Провадження № 4-с/234/19/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Романенко К.С., при секретарі судового засідання Коваленко Н.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шевченка Максима Олександровича,-

ВСТАНОВИВ:

03.09.2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шевченка Максима Олександровича, в якій просить поновити йому процесуальний строк на оскарження дій державного виконавця Голосіївського районного відділу виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Скасувати постанову від 26.12.2019 року по виконавчому провадженню № 45716368 про арешт коштів боржника. Зняти арешт з рахунків НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 у Акціонерному товаристві Укрсіббанк; НОМЕР_4 , НОМЕР_5 в Акціонерному товаристві Комерційний банк Приватбанк; НОМЕР_6 в Акціонерному товаристві Ощадбанк, які відкриті на ім`я ОСОБА_1 , накладений за виконавчим провадженням №45716368, відкритим за виконавчим листом № 234/5693/14-ц.

Скарга мотивована тим, що 08 вересня 2014 року Краматорський міський суд Донецької області своїм рішенням стягнув з нього на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки всіх видів мого заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05.06.2014 року та до досягнення дитиною повноліття.

05 грудня 2014 року державним виконавцем, відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 45716368.

26 грудня 2019 року старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шевченком М.О. винесена постанова по виконавчому провадженню № 45716368 про арешт коштів боржника.

Цією постановою накладений арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрати виконавчого провадження, штрафів 77031,85 грн.

Відповідно до цієї постанови йому були заблоковані банківські рахунки, а саме: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 у Акціонерному товаристві Укрсіббанк.

Вказує, що станом на 12.12.2019 року у нього на рахунку НОМЕР_1 залишалися кошти у розмірі 31 000,00 грн. 13 грудня 2019 року з цього рахунку на користь державного виконавця була списана сума 31 000,00 гривень.?

Станом на 01.01.2021 року у нього на рахунку НОМЕР_1 залишались кошти в сумі 7980,74 гривень. Станом на 10.03.2021 року власних коштів на цьому рахунку залишилось 0.00 гривень, тобто були списані на користь державного виконавця.

Тобто, за період виконавчого провадження з рахунку НОМЕР_1 були-списані кошти в сумі 38 980,74 гривень в рахунок заборгованості, встановленої постановою про арешт і коштів.

Станом на 01.01.2021 року на рахунку НОМЕР_7 знаходились кошти у розмірі 1 390,00 гривень, які були також утримані державним виконавцем, та станом на 10.03.2021 року на цьому рахунку залишилось 0,00 гривень.

Також арештовані рахунки НОМЕР_4 , НОМЕР_5 в АТ КБ Приватбанк, а також НОМЕР_6 в АТ Ощадбанк.

Вказує, що у зв`язку з блокуванням коштів він залишився без джерел існування, бо він не може користуватися коштами, які знаходяться на його рахунках та є соціальними виплатами. Соціальні виплати є його єдиним джерелом існування.

В зв`язку з тим, що виконавче провадження було відкрите у місті Києві, він не міг своєчасно дізнатися про накладення арешту на кошти та блокування всіх його рахунків за постановою державного і виконавця.

Тільки у серпні 2021 року ним було отримано копію постанови від 26.12.2019 року про арешт коштів боржника.

Крім того, вважає, що ним вже було удержано повністю суму боргу на яку було накладено арешт. Але державний виконавець не зняв арешт з його коштів і як слідство рахунки залишаються заблоковані.

18 серпня 2021 року ним до Краматорського міського суду Донецької області була подана позовна заява про зняття арешту коштів боржника.

20 серпня 2021 року Краматорський міський суд Донецької області своєю ухвалою позовну заяву йому повернув та роз`яснив, що йому потрібно звертатися до суду зі скаргою в порядку ст. 447 ЦПК України.

Таким чином ним був пропущений процесуальний строк на оскарження дій державною виконавця не з його вини, томі він вимушений за захистом своїх конституційних прав та охоронюваних законом інтересів звернутися до суду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 повністю підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити.

