Провадження № 4-с/234/5/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року місто Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі: головуючого судді Кравченко О.Ю.,

при секретарі Малушка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність керівника Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа (боржник) Державне підприємство «Макіїввугілля»,-

ВСТАНОВИВ:

До Краматорського міського суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мендрух О.М. зі скаргою на бездіяльність керівника Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій зазначив, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 26.12.2014 р. стягнуто з Державного підприємства «Макіїввугілля» на користь ОСОБА_1 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди. 08.01.2015 р. видано виконавчий лист, строк пред`явлення якого визначено до 07.01.2016 р. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 16.03.2016 р. поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа.

22.09.2016 р. до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві направлений оригінал виконавчого листа від 08.01.2015 р. про примусове виконання зазначеного вище рішення суду від 26.12.2014 р. Заяву про відкриття виконавчого провадження з виконавчим листом отримано уповноваженою особою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві 28.09.2016 р.

04.10.2016 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено запити до відповідних органів. 10.07.2017 р. державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області за місцем знаходження майна боржника.

З метою отримання інформації про стан виконавчого провадження та копії постанови про відкриття виконавчого провадження, 29.01.2019 р. до Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області був направлений запит, на який він відповіді не отримав та повторно звернувся 21.01.2020 р. електронною поштою, а 11.03.2020 р. начальникові зазначеного відділу державної виконавчої служби була повторно направлена скарга на бездіяльність державного виконавця.

У зазначених зверненнях порушувалось питання передачі виконавчого листа від 08.01.2015 р., а також необхідних відомостей до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його виконання за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 не може отримати протягом тривалого часу, будь які інші документи виконавчого провадження ним також не отримувались. Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області листом від 24.07.2020 р. повідомило ОСОБА_1 , що 30.07.2018 р. державним виконавцем на підставі пункту 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, копію якої разом з оригіналом виконавчого листа направлено на адресу ОСОБА_1 . З огляду на невідповідність рішення державного виконавця вимогам Закону України «Про виконавче провадження», в.о. начальника Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) винесено постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження №52494508, якою скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та зобовязано державного виконавця відділу вжити заходів щодо відновлення даного виконавчого провадження. У зв`язку із втратою виконавчого документа при пересилці, державний виконавець звернувся до суду про видачу дублікату виконавчого листа, та ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 14.09.2020 р. видано дублікат виконавчого листа. На день звернення з даною скаргою до суду, рішення суду залишається невиконаним, копія постанови про відкриття виконавчого провадження чи будь які інші документи виконавчого провадження, ОСОБА_1 не отримувались.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», у разі, якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до п.п. 2-4, ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого ч. 2 цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, про що повідомляє в установленому порядку стягувача. Вважає, що дана норма направлена на прискорення зміни процедури виконання та отримання реального результату стягувачем, а не на її сповільнення. Підстави, передбачені цими нормами є окремими та самостійними для переходу до процедури виконання рішення за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду. Крім того, 24.05.2017 р. набрав чинності ЗУ «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств», яким тимчасово, до 01.01.2022 р. підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановлено ЗУ «Про виконавче провадження». З цією метою та з метою забезпечення реалізації конституційних обов`язків держави щодо забезпечення виконання рішення суду за рахунок бюджетних коштів по зобов`язаннях суб`єктів державного сектору, із наступним переходом до держави прав кредитора по цих зобов`язаннях. Стягувач через законодавчі обмеження не має можливості домогтись виконання рішення суду в порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження», рішення не виконується більше шести місяців з дня відкриття виконавчого провадження, вважає, що керівник Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області повинен був здійснити комплекс заходів відповідно до ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Просить визнати незаконною бездіяльність керівника Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (місто Київ) в межах виконавчого провадження № 52494508, щодо неподачі до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документів та відомостей, необхідні для перерахування ОСОБА_1 коштів, відповідно до виконавчого листа Краматорського міського суду Донецької області по цивільній справі № 234/10896/14-ц від 08.01.2015 р.; зобов`язати керівника (особу, яка виконує його обов`язки) Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (місто Київ) подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування ОСОБА_1 коштів, відповідно до виконавчого листа Краматорського міського суду Донецької області по цивільній справі № 234/10896/14-ц від 08.01.2015 р.; зобов`язати керівника (особу, яка виконує його обов`язки) Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (місто Київ) на виконання вимог статті 453 ЦПК України, повідомити Краматорський міський суду Донецької області та ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 про виконання ухвали, постановленої за результатами даної скарги не пізніше, ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

