Справа № 148/1003/19
Провадження № 22-ц/801/377/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 рокуСправа № 148/1003/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л. О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В. П.,

за участі секретаря судового засідання Лучицького А. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за позовом Свято-Миколаївської релігійної громади смт. Шпиків Тульчинського району Тульчинської єпархії Української Православної Церкви до ОСОБА_1 про визнання недійсними (протиправними) та скасування протоколу №1 від 28.02.2019 та протоколу № 2 від 28.03.2019 Загальних зборів релігійної громади Свято-Миколаївського храму смт. Шпиків Тульчинського району Тульчинської єпархії Української Православної Церкви,

за апеляційною скаргою Свято-Миколаївської релігійної громади смт. Шпиків Тульчинського району Тульчинської єпархії Української Православної Церкви на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 грудня 2020 року, -

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року Свято-Миколаївська релігійна громада смт. Шпиків Тульчинського району Тульчинської єпархії Української Православної Церкви звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсними (протиправними) та скасування протоколу №1 від 28.02.2019 та протоколу № 2 від 28.03.2019 Загальних зборів релігійної громади Свято-Миколаївського храму смт. Шпиків Тульчинського району Тульчинської єпархії Української Православної Церкви.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 грудня 2020 року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що розгляд справи призначався до слухання неодноразово, в тому числі і на 01.10.2020 та 07.12.2020, однак представники позивача, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.180, 181, 182, 199, 200) повторно в судові засідання не з`явилися, а також не подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність.

Не погоджуючись із ухвалою суду, Свято-Миколаївською релігійною громадою смт. Шпиків Тульчинського району Тульчинської єпархії Української Православної Церкви подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що правових підстав для залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України в суду першої інстанції не було, адже в судове засідання представник не з`явився з поважних причин, чим було обмежено право позивача на судовий захист та доступ до правосуддя.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання сторони не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу про завищення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що у судові засідання призначені на 01.10.2020 та 07.12.2020, позивач та його представник до суду не з`явились поспіль, без поважних причин, а також не подали заяви про розгляд справи в їх відсутність.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у статті 257 ЦПК України.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За змістом вимог частини п`ятої статті 223 ЦПК України, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Тлумачення зазначених норм процесуального права з урахуванням змісту статті 200 ЦПК України дає змогу дійти висновку, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове засідання, а не в підготовче засідання. /див. постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/19/.

Як видно з матеріалів справи, 01 жовтня 2020 року о 15:00 год. розгляд справи не відбувся, оскільки в судове засідання не з`явилися сторони /а. с. 188/. Розгляд справи відкладено на 07 грудня 2020 року на 15:00 год.. У справі наявна заява від 29 вересня 2020 року представника відповідача ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи на іншу дату, так як він буде зайнятий в іншому процесі /а. с. 185/.

01 грудня 2020 року представник позивача ОСОБА_3 подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, призначеної на 07 грудня 2020 року на 15:00 год., на іншу дату, оскільки він приймає участь в роботі сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур /а. с. 197-198/.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 грудня 2020 року позовну заяву залишено без розгляду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України не взявши до уваги те, що 01 жовтня 2020 року о 15:00 год. розгляд справи не відбувся, оскільки 29 вересня 2020 року від представника відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату, так як він зайнятий в іншому процесі /а. с. 185/.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що перед судовим засіданням йому телефоном працівником суду було повідомлено про відсутність необхідності прибуття в судове засідання, оскільки наявна заява відповідача про відкладення розгляду справи. З огляду на відсутність в матеріалах справи процесуального документу, який містив би інформацію щодо причин відкладення розгляду справи, а саме, що підставою відкладення розгляду справи 01.10.2020 року була саме неявка позивача чи його представника, суд апеляційної інстанції приймає до уваги дані покази апелянта та приходить висновку про відсутність підстав вважати, що 01.10.2020 року розгляд справи не відбувся по причині неявки позивача.

Також судом першої інстанції не взято до уваги, що 01 грудня 2020 року представником позивача ОСОБА_3 подано заяву про відкладення розгляду справи, призначеної на 07 грудня 2020 року на 15:00 год., на іншу дату, оскільки він приймає участь в роботі сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур. В обґрунтування поважності причин неявки в судове засідання представником позивача ОСОБА_3 надано копію довідки Офісу Генерального прокурора про залучення відповідно до наказу Генерального прокурора України № 544 від 17 листопада 2020 року ОСОБА_3 до роботи дванадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів, атестація яких відбулася у м. Києві. Відповідно до графіку дванадцята кадрова комісія з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) буде працювати щоденно з 08:00 год. до 18:00 год в робочі дні з 03.12.2020 року по 24.12.2020 року включно у приміщенні Тренінгового центру прокурорів України у м. Києві.

Дана заява не вирішена судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 222 ЦПК України та ухвала не містить обґрунтувань чи розглянув суд дану заяву, і чи визнав причину неявки поважною.

Таким чином, вважати, що має місце друга поспіль неявка представника позивача, якщо він двічі був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у справі немає.

У справі Delcourt v. Belgium зазначено, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet v. France вказано, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України не пересвідчившись у втраті інтересу позивача до вирішення справи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи вищезазначене, оскільки місцевий суд постановляючи ухвалу допустив порушення норм процесуального права, що свідчить про її помилковість, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Свято-Миколаївської релігійної громади смт. Шпиків Тульчинського району Тульчинської єпархії Української Православної Церкви задовольнити.

Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 грудня 2020 року у даній справі скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський