Єдиний унікальний номер 233/4354/14-ц
Номер провадження 22-ц/804/2878/21

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Гуляєва М.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Неміша Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного су-ду у м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 233/4354/14-ц за заявою ОСОБА_1 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», заінтересована особа: Костянтинівський відділ державної виконавчої служби Схід-ного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 вересня 2021 року (суддя першої інстанції Мартишева Т.О.),-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року боржник ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Неміш Р.М., звернувся до суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 233/4354-14-ц, виданий Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області 24 травня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ТОВ «Українська факторингова компанія» заборгованість за кредитним договором в розмірі 582 746 грн. 68 коп. та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в розмірі 121 365 грн. 90 коп.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 22 лютого 2016 року рішенням Костянти-нівського міськрайонного суду Донецької області було задоволено в повному обсязі позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0, стягнуто солідарно із вказаних осіб заборгованість за кредитним договором в сумі 21 571,62 доларів США, що дорівнює 582 746 грн. 68 коп., та пеню в розмірі 121 365 грн. 90 коп. Рішення суду набрало законної сили 29 серпня 2016 року.

24 травня 2017 року на виконання судового рішення у справі № 233/4354/14-ц виданий вище зазначений виконавчий лист.

17 листопада 2016 року між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ПАТ «УкрСиб-банк» було укладено Договір факторингу № 46, відповідно до умов якого право грошової вимо-ги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 07 липня 2008 року, укла-деним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , перейшло до ТОВ «Україн-ська факторингова компанія».

Стягувачем виконавчий лист було спрямовано на виконання до Костянтинівського ВДВС, але 18 вересня 2019 року він був повернутий у зв`язку з закінченням строку пред`явлення.

02 грудня 2019 року начальником Костянтинівського ВДВС була винесена постанова про перевірку, якою скасовано повідомлення про повернення виконавчого листа та у стягувача ви-требувано виконавчий документ для відкриття виконавчого провадження.

10 грудня 2019 року було відкрите виконавче провадження № 60085258 про примусове виконання рішення суду.

Вважає, що виконавчий лист № 233/4354 від 24 травня 2017 року повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки був пред`явлений стягувачем до виконання після закінчення трирічного строку пред`явлення до виконання, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження». Враховуючи, що рішення суду набрало законної сили 29 серпня 2016 року, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання повинен закінчитися 30 серпня 2019 року. Надана стягувачем на підтвердження відправлення виконавчого листа для примусового виконання копія фіскального чеку від 27 серпня 2019 року є нечитаємою, з неї неможливо з`ясувати хто саме відправник та хто отримувач, поштове повідомлення про отримання вказаного виконавчого листа відділом виконавчої служби не надане, поштовий конверт щодо спрямування виконавчого листа не зберігся, вважає, що його було умисно знищено. На думку заявника докази своєчасного направлення стягувачем виконавчого листа фактично відсутні. Стягувач у встановленому законом порядку не звертався до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Просить визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 вересня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Неміш Р.М., посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 вересня 2021 року та задовольнити його заяву.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд прийняв незаконну та необґрунтовану ухвалу, оскільки копія поштового фіскального чеку від 27 серпня 2019 року не може бути доказом спрямування стягувачем у встановлений законом 3-річний строк виконавчого листа для вико-нання. Інших належних доказів стягувачем та виконавчою службою суду надано не було.

Заінтересованою особою Костянтинівським відділом державної виконавчої служби Схід-ного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) надано письмовий відзив на апеляційну скаргу боржника, в якому, посилаючись на те, що виконавче провадження здійсню-ється з дотриманням норм чинного законодавства України, зазначає про безпідставність апеля-ційної скарги боржника. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі.

Стягувачем ТОВ «Українська факторингова компанія» письмовий відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не наданий.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не пере-шкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Неміш Р.М підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Представники стягувача ТОВ «Українська факторингова компанія» та заінтересованої особи Костянтинівського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 28 грудня 2021 року стягувач ТОВ «Українська факторингова компанія» та заінтересована особа Костянтинівський відділ держав-ної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) отримали 14 грудня 2021 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 210, 211, т. 4).