16.02.2021 р. від в.о. начальника Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Хаймової Х.О. надійшов відзив на скаргу, в якому остання зазначила, що в ході проведення виконавчих дій виявлено, що згідно повідомлення регіонального сервісного центру МВС України у м. Києві за боржником зареєстровано 100 автотранспортних засобів, які оголошені у розшук, жодного з них не знайдено. Згідно відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку у боржника відсутні пакети акцій 10 відсотків і більше. Згідно відповіді Державної авіаційної служби України, боржнику повітряні судна на праві власності не належать. Згідно відповіді Державної служби з питань праці у боржника відсутні великотоннажні та інші технологічні транспортні засоби. Державним виконавцем винесені платіжні вимоги щодо стягнення коштів з рахунків боржника та направлено в установи банків для примусового списання коштів, але платіжні вимоги повернуті з установ банків до відділу у зв`язку із відсутністю коштів на рахунках боржника. Державним виконавцем здійснено вихід за адресою: м. Київ, вул. Промислова, 10, але перевірити майновий стан боржника не виявилось можливим, оскільки боржник та його майно не розшукано, про що був складений акт. Встановлено, що ДП «Макіїввугілля» на території ДП «Київторф» не орендує приміщення та фактично не знаходиться. Державним виконавцем до Дарницького управління поліції у м. Києві надіслані подання про притягнення до відповідальності керівника ДП «Макіїввугілля» ОСОБА_3 за ст. 382 КК України за невиконання рішення суду. Також зазначила, що в матеріалах виконавчого провадження на аркушах 102-105 знаходиться конверт з відміткою про повернення без вручення стягувачу постанови про відкриття виконавчого провадження. Також стягувач отримував відповідь про хід виконання від Центру міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ). Наразі виконавче провадження знаходиться на виконанні у відділі, оригінал виконавчого документу знаходиться у матеріалах виконавчого провадження, державними виконавцями відділу вжито всіх можливих заходів щодо опису майна боржника. Просила у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

В судове засідання стягувач та представник стягувача не з`явились, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду скарги, просили розглядати скаргу у їх відсутність.

Представник боржника в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим повідомленням.

В судове засідання представник Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) не з`явилася, була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду скарги, надала копія матеріалів виконавчого провадження та просила розглядати скаргу у її відсутність.

Повно та всебічно дослідивши матеріали скарги, з`ясувавши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 26.12.2014 р. з державного підприємства «Макіїввугілля» на користь ОСОБА_1 було стягнуто на відшкодування моральної шкоди 30000 грн., рішення набрало законної сили 06.01.2015 р. (а.с. 11-13).

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, а саме за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 22.09.2016 р. головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві 04.10.2016 р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52494508 з примусового виконання рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26.12.2014 р. за виконавчим листом, виданим Краматорським міським судом Донецької області 08.01.2015 р., строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 07.01.2016 р. (а.с. 83,150,152-154).

Постановою головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві від 13.06.2017 р. зазначене вище виконавче провадження було приєднане до зведеного виконавчого провадження № 51178629. (а.с. 133).

Листом начальника відділу Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва від 15.02.2017 р. ОСОБА_1 була надана інформація про хід зведеного виконавчого провадження, яким повідомлено, що державним виконавцем направлені запити до державних установ щодо виявлення майна боржника, винесено постанову про арешт майна боржника та заборону його відчуження, накладений арешт на кошти боржника, здійснено виходи за місцем реєстрації місцезнаходження боржника. (а.с. 134-137).

Постановами головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві від 10.07.2017 р. виконавче провадження № 52494508 про стягнення з ДП «Макіїввугілля» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у сумі 30000 грн. було виведено із зведеного виконавчого провадження № 51178629 та передано до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області для подальшого виконання у зв`язку із тим, що за божником зареєстровано право власності на 2 житлових будинка, які знаходяться на території Києво Святошинського району Київської області (а.с. 129-131).

