Справа №489/5934/21 Головуючий суду першої інстанції Рум`янцева Н. О.
Провадження №22-ц/812/2333/21 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2021 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2021 року, ухвалене за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

У С Т А Н О В И В:

03 вересня 2021 року ОСОБА_1 подала до суду вищезазначений позов, який обґрунтовувала наступним.

Позивач вказувала, що є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

З 01 вересня 2019 року вона навчається у Чорноморському національному університеті ім. Петра Могили на денній формі навчання за спеціальністю «Германські мови та література».

Вартість навчання за період з 2021 по 2023 роки (22 місяці) становить 44 400 грн, а отже за кожен місяць 2018,18 грн. Щоденна вартість проїзду до навчального закладу за вказані місяці з кожного з батьків становить 456,91 грн. Витрати на харчування та утримання щомісячно 1240 грн, що є 50% прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік».

Позивач зазначала, що її мати не в змозі в повному обсязі надавати їй матеріальну допомогу, а тому батько повинен сплачувати на її утримання половину затрат.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просила стягувати з відповідача на її користь аліменти щомісяця в сумі 3 715,59 грн (2 018,18 грн + 456,91 грн + 1240,50 грн), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви та до закінчення навчання.

ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що він надає ОСОБА_1 допомогу у зв`язку з навчанням, зокрема у серпні 2021 року сплатив на картку ОСОБА_3 10 029,59 грн для сплати вартості навчання за перше півріччя. За друге півріччя він обіцяв сплатити вартість на початку другого семестру.

Посилаючись на наявність в нього фінансових зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, які він отримував під час проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 для потреб родини, необхідність найму житла, ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позову.

Позивач надала відповідь на відзив, в якій вказувала, що відповідач коштів на навчання не передавав. Вартість навчання була сплачена її матір`ю ОСОБА_3 у липні 2021 року.

Також ОСОБА_1 зауважено на тому, що вона потребує періодичного лікування у зв`язку із станом свого здоров`я.

Щодо майнового стану відповідача ОСОБА_1 зазначено, що наявність боргових зобов`язань не звільняє від сплати аліментів, а також повідомлено, що відповідачу на праві власності належать земельні паї, які ним передано в оренду, за що ним отримується відповідних дохід.

У письмових поясненнях третя особа ОСОБА_3 вказала, що вона та відповідач проживають окремо з серпня 2021 року. Відповідач допомоги на утримання доньки не надає. Кредит, про який вказав відповідач у відзиві на позовну заяву, він отримав особисто для придбання автомобіля. Вона була проти цього. Щодо сплати відповідачем витрат на навчання доньки, то третя особа це заперечувала, пояснивши, що оплату було здійснено нею у липні 2021 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2270 грн щомісяця, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 03 вересня 2021 року і до закінчення навчання 30 червня 2023 року, але не більше ніж до досягнення 23 років.

З ОСОБА_2 на користь держави стягнуто судовий збір в сумі 908 грн.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у сумі 2270 грн щомісячно. Вказаний розмір аліментів, на думку суду, є справедливим, співмірним, реальним та достатнім для потреб дитини, яка продовжує навчання, а також враховує платоспроможність відповідача.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи свою скаргу, ОСОБА_1 вказувала, що досліджені судом першої інстанції докази вказують на обґрунтованість її позовних вимог, а тому вони мають бути задоволені.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому ним наголошено на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з довідками про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 проживає разом з матір`ю. Відповідач проживає окремо (а.с.5, 9, 15).

Середня заробітна плата матері позивача ОСОБА_3 відповідно до довідки Обласного центру медико-соціальної експертизи за період з січня по вересень 2021 року становить 6544,05 грн.

З 01 вересня 2019 року ОСОБА_1 є студенткою Чорноморського національного університету імені Петра Могили денного відділення факультету філології за контрактом. Строк навчання за програмою бакалавра до 30 червня 2023 року.

Вартість навчання відповідно до договору №387/19 від 01.09.2019 за період з 2019 по 2023 рік становить 81 200 грн: за перший рік навчання 17 500 грн, за другий рік навчання 19 300 грн, за третій рік навчання 21 100 грн, за четвертий рік навчання 23 300 грн.

Згідно з квитанцією від 05.07.2021 ОСОБА_3 сплатила 21 100 грн на користь Чорноморського національного університету імені Петра Могили за навчання ОСОБА_1 згідно з вищевказаним договором.

ОСОБА_2 працює у Державному підприємстві НВКГ «Зоря»-«Машпроект». Його середня заробітна плата за період з березня по серпень 2021 року становить 16 032,65 грн.

З вказаної заробітної плати у розмірі 20% доходу відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д. О. від 25 червня 2021 року з ОСОБА_2 стягується на користь ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс групп» заборгованість за кредитним договором у сумі 9221,19 доларів США та основна винагорода приватного виконавця.

З трьох квитанцій від 15 серпня 2021 року випливає, що ОСОБА_2 сплатив на користь ОСОБА_3 кошти на загальну суму 10 029,59 грн.

Згідно з витягом з обстеження від 26.08.2021 та витягом з медичної документації ОСОБА_1 перебуває на обліку у кардіолога. Також їй встановлено діагноз міопія середнього ступеня обох очей. Рекомендована постійна контактна корекція.

Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, оскільки обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків. Визначений розмір аліментів у сумі 2270 грн щомісячно є обґрунтованим, достатнім та таким, що відповідає потребам позивача, викладеним у позовній заяві.

Судом правильно враховано, що при обґрунтуванні розміру аліментів позивач помилково поклала обов`язок щодо сплати вартості навчання тільки на відповідача, оскільки не поділила витрати на обох батьків. Також вона не врахувала, що відповідач компенсував її матері витрати на навчання у 2021 році у сумі 10 029,59 грн, що підтверджено квитанціями.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, оскільки воно відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Посилання позивача на те, що у відповідача є інший дохід, крім заробітної плати, не підтверджений належними доказами.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді С. Ю. Колосовський

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 29 грудня 2021 року.