РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Богомолової Л.В.,

при секретарі Рибалка Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бердянську за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, суд -

В С Т А Н О В И В :

01.11.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Бердянського міськрайонного суду з позовом ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.08.2002 року позивачка ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_2 , який було зареєстровано у відділі РАЦС Бердянського міського управління юстиції Запорізької області, актова запис №366. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час шлюбу, за спільні сімейні кошти, на підставі договору купівлі-продажу від 25.07.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Чуєвою Т.Т., ОСОБА_2 придбав у власність земельну ділянку, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується, також, реєстрацією у Поземельній книзі управління Держкомзему у м. Бердянську Запорізької області від 03.08.2011 року за реєстровим №040130048:3:1, кадастровий номер: :04:013:0048. Цільовим призначенням земельної ділянки є будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до п.6.3. даного договору покупець, ОСОБА_2 , придбав у власність земельну ділянку за згодою дружини ОСОБА_1 , викладеною у вигляді нотаріально засвідченої заяви.

Згідно п.2.1. вказаного договору купівлі-продажу вартість земельної ділянки складає 70000,00 грн.

Також, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.08.2014 року, виданого на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень реєстраційною службою Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області від 09.08.2014 року, індексний №15040132 за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 126,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно звіту від 24.10.2021 року ринкова вартість даного об`єкту нерухомості складає 536985,00 грн.

15.10.2020 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Загальна вартість набутого майна за час перебування у шлюбі складає 607537,00 грн, ѕ частини, що повинні належати позивачу складає: 455605,00 грн.

Позивач просить суд з підстав, викладених у позові, визнати земельну ділянку, площею 0,1000 га, та житловий будинок, загальною площею 126,7кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 спільним сумісним майном сторін. Просить виділити із спільного майна подружжя та визнати право власності за позивачем на 3/4 частини земельної ділянки, площею 0,1000 га, та житлового будинку, загальною площею 126,7 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності подружжя на це майно. Просить виділити із спільного майна подружжя та визнати право власності за відповідачем на ј частини земельної ділянки, площею 0,1000 га, та житлового будинку, загальною площею 126,7 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності подружжя на це майно.

В судове засідання позивач не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за відсутністю позивача та представника позивача за наявними письмовими доказами, позовні вимоги просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за відсутністю позивача та представника позивача за наявними письмовими доказами, позовні вимоги просить задовольнити.

За таких обставин суд розглядає справу без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що під час шлюбу, на підставі договору купівлі-продажу від 25.07.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Чуєвою Т.Т., ОСОБА_2 придбав у власність земельну ділянку, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується, також, реєстрацією у Поземельній книзі управління Держкомзему у м. Бердянську Запорізької області від 03.08.2011 року за реєстровим №040130048:3:1, кадастровий номер: :04:013:0048. Цільовим призначенням земельної ділянки є будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до п.6.3. даного договору покупець, ОСОБА_2 , придбав у власність земельну ділянку за згодою дружини ОСОБА_1 , викладеною у вигляді нотаріально засвідченої заяви.

Згідно п.2.1. вказаного договору купівлі-продажу вартість земельної ділянки складає 70000,00 грн.

Також, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.08.2014 року, виданого на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень реєстраційною службою Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області від 09.08.2014 року, індексний №15040132 за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 126,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Спільної згоди про порядок користування землею сторони дійти не можуть, а тому бажають виділити належні їм частки майна в натурі.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони бажають виділити в натурі належну їм земельну ділянку, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується, також, реєстрацією у Поземельній книзі управління Держкомзему у м. Бердянську Запорізької області від 03.08.2011 року за реєстровим №040130048:3:1, кадастровий номер: :04:013:0048, а також визнати земельну ділянку, площею 0,1000 га та житловий будинок, загальною площею 126,7 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та згодні виділити із спільного майна подружжя та визнати право власності за ОСОБА_1 на 3/4 частини земельної ділянки, площею 0,1000 га, розташованої АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності подружжя на це майно та виділити із спільного майна подружжя та визнати право власності за ОСОБА_2 на 1/4 частину земельної ділянки,

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка понесла судові витрати у вигляді витрат на оплату судового збору в сумі 4556, 50 гривень (а.с.1), а тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 2278,25 грн.

Керуючись ст.ст. 141,158, 258,259,263-265,268,273,354 ЦПК України , ст.ст. 60,61,63,69-71 СК України, ст. 372 ЦК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати земельну ділянку, площею 0,1000 га, та житловий будинок, загальною площею 126,7кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Виділити із спільного майна подружжя та визнати право власності за ОСОБА_1 на 3/4 частини земельної ділянки, площею 0,1000га, розташованої АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності подружжя на це майно.

Виділити із спільного майна подружжя та визнати право власності за ОСОБА_2 на 1/4 частину земельної ділянки, площею 0,1000 га, розташованої по АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності подружжя на це майно.

Виділити із спільного майна подружжя та визнати право власності за ОСОБА_1 на ѕ частини житлового будинку загальною площею 126,7 кв.м, розташованого по АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності подружжя на це майно.

Виділити із спільного майна подружжя та визнати право власності за ОСОБА_2 на ј частину житлового будинку, загальною площею 126,7 кв.м, розташованого по АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності подружжя на це майно .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , 2278 (дві тисячі двісті сімдесят вісім) гривень 25 копійок сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний ткст рішення складено 23.12.2021 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Л. В. Богомолова