Постановою державного виконавця Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області від 30.08.2017 р. зазначене виконавче провадження було прийнято до виконання, проте, постановою державного виконавця Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області від 20.12.2017 р. виконавче провадження № 52494508 було передано до Дарницького РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві для подальшого виконання, оскільки неможливо встановити, що описані та арештовані будинки божника забезпечують ведення виробничої діяльності підприємства чи не забезпечують їх виробничу діяльність підприємства боржника, вбачається унеможливлення їх подальшої реалізації відповідно до норм ЗУ «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» Постановою старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві від 02.04.2018 р. виконавче провадження № 52494508 було прийнято до примусового виконання (а.с. 118, 120-121, 127).

Проте, постановою старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві від 25.04.2018 р. виконавче провадження № 52494508 втрете було передано до Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області на тій підставі, що обсяг описаного та арештованого майна по зведеному виконавчому провадженню № 53643165 значно перевищує суму стягнення 82968,32 грн., тобто державним виконавцем Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області не було проведено дії в рамках зведеного виконавчого провадження та не зазначено загальну кількість виконавчих проваджень, які перебували на виконанні у відділі на той час та суму заборгованості, так як державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Київ було передано 149 виконавчих документів на загальну суму 38975328, 57 грн. (а.с. 115-116).

Постановою заступника начальника Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області від 24.05.2018 р. виконавче провадження № 52494508 було прийнято до примусового виконання. (а.с. 84).

30.07.2018 р. постановою державного виконавця Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області стягувачу ОСОБА_4 був повернутий виконавчий документ на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки боржнику належить два будинка у Києво Святошинському районі Київської області, а Законом України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» встановлена заборона на реалізацію такого майна (а.с. 82).

Проте, постановою в.о. начальника Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 22.07.2020 р. зазначену вище постанову державного виконавця було скасовано, зобов`язано відновити виконавче провадження та вжити заходів для подальшого виконання виконавчого провадження № 52494508. Підставою для скасування постанови про повернення виконавчого документу стало невідповідність дій державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Примак К.В. положенням Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відповідно до ст.1 ЗУ «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» від 13.04.2017 №221-VIII вказано, що тимчасово, до 1 січня 2022 року підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають в виконанню в порядку, встановленому ХУ «Про виконавче провадження». Відповідно до п.14 ч.1 ст.34 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі наявності підстав, передбачених ст.1 ЗУ «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» (а.с. 78).

Як встановлено в судовому засіданні та зазначено у відзиві в.о. начальника Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), рішення Краматорського суду Донецької області від 26.12.2014 р. про стягнення з державного підприємства «Макіїввугілля» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у сумі 30000 грн. до теперішнього часу не виконано.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Крім того, держава на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах «Півень проти України» від 29.06.2004 заява №56849/00, «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997).

Існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у зазначеній ст.1 Першого протоколу (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі «Агрокомплекс проти України»).

У рішенні від 15.10.2009 Європейський суд з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту ст.1 Першого протоколу.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

У справі «Фуклев проти України» (рішення від 07.06.2005) Європейський суд з прав людини вказав, що Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

За приписами ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Із моменту звернення у належний спосіб до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, стягувач має право розраховувати, що компетентний орган здійснить всі можливі заходи для виконання постановленого судового рішення, що набрало законної сили.

Особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи встановлені ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", згідно п. 1 якої виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Як встановлено ч. 2 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Частина 3 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачає, що в разі встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, передбачених п.п. 2-4, 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій), керівник органу ДВС протягом десяти днів з дня встановлення такого факту, але не пізніше строку, встановленого ч. 2 цієї статті (тобто до, а не після, спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів.

Згідно з п.п.2-4, 9 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" , виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо:

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення;

4) стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа;

9) наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Суд зазначає, що підстави, передбачені частиною другою і частиною третьою статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» є окремими та самостійними підставами для переходу до процедури виконання рішення за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Відтак, лише по факту спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто, після закінчення цього строку, рішення суду повинно виконуватися відповідно до положень ч.ч.2-3 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

При цьому, ніяких обставин переривання/призупинення перебігу вказаного строку означена спеціальна норма не передбачає.