У відзиві на апеляційну скаргу Костянтинівський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) просить розглянути справу без участі їх представника (а.с. 206 т. 4)

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і об-ґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявле-них у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволен-ню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотри-манням норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що доводи заявника про те, що виконавчий лист № 233/4354/14-ц був пред`явлений стягувачем до виконання після закінчення трирічного строку пред`явлення до виконання, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи. Врахувавши зазначене, суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави для визнання виконавчого листа № 233/4354/14-ц від 02 лютого 2016 року, виданого Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області 24 травня 2017 року таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обстави-нам справи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 24 травня 2017 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області було видано виконавчий лист № 233/4354/14-ц від 22 лютого 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №0 від 07 липня 2008 року станом на 24 червня 2015 у розмірі 21 571 долар 62 цен-ти США, що дорівнює 582 746 грн. 68 коп., та пеню в розмірі 121 365 грн. 90 коп. (а.с. 47, 90-91 т. 4).

Згідно ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2017 року у справі № 233/4354/14-ц замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступни-ка ТОВ «Українська факторингова компанія» при виконанні рішення Костянтинівського міськ-районного суду Донецької області та додаткового рішення, з урахуванням рішення апеляційно-го суду Донецької області від 29 серпня 2016 року по цивільній справі № 233/4354/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 82-83 т. 4).

Стягувач ТОВ «Українська факторингова компанія» звернувся до Костянтинівського МРВ ДВС Східного МРУ МЮ (м. Харків) із заявою за вих. № 2691 від 23 серпня 2019 року про відк-риття виконавчого провадження із додатками у вигляді оригіналу виконавчого листа та копії ухвали суду про заміну стягувача (а.с. 80-81, 82-83 т. 4).

18 вересня 2019 року старшим державним виконавцем Костянтинівського МРВ ДВС Схід-ного МРУ МЮ (м. Харків) Камуз В.В. винесене повідомлення про повернення виконавчого документу № 233/4354 виданого 22 лютого 2016 року стягувачу без прийняття до виконання, у якому зазначено, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - до 30 серпня 2017 року. Керуючись п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий до-кумент повертається без прийняття до виконання (а.с. 84-85 т. 4).

27 листопада 2019 року за вих. № 2444 стягувачем ТОВ «Українська факторингова компа-нія» на ім`я Управління державної виконавчої служби Головного територіального управлін-ня юстиції у Донецькій області оскаржено прийняте державним виконавцем рішення (а.с. 86-87 т. 4).

Постановою перевірки начальника Костянтинівського МРВ ДВС Східного МРУ МЮ (м. Харків) від 02 грудня 2019 року за результатами проведення перевірки дотримання за-конності при примусовому виконанні виконавчого провадження № 60085258 на підста-ві виконавчого листа № 233/4354 від 22 лютого 2016 року у зв`язку із виявленим недоліком при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийнят-тя до виконання постановлено скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 18 вересня 2019 року АСВП № 60085258; витребувати від ТОВ «Українська факторингова компанія» виконавчий лист № 233/4354 від 22 лютого 2016 року, виданий Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українська факторингова компанія» суми боргу у розмірі 582 746, 68 грн. та винести постанову про відкриття виконавчого провадження для проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню АСВП № 60087728 (а.с. 89 т. 4).

Постановою старшого державного виконавця Костянтинівського МРВ ДВС Східного МРУ МЮ (м. Харків) Камуз В.В. від 10 грудня 2019 року відкрите виконавче провадження № 60085258 з примусового виконання виконавчого листа № 233/4354 виданого 22 лютого 2016 року (а.с. 93 т. 4), копії якої направлені сторонам виконавчого провадження (а.с. 92 т. 4).

З належним чином посвідчених копій матеріалів виконавчого провадження (а.с. 80-150 т. 4), вбачається здійснення державним виконавцем ряду виконавчих дій з примусового виконання вищезазначеного судового рішення, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», зокрема здійснення запитів про доходи та рахунки боржника, накладення арешту на майно боржника, вжиття дій до опису майна боржника, проведення оцінку нерухомого майна, тощо.