Старший державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шевченко М.О. в судове засідання не з`явився, матеріали виконавчого провадження на адресу суду не надав.

Заслухавши думку заявника, дослідивши матеріали справи , суд встановив наступне:

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.124,129 Конституції України, ст.18 ЦПК України, ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Примусове виконання судових рішень в Україні з 05.10.2016р. регулюється Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р. (далі Закон №1404-VIII) .

Відповідно до ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно доч.1,5 ст.74 Закону№1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст.447-449 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції ВП № 45716368 від 05.12.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 234/5693/14-ц виданого 08.09.2014 року Краматорським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі ј частини.

Постановою старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шевченка М.О. накладений арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини даної справи, оцінивши наявні у справі докази, проаналізувавши вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку про незаконність та необґрунтованість вимог боржника ОСОБА_1 .

Згідно з ст.56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до ч.4 ст.59 Закону №1404-VIII, зокрема, у випадку отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Згідно із ст.70 Закону №1404-VIII розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з ч.2 ст.71 Закону №1404-VIII за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Згідно з ст.73 Закону №1404-VIII стягнення не може бути звернено на такi виплати: вихiдну допомогу, яка виплачується у разi звiльнення працiвника; компенсацiю працiвниковi за невикористану вiдпустку, крiм випадкiв, коли особа при звiльненнi одержує компенсацiю за вiдпустку, не використану протягом кiлькох рокiв; компенсацiї працiвниковi витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу чи вiдрядженням до iнших мiсцевостей; польове забезпечення, надбавки до заробiтної плати, iншi кошти, якi виплачуються замiсть добових i квартирних; матерiальну допомогу особам, якi втратили право на допомогу по безробiттю; допомогу по вагiтностi та пологах; одноразову допомогу при народженнi дитини; допомогу по догляду за дитиною; допомогу особам, зайнятим доглядом трьох i бiльше дiтей вiком до 16 рокiв, по догляду за дитиною-iнвалiдом, по тимчасовiй непрацездатностi у зв`язку з доглядом за хворою дитиною; iншi допомоги на дiтей, передбаченi законодавством; допомогу на лiкування; допомогу на поховання; щомiсячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктiв харчування мiсцевого виробництва та особистого пiдсобного господарства громадян, якi проживають на територiї радiоактивного забруднення; дотацiї на обiди, придбання путiвок до санаторiїв i будинкiв вiдпочинку за рахунок фонду споживання.

З наведеного вбачається, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст.52 Закону №1404-VIII повинен визначити статус рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження коштів на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч.4 ст.59 Закону №1404-VIII.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.02.2021р. у справі №756/1927/15-ц.

В даній справі вбачається, що державним виконавцем була винесена постанова про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, що узгоджується з положеннями ст.48,56,71 Закону №1404-VIII.

Виносячи таку постанову, державний виконавець визначив банківським установам порядок її виконання, зазначивши про неможливість накладення арешту на кошти, які знаходяться на рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Жодних відомостей про те, що поточні рахунки боржника ОСОБА_1 в АТ «Ощадбанк», АТ «КБ «ПриватБанк» та АТ «Укрсіббанк» віднесені до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання і звернення стягнення на кошти, які на них знаходяться, заборонено законом, матеріали справи не містять. Відповідної інформації Банк державному виконавцю не направляв.

Враховуючи вказане, суд вважає, що державний виконавець правомірно виніс постанову про накладання арешту на кошти боржника ОСОБА_1 на рахунках в банківських установах, підстав для зняття цього арешту у державного виконавця не було, оскільки, як вже зазначалось, документального підтвердження того, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти на ньому заборонено законом, державний виконавець від Банку чи інших осіб не отримував.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність накладання державним виконавцем арешту на кошти боржника ОСОБА_1 на його банківських рахунках.

Ч.3 ст.451 ЦПК України визначено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевказане, в задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.12,13,259,263-265, 268, 447-451 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шевченка Максима Олександровича відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а особою, без участі якої постановлена ухвала - протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя К. С. Романенко