Таким чином, суд вважає, що 04.04.2017 року закінчився шестимісячний строк, в межах якого державний виконавець повинен був здійснити сукупність дій, що спрямовані на примусове виконання судового рішення по даній справі та виданого на його виконання виконавчого листа на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України "Про виконавче провадження", іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а з 05.04.2017 року примусове виконання цього рішення повинно було здійснюватися за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, що прямо визначено у ч.2 ст.4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", яка встановлює особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства.

Слід звернути увагу, що 24.05.2017 набрав чинності Закон України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" положеннями ст. 1 якого (з урахуванням змін, внесених Законом України від 18.12.2018 №2658-VIII) передбачається, що тимчасово, до 1 січня 2022 року, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З вищенаведеного вбачається, що на даний час стягувач, через обмеження Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств", не має можливості домогтися виконання рішення у порядку, який встановлений Законом України "Про виконавче провадження".

Тому, таке виконання можливе лише на підставі Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

При цьому, державний виконавець з 05.04.2017 року повинен був здійснити заходи, спрямовані на виконання рішення за рахунок коштів бюджету, тобто до набрання чинності Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств», що в свою чергу свідчить про бездіяльність державного виконавця.

Надсилання центральному органу, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документів та відомостей, необхідних для перерахування стягувачу коштів відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" не тільки не є заходом примусового виконання рішення у розумінні ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження", але й відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 34 цього Закону є самостійною підставою для зупинення здійснення виконавчих дій.

Таке тимчасове зупинення Державою захищає саме боржника від примусових дій зі стягнення визначених судовим рішенням грошових коштів, але жодною мірою не звільняє/зупиняє обов`язків самої держави перед стягувачем, які (обов`язки) зумовлені встановленими Законом державними гарантіями.

У даному випадку суд керується інтересами стягувача, оскільки, стягувач вправі очікувати від Держави вчинення всіх дій, які б наближали його до виконання судового рішення. У цьому сенсі наявність невиконаного судового рішення не вселятиме стягувачеві надію, що Україна, як Держава робить усе, аби наблизити стягувача до бажаної ним законної мети - виконання судового рішення, як стадії реалізації права стягувача на справедливий суд у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019р у справі №905/3773/14-908/5138/14.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст.453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Відтак, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню в частині визнання незаконною бездіяльності керівника Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) щодо неподачі до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, - документів та відомостей, що необхідні для перерахування ОСОБА_1 коштів відповідно до виконавчого листа Краматорського міського суду Донецької області по цивільній справі №234/10896/14-ц від 08.01.2015 та в частині зобов`язання керівника (особу, яка виконує його обов`язки) Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування ОСОБА_1 коштів відповідно до виконавчого листа Краматорського міського суду Донецької області по цивільній справі №234/10896/14-ц від 08.01.2015.

Щодо вимоги про зобов`язання керівника (особу, яка виконує його обов`язки) Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ)на виконання вимог статті 453 ЦПК України повідомити Краматорський міський суду Донецької області та ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду даної скарги не пізніше, ніж у десятиденний строк з дня її одержання, суд зазначає, що вона є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки цей обов`язок встановлено законом, а саме положеннями статті 453 ЦПК України, тому не потребує додаткового встановлення судовим рішенням.

Керуючись ст.260, 261, 447-453 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність керівника Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа (боржник) Державне підприємство «Макіїввугілля» - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність керівника Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (місто Київ) у виконавчому провадженні № 5249508, щодо неподання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документів та відомостей, необхідних для перерахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) коштів відповідно до виконавчого листа №234/10896/14-ц, виданого Краматорським міським судом Донецької області 08.01.2015 року.

Зобов`язати керівника (особу, яка виконує його обов`язки) Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (місто Київ) подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) коштів, відповідно до виконавчого листа №234/10896/14-ц, виданого Краматорським міським судом Донецької області 08.01.2015 року.

У задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Краматорського міського суду О. Ю. Кравченко