Справа № 466/8303/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді Зими І.Є.

при секретарі Колодій Я.П.

з участю позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження , цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

в с т а н о в и в:

07.09.2021р. ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом та просить суд ухвалити рішення про стягнення зі ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 10.10.2009р., який розірвано 08.08.2019р. за рішенням суду.

У шлюбі в них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 , який після розлучення проживає разом з нею.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16.06.2021р. ухвалено стягувати з відповідача на користь неї аліменти на утримання дитини, щомісячно, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку . Однак, за період з 2020 року по 2021 рік відповідач жодного разу не сплатив аліментів, має заборгованість в розмірі 29 040,00 грн.

Позивач зазначає, що їх неповнолітній син має захворювання у вигляді вродженої недостатності лактози та непереносимості глютену, дефіцит маси тіла та синдром мальабсорбції. Також у нього наявні розлади розвитку мови, мінімальна мозкова дисфункція, кіфотична постава, зміщення носової перетинки, та інші захворювання. Дитині рекомендоване погодинне харчування виключно продуктами без глютену і лактози, вітаміни, стимулятори росту, ортопедичне взуття, заняття спортом, плавання, заняття з логопедом, розвиваючі, санаторно-курортне лікування.

Вказані хвороби потребують постійного придбання ліків та спеціальних продуктів харчування, на що позивач витрачає близько 10 000 грн. на місяць. Самостійно забезпечувати дитину їй важко, при цьому батько дитини з інвалідністю не бере жодної участі у її вихованні та забезпеченні, не сплачує аліменти.

Враховуючи наведене, позивач просить суд визначити додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина, що зумовлено особливими обставинами, а саме його хворобою.

Ухвалою судді від 27.09.2021р. заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

10.11.2021р. відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву , в якому вимоги позивачки повністю заперечив. Свою позицію мотивує тим, що він ніколи не відмовлявся від утримання сина. За рішенням суду по аліментах від 16.06.2021р., з нього стягуються кошти із заробітної плати.

Що стосується вимоги позивачки про стягнення з нього додаткових витрат на дитину в розмірі 5000 грн. щомісячно , вважає такі безпідставними та необґрунтованими. Так, із долучених останньою чеків вбачається, що частина витрат взагалі ніяким чином не стосується дитини з інвалідністю і нічим не відрізняється від витрат, які несуть інші батьки на утримання своїх дітей. Переважна більшість чеків підтверджує витрати, які несуть всі батьки по утриманню дитини не залежно від стану здоров`я. Таким чином вважає, що їх дитина не потребує витрат, що викликані особливими обставинами.

Крім того відповідач зазначив, що його середньомісячний заробіток складає 8500 грн., він не має власного житла та проживає разом із бабусею пенсійного віку та ще чотирма членами сім`ї. Крім того сам має ряд хронічних захворювань, що потребує постійного лікування та значних матеріальних затрат.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, зіславшись на викладені в ньому обставини та факти, просила такий задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов заперечили з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.10.2009р., який розірвано 08.08.2019р. рішенням Шевченківського районного суду м. Львова.

За час подружнього життя у них народився син: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 06.10.2012р.

Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю ОСОБА_1 , що не заперечувалось сторонами під час розгляду справи і в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16 червня 2021 року у справі за № 466/7880/20 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 з усіх доходів, щомісячно починаючи з дня звернення до суду, а саме з 07.10.2020 року до повноліття дитини.

Вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили встановлено, що згідно медичного висновку №19 про дитину-інваліда віком до 18 років від 14.04.2016р., неповнолітній ОСОБА_5 має захворювання у вигляді вродженої недостатності лактози; відповідно до заключення за результатами медико-генетичного консультування Львівського міжобласного медико-генетичного центру, дитина перебуває на обліку в цьому центрі з приводу спадкової патології - вродженої недостатності лактози. Також, згідно з виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 14.08.2020р., наданої сімейним лікарем, ОСОБА_5 має захворювання у вигляді вродженої недостатності лактози та непереносимості глютену, дефіцит маси тіла та синдром мальабсорбції. Також - розлади розвитку мови, мінімальну мозкову дисфункцію, кіфотичну поставу, зміщення носової перетинки, та ін. Рекомендоване погодинне дробне харчування виключно продуктами без глютену і лактози, повторні курси Омега-3, омега смарт, вітаміни, стимулятори росту, ортопедичне взуття, заняття спортом, плавання, заняття з логопедом, розвиваючі, санаторно-курортне лікування.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом

Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей чи хворобою. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на покриття додаткових витрат, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Наявність таких додаткових витрат має довести той з батьків, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини в якості аліментів.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 01.04.2019 року у справі №233/3518/17.

Щодо додаткових витрат на дітей, які позивач просить стягнути на майбутнє, суд зазначає наступне:

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Як на підставу своїх вимог позивач покликається, що внаслідок захворювання, дитина потребує постійного придбання додаткових ліків, спеціальних продуктів харчування, на що вона витрачає близько 10 000 грн. на місяць.

Положеннями ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно долучених позивачкою до матеріалів справи платіжних документів вбачається, що в них присутня інформація про придбання товарів побутової техніки, засобів для прибирання, дитячих іграшок , одягу, продуктів, медикаментів. Жодних даних про те, що медичні препарати були призначені лікарем саме дитині сторін, не надано. Відтак, суд вважає, що зазначені витрати не можуть бути віднесені до додаткових . А питання про стягнення з відповідача коштів на утримання дитини вирішено рішенням суду про стягнення аліментів, що набрало законної сили.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 01.04.2019 року у справі №233/3518/17, що позивачем не доведено наявність і розмір додаткових витрат на харчування дитини у зв`язку з її хворобою, зокрема різницю у вартості між звичайним і дієтичним харчуванням, а щоденне харчування дитини у такому випаду не може вважатись особливою обставиною, яка потребує додаткових витрат з боку іншого з батьків у розумінні ст. 185 СК України, оскільки такі витрати повинні покриватись за рахунок аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення суду.

Також позивачка покликається на те, що їх син переніс операцію та перебував на стаціонарному лікуванні, що стверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого (а.с. 13), за що вона також понесла значні матеріальні витрати.

Так, із вказаної виписки вбачається, що неповнолітній ОСОБА_5 дійсно перебував в стаціонарі в медичному закладі «Охматдит» із 01.02.2021р. по 03.02.2021р., після чого лікарем йому виписано лікування тривалістю 5 днів із призначенням відповідних медикаментів.

Між тим, позивачем не подано суду жодних доказів на підтвердження того, що нею понесено будь-які витрати на вищевказане лікування, а у представлених нею чеках відсутні медичні препарати, призначені лікарем після виписки з медзакладу.

При цьому, із врахуванням того, що в дитини наявні розлади розвитку мови, суд враховує документально підтверджені позивачем витрати на заняття дитини з логопедом, згідно актів надання послуг № 900 від 22.06.2021р. на суму 400 грн., № 901 від 28.06.2021р. на суму 2 200 грн., № 27 від 31.08.2021р. на суму 2 200 грн., № 17 від 30.09.2021р. на суму 1760 грн., № 12 від 30.09.2021р. на суму 880 грн., а також витрати на стоматолога в розмірі 996 грн., підтверджені квитанціями в матеріалах справи, загальною сумою 8 436 грн. Вказані витрати суд вважає такими, що можуть бути віднесені до додаткових витрат, що викликані особливими обставинами - складним захворюванням дитини. Крім того, з урахуванням вимог ст. 141 СК України, яка визначає, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дітей, сума додаткових витрат яка підлягає стягненню з відповідача повинна становити 4 218 грн.

Системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень ст. 185 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та слід стягнути одноразово зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у загальному розмірі 4 218 грн.

За вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10, 81, 263-265, 430 ЦПК України, ст. 141,150,180-183 Сімейного Кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути одноразово зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у загальному розмірі 4 218 ( чотири тисячі двісті вісімнадцять ) грн.

В іншій частині у задоволені позову - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави 908 ( дев`ятсот вісім ) грн. судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного його тексту

Повний текст судового рішення виготовлено 28 грудня 2021 року.

Суддя І. Є. Зима