Провадження №2/592/326/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі

головуючого судді Корольової Г.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Панасовської В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином,

У С Т А Н О В И В:

23.11.2020 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому свої вимоги обґрунтовує тим, що її син - ОСОБА_3 , 1981 року народження уклав військовий контракт із Збройними силами України строком на три роки та відповідно до наказу №- 194 від 30.06.2016 року був зарахований на посаду кулеметника військової частини польова пошта НОМЕР_2 (в/ч НОМЕР_1 ). 25 липня 2016 року приймаючи безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності; суверенітету та територіальної цілісності України, за розпорядженням старшого командування (наказ командира ОТУ «Донецьк» від 08.07.2016 №192), а саме в межах спостережного пункту «Депо», розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок неправомірних дій: нанесення тілесних ушкоджень, тортур та фізичного насильства з боку солдата ОСОБА_4 та старшого сержанта ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_3 помер. Позивач є мамою загиблого військовослужбовця, на момент загибелі сина проживали разом однією сім`єю за однією адресою. Загибель рідної людини спричинила позивачу, крім іншого, емоційні страждання, загиблий був молодий і здоровий чоловік, відчуття його безповоротної втрати викликає у позивача душевні страждання і відчуття безмежного горя, адже було вбито єдиного сина-годувальника, який міг бути помічником та опорою матері у старості. Моральні страждання збільшилися ще й внаслідок того, що тривалий час (більше трьох років) органи військової адміністрації МО України, ухилялися від виконання обов`язку щодо виплати позивачу передбачених законом соціальних виплат у зв`язку з загибеллю сина, а також від видачі свідоцтв про пільги родині загиблого у зв`язку з чим позивач вимушена були звертатися з численними скаргами, відстоювати свої права і законні інтереси у судах. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь в рахунок компенсації моральної шкоди 500000 грн.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 24.11.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.12.2020 року.

11.01.2021 року суд закрив підготовче судове засідання і призначив справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги із зазначених підстав у позові підтримав та просив їх задовольнити.

02.02.2021 року надано відзив на позовні вимоги, де командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем значно завищено розмір моральної шкоди у сумі 500000 грн.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 10.11.1981 року є матір`ю ОСОБА_3 (а.с.6)

Відповідно до Наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 30.06.2016 року №194, солдат ОСОБА_3 зарахований до списків військової частини та призначений на посаду кулеметника 1 відділення 3 взводу 2 мотопіхотної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (а.с.9)

25 липня 2016 року приймаючи безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності; суверенітету та територіальної цілісності України, за розпорядженням старшого командування (наказ командира ОТУ «Донецьк» від 08.07.2016 №192), а саме в межах спостережного пункту «Депо», розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок неправомірних дій: нанесення тілесних ушкоджень, тортур та фізичного насильства з боку солдата ОСОБА_4 та старшого сержанта ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_3 помер (а.с.5, 8, 10)

У подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було притягнуто до кримінальної відповідальності за ст. 121 ч.2, ст. 426-1 ч.4, ст. 406 ч.3 КК України. Під час розгляду справи ОСОБА_5 помер, справа відносно нього закрита 25 вересня 2018 року ухвалою Дружківського міського суду у зв`язку із смертю обвинуваченого (а.с.25)

12 червня 2020 року Дружківський міський суд Донецької області своїм вироком визнав ОСОБА_4 винним та засудив за ст. 121 ч.2, ст. 406 ч.3, ст. 70 ч.1 КК України до 8 років позбавлення волі (а.с.12-24)

У рамках кримінального провадження цивільний позов про відшкодування шкоди потерпілим не заявлявся

Як убачається з Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.08.2020 року №139-ОД, визнано смерть ОСОБА_3 такою, що настала під час виконання обов`язку військової служби (а.с.30)

Оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вчинили злочин під час виконання службового обов`язку і знаходилися у службових відносинах з відповідачем, тому і відповідальність за заподіяну ними шкоду має бути покладена на військову частину № НОМЕР_1 .

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 є мамою загиблого військовослужбовця, на момент загибелі сина проживали разом однією сім`єю за однією адресою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї та свідоцтвом про народження ОСОБА_3 (а.с.6-8), а тому має право на відшкодування моральної шкоди.

Так, відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 25.08.2020 року у справі №372/3192/18, сталою судовою практикою визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Мотивуючи свої висновки щодо розміру відшкодування завданої моральної шкоди, суд бере до уваги, що відшкодування шкоди в цивільному законодавстві - це інститут, який забезпечує реакцію суспільства на порушення норм права та виконує відновлювальну функцію, спрямовану на приведення морально-психологічного стану потерпілої до стану, що існував до правопорушення.

Так, вимогу про стягнення моральної шкоди, позивач обґрунтовує тим, що така шкода завдана їй внаслідок смерті сина та полягає у перенесенні сильного стресу, втраті емоційної рівноваги, відчутті постійного нестерпного болю та душевного занепокоєння. Тому суд враховує суб`єктивне ставлення позивача до передчасної втрати нею єдиного сина, до свого життя після його смерті та адекватне уявлення про її психічні страждання. Безповоротно втративши дитину, потерпіла усвідомлює, що втратила перспективи щодо звичних життєвих проблем, мати підтримку в похилому віці, а тому несе моральні страждання, викликані необхідністю докладати зусиль для аргументації подальшого власного життя, що позбавляє її можливості вести звичний спосіб життя.

Враховуючи нематеріальність моральних страждань, відсутність чітких критеріїв майнового виразу душевного болю, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає, що позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у втраті душевного спокою, перебуванні у постійному стані стресу, що має триваючий характер. При цьому, визначаючи суму грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що протиправні дії військовослужбовців, які знаходилися у службових відносинах з відповідачем, призвели до тяжких непоправних наслідків у вигляді смерті сина позивача, тоді як відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей.

Відтак, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди необхідно задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача 500000 грн., такий розмір моральної шкоди не може вважатися завищеним або надмірним, оскільки негативні наслідки вчиненого злочину мають незворотній характер.

Керуючись ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-82, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до військової частини НОМЕР_1 (Сумська область, Сумський район, с.Стецьківка, код НОМЕР_5 ) про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином задовольнити.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 500000 (п`ятсот тисяч) грн 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.Ю. Корольова