Справа № 159/4582/20
Провадження № 4-с/159/10/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі:

головуючого судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судових засідань Щесюк Н.Й.,

з участю: заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Кучера А.А.,

заінтересованої особи - стягувача - ОСОБА_2 ,

особи, чиє рішення оскаржується - ст. державного виконавця Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиці (м. Львів) Полінкевич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області справу за скаргою ОСОБА_1 як боржника на постанови старшого державного виконавця Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Полінкевич Альони Володимирівни від 31.08.21 р. про встановлення тимчасових обмежень у праві: полювання, користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва з відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; керування транспортними засобами; виїзду за межі України у виконавчому провадженні, заінтересована особа - стягувач - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

04.10.21 р. до суду надійшла вказана вище скарга. Заявник просить визнати постанови від 31.08.21 р., винесені ст. держвиконавцем Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі ВДВС) ОСОБА_3 (далі держвиконавець; особа, чиї рішення оскаржуються) про встановлення йому тимчасових обмежень у праві:

полювання,

користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва з відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії;

керування транспортними засобами;

виїзду за межі України у виконавчому провадженні № 64418270 (далі ВП) неправомірними та скасувати їх. Скарга заявником обґрунтована тим, що 12.01.21 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області було видано виконавчий лист (далі в/л) № 159/4 582/20 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в розмірі по 1 200 грн, дочки ОСОБА_6 в розмірі 1 000 грн, а всього в сумі 3 400 грн щомісячно. Він, отримуючи мінімальну пенсію, сплачував необхідні кошти в міру можливостей. 22.09.21 р. він поштою отримав 4 ри оскаржувані постанови. Оскаржувані 4 ри постанови вважає передчасно винесеними, незаконними. Покликаючись на п. п. 1 4 ч. 9 ст. 71, ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», зазначає, що ВП відкрито 08.02.21 р.. Тоді до 31.08.21 р. ним не допущено заборгованості у розмірі, що надавала б право на винесення оскаржуваних 4 х постанов із вказаними вище обмеженнями. Так за період з 08.02.21 р. по 31.08.21 р. він мав сплатити 23 800 грн аліментів по 3 400 грн за 7 місяців. Фактично він сплатив стягувачеві на наданий держвиконавцем рахунок 13 000 грн, у подальшому на наданий В ДВС рахунок 5 500 грн. Останні 4 ри місяці В ДВС стягується 50 % його пенсії, а саме: 927 грн щомісячно. Тому після відкриття ВП ним сплачено 21 281 грн і заборгованість складає 2 519 грн і не перевищує суму відповідних платежів за 4 ри місяці. Крім цього 4 ри оскаржувані постанови не є вмотивованими, не містять розрахунку суми заборгованості. Просить скаргу задовольнити.

Заявник у судовому засіданні скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, та просить скаргу задовольнити. Суду додатково пояснив, що оскаржуваними рішеннями держвиконавця порушено його права як на використання наявної у нього для захисту зброї, так і на виїзд за кордон для заробітку; використання наявного у нього авта для отримання доходу, що, у свою чергу, прискорило б погашення ним заборгованості по аліментах. У позасудовому порядку узгодити питання, пов`язані із заборгованістю, із стягувачем, не вдається. Перед винесенням оскаржуваних рішень пояснення у нього не відбирались. До винесення оскаржуваних рішень він надавав аліменти частково безпосередньо стягувачеві, частково сплачував на її ж рахунок, однак, до 31.08.21 р. ряд квитанцій держвиконавцеві ще не представив. Він має сталий доход у вигляді пенсії та з неї стягується частка як аліменти. Має намір погасити заборгованість по аліментах у повному обсязі.

Представник заявника адвокат - у судовому засіданні скаргу також підтримав у повному обсязі, обґрунтувавши її доводами, наведеними у самій скарзі. Просить скаргу задовольнити. Зазначив, що держвиконавцем безпідставно не викликано для надання пояснень заявника перед винесенням оскаржуваних рішень та вони не відповідають вимогам законодавства, так як обґрунтовані наявністю заборгованості не за 4, а за 6 міс.; заборгованість враховано не з дати відкриття ВП, а з дати початку стягнення аліментів, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Заінтересована особа стягувач у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечила, суду пояснила, що у заявника виник борг по аліментах, що правильно обраховано держвиконавцем з дати, з якої розпочато стягнення аліментів за рішенням суду. Вона з цього приводу зверталась із скаргами.

Особа, чиї рішення оскаржуються, у судовому засіданні проти доводів скарги заперечила, суду пояснила, що ВП для переведення вона отримала незадовго до винесення оскаржуваних постанов. 31.08.21 р. надійшла скарга стягувача та вона, врахувавши заборгованість з дати, з якої розпочинається стягнення аліментів із заявника попри те, що саме ВП відкрито 08.02.21 р.; вирахувавши суму заборгованості та період заборгованості, що вже на дату відкриття ВП була такою, що надавала право застосовувати вказані вище обмеження до заявника; врахувавши, що з дати відкриття провадження у ВП пройшло 4 міс. виконання, заявник ухилявся від сплати аліментів, попри те, що з його пенсії аліменти стягуються, а інших доходів у нього не виявлено, прийняла оскаржувані рішення; підстав для їх скасування не вбачає. Просить у задоволенні скарги відмовити.

Суд, заслухавши пояснення заявника, його представника адвоката; заінтересованої особи; особи, чиї рішення оскаржуються, вивчивши матеріали справи, цивільної справи № 159/4 582/20 провадження № 2/159/1 125/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, приходить до висновку, що скарга підставна та підлягає до повного задоволення з таких підстав.

У відповідності до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

За змістом ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що 23.11.20 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області було ухвалено рішення у цивільній справі № 159/4 582/20 провадження № 2/159/1 125/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, яким позов було задоволено частково (а. цивільної справи № 30 - 32) та стягнуто із ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 200 (одна тисяча двісті) грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожного із цих дітей, починаючи з 08.09.20 р. та продовжуючи до досягнення цими дітьми повноліття; на утримання дочки ОСОБА_9 у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на цю дитину, починаючи з 08.09.20 р. та продовжуючи до досягнення цією дитиною повноліття. В решті позову відмовлено. Рішення набрало законної сили 24.12.20 р., що стверджується доступними даними ЄДРСР.

12.01.21 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області було видано в/л на виконання вказаного вище судового рішення в частині стягнення аліментів, по виконанню якого було відкрито ВП 08.02.21 р. після надходження до В ДАС 08.02.21 р. заяви стягувача від 01.02.21 р. про відкриття виконавчого провадження, що вбачається з копії такої заяви та копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.02.21 р., винесеної головним держвиконавцем Штик О.В..

Оскаржуваними постановами було встановлено щодо заявника як боржника вказані вище тимчасові обмеження.

Держвиконавцем не заперечується те, що після надходження скарги стягувача вона без виклику заявника як боржника та перевірки обставин про суму боргу винесла оскаржувані постанови.

Однак оскільки у розпорядженні суду відсутні дані про дату отримання заявником копій оскаржуваних постанов, суд приходить до висновку, що строки звернення заявника із розглядуваною скаргою не пропущено.

Виносячи оскаржувані постанови, держвиконавець покликалась на положення ст. ст. 11, 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 14 Закону України «Про мисливське господарство»; зазначала, що після винесення постанови про відкриття ВП у заявника як боржника утворилась заборгованість по сплаті аліментів, сукупний розмір якої з розрахунку на 31.08.21 р. за період з 08.02.21 р. по 31.08.21 р. складає 24 792 грн. 79 коп., що перевищує суму відповідних платежів за 6 міс..

Відповідно до Наказу МЮ України від 21.03.18 р. № 855/5, зареєстрованого в МЮ України за № 849/31 801 «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України», а саме п. 4 розділу XVI «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮ України від 02.04.12 р. № 512/5, зареєстрованого у МЮ України 02.04.12 р. за № 489/20 802, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із:

-звіту про здійснені відрахування та виплати;

-квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником;

-заяв та (або) розписок стягувача;

-інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості;

-інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

За змістом ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Постанови, зазначені у п. п. 1 - 4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Постанови, зазначені у п. п. 1 - 4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного ч. 5 ст. 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у п. п. 1 - 4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.

Відповідно до копій супровідних листів, копії оскаржуваних постанов було надіслано держвиконавцем заявнику як боржнику 31.08.21 р. для відома.

Однак як слідує з п. 6 Розд. 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮ України від 02.04.12 р. № 512/5 (далі Інструкція), що зареєстровано в МЮ України

02.04.12 р.

за № 489/20 802, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці (у випадках, визначених абз. 6 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» - 3 місяці), державний виконавець виносить вмотивовані постанови, передбачені п. п. 1 - 4 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова оформлюється відповідно до вимог п. 7 розд. I цієї Інструкції та містить відомості про дату пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та розмір суми заборгованості, яка утворилася після пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Тимчасові заходи, передбачені п .п. 1 - 4 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», припиняються у разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі на підставі постанов держвиконавця про скасування таких заходів або закінчення ВП на підставі п. п. 1, 2, 5, 7, 9, 10, 12, 14 ч. 1 ст. 39 Закону.

