Справа № 462/6247/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2021 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником 1/6 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім нього співвласниками вказаної квартири відповідно до свідоцтва про право власності являлись ОСОБА_4 (його дід), ОСОБА_5 (бабуся), ОСОБА_6 (дружина), ОСОБА_7 (донька), ОСОБА_3 (син) - по 1/6 часток квартири кожен. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дідусь - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , спадкова справа після смерті якого не заводилась. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його бабуся - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , після смерті якої заведено спадкову справу. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його дружина ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , після смерті якої заведено спадкову справу, спадкоємцями за законом являється він та їх діти ОСОБА_2 , ОСОБА_3 треті особи у справі. Після померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишилось нерухоме майно у вигляді двох часток по 1/6 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала їм на підставі Свідоцтва на право власності № НОМЕР_4 від 15.07.1996 р. Після їхньої смерті він проживає у спірній квартирі, підтримує її в належному стані, сплачує комунальні платежі, проводить поточний ремонт, а отже вже більше 19 років відкрито володіє частками померлих діда і баби. Його мати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в 1968 році покинула місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , і з тих пір про її існуванні немає жодних відомостей, припускають, що вона померла закордоном. В травні 2021 року він звернувся до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_5 , вважаючи, що фактично прийняв спадщину у вигляді 1/6 належної їй частки у квартирі та 1/6 частки, яка належала ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , однак 06.07.2021 року постановою державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено з тих підстав, що відповідно до норм законодавства, яке діяло на момент смерті спадкодавців ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , він, як внук, не мав права на спадок, а також в зв`язку з тим, що на даний час відсутні відомості про смерть його матері ОСОБА_9 . У зв`язку з наведеним та тим, що він не був обізнаний про неможливість спадкування після смерті баби і діда та вважав, що має право на їхні частки, а також у зв`язку із тим, що 19 років він безперервно із своєю родиною проживає в квартирі, сплачує комунальні послуги, робить поточний ремонт, тому вважає, що набув право власності на 1/3 частини вказаної квартири за набувальною давністю після смерті дідуся та бабусі та просить позов задоволити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.09.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17.11.2021 року у задоволенні клопотання представника відповідача Львівської міської ради про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін відмовлено, встановлено представнику відповідача Львівської міської ради додатковий строк для подання відзиву на позовну заяву та продовжено строк розгляду даної справи.

Відповідач відзив на позовну заяву у визначений судом строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження та ухвали про надання додаткового строку для подання відзиву не подав.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 статті 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 23.03.1987 року по 19.08.2021 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а з 19.08.2021 року по день звернення до суду з позовом, за адресою: АДРЕСА_3 та є співвласником квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру № НОМЕР_4 від 15.07.1996 року та копією паспорта позивача /а.с. 9,10,14/.

Відповідно до вказаного свідоцтва, окрім позивача, співвласниками вказаної квартири на праві спільної сумісної власності були ОСОБА_4 (дідусь позивача), ОСОБА_5 (бабуся), ОСОБА_6 (дружина), ОСОБА_7 (донька), ОСОБА_3 (син) /а.с. 14/.

Згідно із будинковою книгою квартири АДРЕСА_4 , в такій були/є зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , яка померла, ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , який помер /а.с. 21-22/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , спадкова справа після його смерті якого не заводилась /а.с. 12, 48/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , після смерті якої за заявою позивача 27.05.2021 року була заведена спадкова справа /а.с.13, 53-73/. Із матеріалів спадкової справи № 326 за 2021 рік, заведеної після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач був онуком померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та сином їхньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 06.07.2021 року постановою державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено з підстав, що відповідно до норм законодавства яке діяло на момент смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , позивач, як внук, не мав права на спадок, а також в зв`язку з тим, що на даний час відсутні відомості про смерть його матері ОСОБА_9 /а.с. 53-73/.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 , однак з відповіді завідувача Другої Львівської державної нотаріальної контори Г.В. Палажій, вих 1126/01-16 від 01.09.2021 року, спадкова справа після її смерті не заводилась /а.с. 48/.

З кореспонденції ЛКП «Львівспецкомунтранс», ЛМКП «Львівводоканал», ТОВ «Львівенергозбут», АТ «Львівгаз» вбачається, що особові рахунки квартири АДРЕСА_5 відкриті на ім`я позивача /а.с. 23-26/.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «По судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчать про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалося протягом всього строку набувальної давності.

Право власності належить до числа таких суб`єктивних прав, які можуть виникнути при наявності певного юридичного складу.

Так, виходячи зі змісту частини 1 статті 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, та які у сукупності повинен довести позивач (ч. 1ст. 81 ЦПК України), є: законність об`єкту володіння; добросовісність заволодіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (строк володіння); безтитульність володіння.

Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності.

Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном..

Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2019 року у справі № 755/16913/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2020 року у справі № 552/1354/18.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, вирішуючи вказаний позов, суд зазначає, що ОСОБА_1 всупереч вимогами закону не довів сукупності обставин, які є підставою для визнання права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України.

Так, позивачем не доведено, що його мати ОСОБА_9 , як спадкоємець 1 черги після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не прийняла спадщину відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК України від 1963 року (чинного на час смерті спадкодавців), а отже вказане майно частка у квартирі АДРЕСА_4 не має власника. Доказів смерті ОСОБА_9 , оголошення її померлою позивачем не надано, в той час як і не залучено її до участі у справі у якості відповідача.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що у спірній квартирі зареєстровані, як позивач, так і треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , однак позивачем не надано доказів того, що такі не мають права на визнання за ними права власності за набувальною давністю на спірну частку у квартирі.

Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити, понесені позивачем судові витрати слід покласти на нього.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, суд-

ухвалив:

У позові ОСОБА_1 до Львівської міської ради, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

При цьому, у відповідності до вимог п.3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники процесу:

Позивач: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Львівська міська рада, , місцезнаходження: м. Львів, пл. Ринок, 1.

Треті особи:

ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Іванюк І.Д.