Провадження номер 2-н/756/917/21
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

28 грудня 2021 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Шролик І.С., розглянувши матеріали заяви Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» (надалі - КП «Керуюча компанія») звернулось 28 жовтня 2020 року до суду зі заявою про видачу судового наказу, в якій просить суд: стягнути з ОСОБА_1 , який є власником 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій: основного боргу у розмірі 9 239 грн 74 коп., інфляційних витрат - 1 527 грн 20 коп., 3 % річних- 808 грн 16 коп. та судового збору у розмірі 105 грн 10 коп.; стягнути з ОСОБА_2 , який є власником 1/6 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, яка складається із: основного боргу у розмірі 3 079 грн 92 коп., інфляційних витрат - 508 грн 65 коп., 3 % річних - 269 грн 33 коп. та судового збору у розмірі 105 грн 10 коп. (а. с. 1-3).

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 02 листопада 2020 року КП «Керуюча компанія» відмовлено у видачі судового наказу.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року за апеляційною скаргою КП «Керуюча компанія» скасовано ухвалу суду першої інстанції та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

21 грудня 2021 року справа повернута до Оболонського районного суду м.Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 23 грудня 2021 року визначено головуючим у справі суддю - Шролик І.С.

Вивчивши подану заяву та додані в її обґрунтування докази, суд дійшов висновку, про відмову у видачі судового наказу з наступних підстав.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Захист права у наказному провадженні може мати місце за наявності безспірної вимоги стягувача, що підтверджується належно оформленими письмовими документами.

Згідно ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню а правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до положень статті 163 ЦПК України в заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи та їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до змісту п. 1 ст. ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимоги статті 163 цього Кодексу.

Судом досліджено наданий заявником розрахунок заборгованості споживачів за період з грудня 2017 року (а.с.4).

Із визначеним розміром заборгованості з ОСОБА_1 в сумі 9239,74 грн. та ОСОБА_2 в сумі 3079,92 грн. суд погоджується та вважає його вірним.

Проте, суддя не погоджується із визначеним розміром трьох відсотків річних та інфляційних витрат за заборгованістю боржників, оскільки даний розрахунок не відповідає дійсності.

З огляду на наведений заявником розрахунок 3% річних визначений розмір боргу з якого рахуються відсотків за період з 01 листопада 2017 року в сумі 9239,74 грн., але дане твердження не відповідає фактичним обставина, оскільки станом на грудень 2017 року заборгованість ОСОБА_1 станом на грудень 2017 року складала лише 517,56 грн.. що підтверджується розрахунком заявника. Відсотки, в порядку ст.625 ЦК України заявником визначено невірно.

Також не можу погодитися із визначенням розміром інфляційних витрат.

Як видно при розрахунку заявником аналогічно визначна заборгованість ОСОБА_1 станом на листопад в сумі 9239,92 грн., що не відповідає дійсності.

Згідно розрахунку заборгованості за листопд, станом на 01 грудня 2021 року заборгованість становила лише 517,56 грн., станом на січень 2018 року - 1035,12 грн. т.д., але заявником за весь період заборгованість визначена у розмірі, який мав місце на останній місяць заборгованості, тобто на вересень 2020 року, що призвело до необґрунтованого збільшення розміру інфляційних витрат та 3% річних, розрахунок наведений заявником є невірним.

Отже, на підставі викладеного приходжу до переконання, що вимоги заявлені КП «Керуюча компанія» в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат ОСОБА_1 та окремо з ОСОБА_2 визначено невірно, без урахування зміни суми щомісячної заборгованості на відповідну дату, тому заявлені вимоги не можна визначити, як безспірні.

Так наприклад, для визначення вірного розміру заборгованості за відсотками та аналогічно інфляційні витрати, заявник мав визначити розмір заборгованості за кожним місяцем з наростаючим підсумком та окремо за кожним місяцем визначити розмір трьох відсотків та інфляційні витрати та шляхом додавання визначити розмір за відповідний період, з огляду на те, що розмір боргу є зміною величиною із щомісячним збільшенням.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу з огляду на відсутність безспірної вимоги стягувача, що не підтверджується належно оформленими письмовими документами розрахунком щодо збитків в порядку ст.625 ЦК України, а саме 3% річних та інфляційних витрат. З наведеним розрахунком заявника суд не погожується та вважає його невірним.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 162, 165, 166, 167, 258-260, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя І.С. Шролик