Таким чином суд вважає, що держвиконавець обґрунтувала оскаржувані постанови невідповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, п. 6 Інструкції, та безпідставно зазначила про врахування суми заборгованості по аліментах, що виникла до відкриття ВП, а не - після його відкриття.

Суд вважає, що доводи держвиконавця на увагу не заслуговують, так як у випадку пред`явлення до виконання виконавчого листа з датою початку стягнення аліментів, з якої до дати відкриття виконавчого провадження вже пройшло 4 чи більше місяців, вже у дату відкриття виконавчого провадження у держвиконавця виникали б підстави для застосування вказаних вище обмежень, хоча при відкритті провадження держвиконавець не має ще у своєму розпорядженні достатніх даних про особу боржника та про те, чи має останній для пред`явлення держвиконавцеві докази про факти сплати аліментів та їх суми; якою, врешті, після спілкування із боржником може виявитись сума боргу по аліментах.

Тому суд також враховує, що висновок держвиконавця про ухилення заявника від сплати аліментів є передчасним, так як із пенсії заявника аліменти відраховуються, заявник вказує про наявність у нього рухомого майна, яке він має намір відчужити з метою погашення заборгованості по аліментах чи проведення взаємозаліку, а у ВП відсутні відомості про те, що перед застосування вказаних вище обмежень держвиконавець встановила наявність іншого доходу та рухомого майна, тобто, у повному обсязі оцінила необхідність, ефективність, пропорційність застосованих до заявника обмежень. Визначення за станом на 31.08.21 р. суми заборгованості заявника по аліментах перед винесенням оскаржуваних постанов без врахування наявних у заявника документів про сплату аліментів суперечить вимогам п. 4 розділу XVI «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції.

Як слідує з розрахунку заборгованості заявника зі сплати аліментів за станом на 31.08.21 р. (за період з вересня 2020 р. по серпень 2021 р., він періодично сплачував аліменти, а саме: у березні серпні 2021 р., тобто, з наступного місяця після пред`явлення стягувачем виконавчого документа для примусового виконання щомісячно, сплативши після відкриття ВП загальну суму аліментів 13 620 грн, 33 коп. Держвиконавець правильно нарахувала загальну суму заборгованості у такому розрахунку з дати, з якої починається стягнення аліментів відповідно до рішення суду з 08.09.20 р., однак, для цілей винесення оскаржуваних постанов, вважає суд, держвиконавець мала враховувати суму заборгованості, що утворилась безпосередньо після відкриття ВП, що, у свою чергу, свідчить про ухилення від сплати аліментів. А з врахуванням цієї дати 08.02.21 р. при необхідності заявникові сплатити загальну суму аліментів за 7 міс. (лютий серпень 2021 р.) в розмірі 23 800 грн, він платив щомісячно і сплатив 13 620 грн, 33 коп.. Тобто заборгованість склала 10 179 грн, 67 коп., що не є сумою, яка є заборгованістю за 4 міс. і такою, що дає підстави для винесення оспорюваних постанов.

Тому суд приходить до висновку, що оскаржувані постанови прийняті невідповідно до законодавства, порушують право заявника і підлягають до скасування.

Відтак суд вбачає підстави для задоволення скарги у повному обсязі.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 447 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними та скасувати постанови від 31.08.21 р., винесені ст. держвиконавцем Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Полінкевич А.В. у виконавчому провадженні № 64418270 про встановлення тимчасових обмежень ОСОБА_1 як боржникові у праві:

- полювання,

- користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва з відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії;

- керування транспортними засобами;

- виїзду за межі України.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повне найменування учасників справи:

заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і. н. НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , прож. за адресою: АДРЕСА_1 ;

представник заявника адвокат Кучер Андрій Андрійович, адреса: АДРЕСА_2 ;

заінтересована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і. н. НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , прож. за адресою: АДРЕСА_3 ;

особа, рішення якої оскаржуються старший державний виконавець Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Полінкевич Альона Володимирівна, місце праці: Ковельський відділ державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), службова адреса: 45008, м. Ковель Волинської області, вул. Кармелюка, 4.

Головуючий: І. М. Логвинюк

Повний текст ухвали суду складено 28.12.21 р..