий лист про примусове виконання рішення суду у відношенні ОСОБА_1 .

01.06.2019 приватним виконавцем Бердар М.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62224643, якою зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно.

Цього ж дня приватним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно, що належить ОСОБА_1 в межах суми стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 169 781 607,13 грн.

Приватним виконавцем здійснені запити до Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, Регіонального сервісного центру МВС в Київській області, а також у банківські установи України щодо наявності у боржника будь-якого майна, рахунків та коштів на них.

Згідно відповіді МВС у боржника відсутні транспортні засоби.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за боржником зареєстроване нерухоме майно, а саме: земельна ділянка в АДРЕСА_1, земельна ділянка в АДРЕСА_5, земельна ділянка в АДРЕСА_2 .

22.06.2019 приватним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника.

Згідно відповіді ДФС у боржника відсутні відкриті рахунки в банківських установах. Згідно відповідей, наданих банківськими установами, у боржника наявні рахунки в АТ КБ "Приват Банк", АТ "Універсал Банк", АТ "Сбербанк".

Згідно відповіді Державної міграційної служби ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 20.02.2012 органом видачі 8001 та паспортом громадянина України для виїзду за кордон сергї НОМЕР_2 , виданий 10.07.2017 органом видачі 8025.

21.07.2020 приватним виконавцем описано та арештовано земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 .

За результатами виходу приватного виконавця за адресою реєстрації боржника АДРЕСА_3 , а також за адресою проживання у АДРЕСА_4 для перевірки майнового стану боржника, доступу до квартири надано не було.

У серпні 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціноїчної діяльності- суб`єкта господарювання для оцінки описаної земельної ділянки та по результатам її проведення сторонам виконавчого провадження направлено лист про ознайомлення з оцінкою майна боржника, згідно якого земельну ділянку оцінено у 150 000,00 грн.

15.09.2020 направлено заявку на реалізацію арештованого майна до ДП "СЕТАМ".

Станом на 30.10.2020 на депозитному рахунку обліковуються кошти, стягнуті з боржника у сумі 28 269,76 грн.

На день складання подання боржником рішення суду не виконано, на виклики до приватного виконавця боржник не з`являється.

Задовольняючи подання суд першої інстанції виходив з того, що приватним виконавцем вчинені всі передбачені законом заходи по виконанню рішення суду, проте боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджуєтьсяз такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції Українисудове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, може звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання рішення.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Закон України «Про порядок виїзду з України громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» громадянину України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а якщо він має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань або розв`язання спору або якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Пунктом 8 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 передбачено, що громадянину може бути тимчасово відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Пунктом 8 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в`їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України. Крім того, передбачено обов`язок військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України не пропускати через державний кордон України осіб, яким за мотивованим рішенням суду тимчасово обмежено право виїзду з України якої на державну прикордонну службу України покладається завдання запобігання та недопущення з України осіб, яким тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Представник ОСОБА_1 при розгляді даної справи підтвердила, що рішення суду боржником не виконане та він не з`являвся до приватного виконавця на його виклик та не подав декларацію про доходи та майно.

Вказуючи на те, що боржник за станом здоров`я не зміг з`явитися до приватного виконавця представник ОСОБА_1 будь - яких доказів на підтвердження цих обставин не надала та не вказала чому про поважні причини неможливості виконання вимоги приватного виконавця не було повідомлено самого виконавця.

Оскільки боржником з часу відкриття виконавчого провадження не виконуються вимоги приватного виконавця суд першої інстанції дійшов правильних висновків про наявність підстав для задоволення подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Доводи апеляційної скарги про те, що боржником частково виконане рішення суду не спростовують висновків суду, оскільки як підтвердила представник боржника сума коштів, яка була стягнута у примусовому порядку на виконання рішення суду складає 28 269,76 грн, тоді як за рішенням суду з ОСОБА_1 підлягає стягненню 154 346 489,21 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до постанови приватного виконавця Бердар М.М. від 10.12.2020 вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 753/1753/16, виданого 09.10.2019 було зупинено, а тому суд не мав правових підтав для задоволення подання, колегія суддів не може визнати обґрунтованими, оскільки на час звернення приватного виконавця з поданням виконавче провадження було відкрите та не зупинене.

Постанова приватного виконавця Бердар М.М. від 10.12.2020 про зупинення вчинення виконавчих дій долучена лише до апеляційної скарги. Така постанова не надавалася до суду першої інстанції, а тому не могла бути врахована судом першої інстанції при ухваленні судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.12.2020 виконавчий лист № 753/1753/16, виданий Дарницьким районним судом м. Києва 19.10.2019 визнано таким, що не підлягає виконанню також не можна визнати обгрунтованими, оскільки як підтвердила представник боржника, дана ухвала не набрала законної сили.

У разі набрання вищевказаною ухвалою законної сили боржник не позбавлений права ставити питання про закриття виконавчого провадження та скасування встановлених відносно нього обмежень.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; за рішеннями майнового характеру неподання виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларації про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; своєчасно не з`являтися на вимогу виконавця; не надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Тобто, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Виконавче провадження відкрите 01.06.2020. До дати звернення приватного виконавця з цим поданням боржник не подав декларацію про доходи та майно, не з`явився до приватного виконавця на його виклики, доступу до свого помешкання виконавцю не надав. Доказів неможливості вчинити такі дії з об`єктивних причин, які не залежали від боржника, останній не надав та на них не посилається.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення подання внаслідок ухилення боржника від виконання рішення суду.

Та обставина, що боржник з часу відкриття виконавчого провадження та до дати звернення з поданням не перетинав державний кордон України не має правового значення при розгляді подання.

У разі ж, якщо боржник і надалі не має на меті здійснювати виїзди за межі України, то фактично задоволення подання про обмеження виїзду за межі України не впливає на його права та інтереси.

Представник стягувача надала пояснення про те, що стягувач двічі звертався до суду із заявою про виправлення помилок у виконавчому листі, такі помилки були виправлені та судом після винесення ухвали про виправлення помилки видавалися інші виконавчі листи.

Представник боржника посилалася на те, що суд не мав права видавати нові виконавчі листи, а стягувач мав пред`явити до виконання вперше виданий виконавчий лист, у якому допущено помилки та ухвалу суду, якою такі помилки виправлено.

При цьому як представник стягувача, так і представник боржника не заперечували, що виконавчі листи, які містили помилки, були долучені судом до матеріалів справи, а тому не могли бути пред`явлені стягувачем до виконання.

Відтак єдиний виконавчий лист, який відповідає вимогам закону є саме виконавчий лист № 753/1753/16, виданий Дарницьким районним судом м. Києва 19.10.2019, за яким і відкрите виконавче провадження.

Вищезазначені дії суду по видачі нового виконавчого листа, з правильним його оформленням, та долучення до матеріалів справи виконавчих листів, що були видані з помилками не можуть бути перешкодою для стягувача у отриманні грошових коштів, які стягнуті з боржника за рішенням суду, що набрало законої сили, оскільки відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з засад цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою та не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скразі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

по с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 02.03.2021.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

Т. І. Ящук