Також, судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що поста-нова начальника Костянтинівського МРВ ДВС Східного МРУ МЮ (м. Харків) від 02 грудня 2019 року про скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 18 вересня 2019 року АСВП № 60085258 та постанова державного виконавця від 10 грудня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 60085258 з при-мусового виконання виконавчого листа № 233/4354/14-ц виданого 22 лютого 2016 року, не скасовувались та є чинними на час розгляду судом даної заяви ОСОБА_1 .

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Су-дове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України однією з основ-них засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче прова-дження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, право на справедливий судовий розгляд, що гарантується ст. 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм зако-ну, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з ме-тою захисту їх цивільних прав (справа «Белеш та інші проти Чеської Республіки»).

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод люди-ни і громадянина, зауважуючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною цивіль-ного процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить пункту 1 ст. 6 Конвенції, і є порушенням права на суд. Так, у справі Хорнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов`язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Ви-конання рішень, ухвалених будь-яким судом, необхідно розглядати як невід`ємну частину су-дового розгляду для цілей ст. 6 Конвенції. Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Савіцький проти України, Кайсина та інші проти України (заява № 46144/99), Іммобі-льяре Саффі проти Італії (заява № 22774/93), Ромашов проти України, Дубенко проти України, Вассерман проти Росії, Малиновський проти Росії, Гіззатова проти Росії та ін.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Частиною 2 ст. 432 ЦПК України встановлено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню поля-гає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших об-ставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Боржник ОСОБА_1 як на підставу для задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилається на те, що стягувач пропустив процесуальний строк для пред`явлення виконавчого листа на виконання, а отже втратив право на таке пред`явлення.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на момент видачі виконавчого листа, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 2016 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до Розділу ХІІІ п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого листа № 233/4354/14-ц, виданого Костян-тинівським міськрайонним судом Донецької області 24 травня 2017 року на виконання рішення суду, яке набрало законної сили 29 серпня 2016 року, до виконання становить до 30 серпня 2019 року.

Звертаючись до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає ви-конанню, боржник посилався на відсутність, на його думку, доказів своєчасного пред`явлення стягувачем виконавчого листа до виконання та наголошував на неналежності в якості доказу фіскального чеку Укрпошти від 27 серпня 2019 року. Аналогічні доводи містить і апеляційна скарга боржника, в якій він не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Під час розгляду справи судом встановлено та підтверджено матеріалами виконавчого провадження, оригінали яких досліджені судом та належним чином засвідчені копії залучені до матеріалів справи, що стягувачем ТОВ «Українська факторингова компанія» 27 серпня 2019 року направлено виконавчий лист № 233/4354/14-ц відносно ОСОБА_1 для виконання і вказане поштове відправлення було отримано відділом виконавчої служби. Судом досліджено наявний у матеріалах виконавчого провадження примірник фіскального чеку Укрпошти. Твер-дження заявника щодо неналежності фіскального чеку Укрпошти від 27 серпня 2019 року не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Таким чином відсутні підстави стверджувати те, що відкриття виконавчого провадження відбулося після закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та без вирі-шення питання про поновлення такого строку.

Інших підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково боржником ОСОБА_1 не наведено. Матеріали справи не містять даних про помилкову видачу виконавчого документа, про відсутність повністю чи частково обов`язку боржника у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення норм процесуа-льного права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви і такий висновок ґрунтується на вимогах закону.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відо-бражає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрун-туються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and Others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав люди-ни про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, як-що він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

З огляду на наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення. Під час розгляду заяви боржника ОСОБА_1 , суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, перевірив їх доводи і заперечення, дав їм належну правову оцінку та постановив ухвалу, яка відповідає вимогам закону.

Висновки суду, викладені в оскарженій ухвалі, ґрунтуються на нормах матеріального і процесуального права.

За таких обставин, на підставі ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду, як постановлена з додержанням норм матеріального та процесу-ального права, залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 29 грудня 2021 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська