№ 207/1906/19
№ 2/207/417/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Подобєд О.К.

при секретарі Онищенко Н.В.

позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідачки ОСОБА_3

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: служба у справах дітей виконавчий комітет Кам`янської міської ради про визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини, усунення перешкод щодо участі вихованні дитини,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2019 року ОСОБА_4 позивач-1, ОСОБА_1 позивач -2, ОСОБА_5 - позивач -3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просять зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати батькові ОСОБА_4 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, не перешкоджати ОСОБА_1 та ОСОБА_5 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з онуком. Визначити ОСОБА_4 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином: з 15-00 годин суботи по 19-00 годин неділі кожного другого та четвертого тижня кожного місяці. З 12-00 години по 20-00 годину кожного року в день народження батька ОСОБА_4 ; діда ОСОБА_1 ; баби ОСОБА_5 У святкові дні кожного непарного року (2019,2021,2023,2025,2027 і т.д.) з 10-00 годин 31 грудня по 21-00 годину 01 січня; з 10-00 годин 7 січня по 21-00 годину 08 січня ; з 10-00 годин по 20-00 годин 8 березня; з 10-00 годин 01 травня по 21-00 годину 02 травня; з 10-00 годин по 20-00 годин на Пасху (Великдень) та Трійцю. 5 днів поспіль з 11-00 годин першого дня по 18-00 годин п`ятого дня в період канікул, починаючи з першого дня канікул. На період відпустки батька ОСОБА_4 з 11-00 годин першого дня відпустки по 18-00 годин останнього дня відпустки. Без присутності матері ОСОБА_2 , на нейтральній території та/або за місцем проживання батька, родичів дитини. Крім того просять визначити ОСОБА_1 та ОСОБА_5 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з онуком а саме: субота або неділя кожного тижня з 10-00 години до 16-00 години включно. Без присутності матері на нейтральній території та/або за місцем проживання діда, баби, батька, родичів дитини. У разі відсутності батька дитини ОСОБА_4 на території України, часи, визначені йому для виховання та вільного спілкування з сином, використовувати діду- ОСОБА_1 та бабі ОСОБА_5 .

Позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 12.09.2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який 26.09.2017 року згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 в шлюбі народився син ОСОБА_6 . Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з відповідачкою, яка не допускає позивачів до вільного спілкування з дитиною, та забороняє батькові приймати участь у вихованні дитини. Мирним шляхом вирішити дане питання сторони не змогли, тому змушені звернутися до суду для захисту своїх прав та дитини.

07 червня 2019 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи в підготовче засідання.

10 грудня 2019 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області постановлено ухвалу про закриття підготовчого судового засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

24 липня 2019 року відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, вважає доводи позивача безпідставними та необґрунтованими, недоведеними належними та допустимими доказами. Відповідачка вказує, що жодних перешкод позивачам у спілкувані з дитиною не чинила. Суду повідомила, що навпаки позивач із своїми батьками фактично, висилили її з дитиною з квартири. Все це супровджувалось сварками, психологічними нападами, вимогами покинути житло. На прохання відповідача надати допомогу у переселенні, батьки позивача і позивач не рагували. З цього часу позивачі перестали приділяти увагу дитині. Висилення та інші негативні події, а саме нанесення тілесних пошкоджень відповідачці не минули для дитини без наслідків. Згідно шкільних характеристик на дитину, останній проявляє високий рівень тривожності, має конфлікти із однолітками. На консультації психолога рекомендовано мінімізувати зустріч із батьком дитни та дідом і бабою по лінїї батька, зустріч проводити тільки у присутності матері. Крім того батько дитини постійно мешкає в м. Ялта (АР Крим), який визнано тимчасово окупованою територією України із відповідними налідками в апекті реалізації прав.

28.08.2019 року позивачі надали відповідь на відзив з якої вбачається, що відповідачка, на їх думку, не надала жодного доказу того, що її разом з дитиною в примусовому порядку виселили з квартири АДРЕСА_1 , а навпаки відповідачка навмисно при сині спровокувала позивача на сварку, що підтверджується матеріалами ЖЄО 15125 від 31.12.2017 року. В матеріалах справи відсутні докази щодо спричинення відповідачці тілесних ушкоджень. Крім того, просили вважати неналежним доказ щодо оплати навчання на курсі «Акторська майстерність», що забезпечила мати дитини. Оскільки при складаені документу не було враховано, що батько приймає участь в утриманні дитини, а оплату здійснюється одним з батьків. Довідка від 18.04.2019 року видана психологом ОСОБА_7 на їх думку також є належдним і достовірним доказом. Вважають, що не визнання відповідачкою позовних вимог, можно розцінити, як перешкодження у спілкуванні з дитиною.

Позивач-1 в судове засідання не зявився, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Позивач-2 в судовому засіданні пояснив, що його син знаходився у шлюбі з відповідачкою. Від цього шлюбу у них народився син - ОСОБА_8 . Після того як його син з відповідчкою шлюбні відносини розірвали, стосунки у них погіршились. Відповідчка не дає дитну для спідкування, з цього приводу у них постійно виникають конфлікти. Він дуже любить внука, вважає, що його чоловіче виховання необхідне хлопцеві для нормально розвитку дитини. Крім того наголосив, що син матеріально допомагає відповідачці про, що свідчать відсутність заборованості по аліментам. Наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивачка-3 в судове засідання не зявилась, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідачка та представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечували, просили відмовити з підстав наведених у відзиві на позов, пояснили, що дійсно після припинення сімейно-шлюбних стосунків між сторонами, дитина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилась проживати разом з матір`ю, однак між сторонами постійно виникають конфліктні ситуації, ініціатором яких виступають позивачі, в осередку яких опинилася саме малолітня дитина. Конфлікти між батьками дитина сприймає дуже емоційно, що зумовило відповідача звернутися за відповідною допомогою до соціального психолога для визначення психоемоційного стану дитини та спробах врегулювати конфлікт між батьками. Відповідач наголосила, що не створює перешкод для спілкування батька та діда з бабою з дитиною, однак запропонований позивачем графік спілкування з дитиною є несприятним враховуючи вік дитини, її прихильність до матері, та місце проживання позивача, який проживає на постійній основі в в м. Ялта (АР Крим), тому обов`язковою умовою для побачень батька з дитиною є бажання самої дитини та бажано у присутності матері.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчий комітет Кам`янської міської ради - в судовому засіданні позовні вимоги підримав частково. Вважав за можливим усунути перешкоди позивачам для спілкування з дитиною, встановити спосіб спілкування з дитиною з урахуванням висновку від 15.09.2020 року, який було надано.

Допитаний в судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_7 пояснила, що близкько півтора року тому назад, до неї звернулась мати дитини. Для оцінки стану дитини, вона зустрічалась з дитиною на той час близько двух разів. Під час роботи з дитиною зробила висновок, що на той час хлопчик знаходився у стресовому стані, був напружений, не хотів спілкуватись з батьком та його родиною. Говорив, що боївся за матір та боїться знаходитись біля батька. У листопаді 2020 року мати дитини знову до неї звернулсь, у звязку з тим, що дитину викликають у судове засідання для з`ясування його думки. Попроцювавши з дитиною, вона зробила висновок, що дитина дуже негативно ставиться до суду, для нього це стресс, а також не бажає щоб його мати брала участь у процесі. Висновок який давала раніше підтриумує, додатково наголосила, що роботу з батьками вона не проводить, а лише працює з дитною.

Таким чином, розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі.

Судом встановлено, що з 12 вересня 2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.15).

Під час перебування у шлюбі у подружжя народилась дитина син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 14).

26 вересня 2017 року Баглійським районним суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ухвалено рішення про розірвання шлюбу.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Згідно приписів ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 Сімейного кодексу України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування, проживаючи окремо від дитини, батько зобов`язаний брати участь у її вихованні, має право на особисте спілкування з дитиною, спір щодо участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо від неї, вирішується судом із визначенням способу такої участі, місця та часу їх спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення (ст. ст. 153, 157, 159 Сімейного кодексу України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ч.2 та 3 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

В судовому засіданні позивачі наполягали на тому, що з боку відповідача, матері дитини, чиняться перешкоди у їх спілкуванні з дитино. Позивачі-батько дитини та дід з бабою - мають бажання спілкуватись з дитиною та мати можливість проводити з нею час з без присутності матері, вважають, що їх спілкування з дитиною на одинці, без присутності матері, буде більш сприяти їх порозумінню з дитиною.

На підтвердження заявлених позовних вимог в частині чинення відповідачкою перешкод у спілкуванні батька з малолітньою дитиною позивач посилається на порушення своїх батьківських прав з боку матері дитини, що підтверджується долученими до справи доказами, а саме: висновком за матеріалом ЖЄО 15125 від 31.12.2017 року (а.с.22)

Суд критично відноситься до позиції сторін, які вважають беззаперечними доказами долучені надані ними висновок за матеріалом ЖЄО де зафіксований виклик працівників поліції, оскільки сам факт звернення до правоохоронних органів без застосування до конкретних осіб заходів належного реагування на виявлені під час перевірки порушення не може вважати належним доказом вчинення з боку кожного з них протиправних дій, в той же час в силу положень ч.6 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України не підлягають доказуванню та є обов`язковими для суду обставини встановлені вироком у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постановою суду у справі про адміністративне правопорушення.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає належним та допустимим висновок спеціаліста-психолога та приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з даними обставинами загострились взаємовідносини між сторонами, така ситуація в їх особистих відносинах не дає можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку спілкування з дитиною, який влаштовував би кожну із сторін по справі, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку, в межах заявлених позовних вимог, оскільки саме такий спосіб захистити право на спілкування та виховання дитини визначений сімейним законодавством у разі порушення його з боку іншого з батьків дитини.

Як встановлено ч. 1,2 ст. 159 Сімейного кодексу України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Зважаючи на викладене, суд, з урахуванням інтересів дитини, її віку, поведінки батьків, між якими відсутнє порозуміння, що може негативно вплинути на розвиток дитини, психічний та фізичний стан малолітньої дитини, вважає за можливе визначити позивачам, як спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступний графік спілкування батька та діда з бабою з дитиною: першу суботу кожного місяця з 09-00 до 12-00 години, третю неділю кожного місяця з 15-00 години до 18-00 годин в присутності матері за наявністю згоди дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дні народження ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 за бажанням дитини - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 без присутності матері 30 днів поспіль в період літніх канікул за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та за умови бажання дитини - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, суд вважає, що обраний позивачем ОСОБА_4 спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з сином не відповідає можливостям дитини в повній мірі сприйняти спілкування кожного з батьків та отримати від цього достатню кількість виховних заходів кожного з них в такий спосіб, який забезпечить участь кожного з батьків в процесі шкільного навчання, відвідування додаткових занять, дотримання дитиною усталеного режиму харчування та сну, з урахування віку дитини та стану її здоров`я, тому суд вважає висунуті відповідачем заперечення щодо визначеного позивачем графіку спілкування з дитиною де передбачено, проведення відпочинку, слушними та викликаними найвищими інтересами дитини.

Суд також враховує висновок психолога, згідно з яким у хлопчика було встановлено підвищений стан тривоги, постійне відчуття напруги, розачарування,образи та зневагу до татової родини, через постійний тиск на матір та псування відносин з матір`ю. Дитина починає втрачати довіру до свого батьька черкез нехтування ним його інтересів, його почуттям та нестабільністю своїх рішень. Він почувається в небезпеці, коли мова йде про відновлення стосунків з батьком та його родиною, навіть при спробах матері залишити відносинти між сином та його батьком відокремленими від родинних конфліктів. На підстві чого психолог рекомендував врахувати бажання та почуття дитини. Мінімізувати зустріч та спілкування з батьком та дідом з бабою (по лінії батька) для забезпечення стабільних та безпечних умов розвитку дитини. Зустрічі рекомендував проводити в присутності матері дитини. (а.с.24).

Крім того судом враховано висновок органу опіки та піклування виконавчий комітет Кам`янької міської ради, яким визначено графік спалкувпння позивачів з дитиною (а.с. 131-132)

Визначений судом графік має за мету налагодження взаємовідносин між батьками дитини щодо питань її виховання, реального виконання сторонами досягнутих домовленостей, що позитивно вплине на психологічний стан дитини, з урахуванням їх віку, та усвідомлення ролі кожного з батьків у житті дітей.

Як передбачено ч.2 ст. 18 Сімейного кодексу України, суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема: встановлення правовідношення; примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; припинення правовідношення, а також його анулювання; припинення дій, які порушують сімейні права; відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; зміна правовідношення; визнання незаконним рішень, дій чи бездіяльність органів державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Враховуючи, що між сторонами у справі, в межах даного спору, виникли відносини, які регулюються сімейним законодавством України, тому за наявності встановлених судом обставин, які підтверджують порушення прав позивача на вільне спілкування з малолітньою дитиною та прийняття участі у її вихованні, є підстави для вирішення питання про відновлення порушених прав батька шляхом зобов`язання відповідача не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з малолітньою дитиною, в межах визначеного рішенням суду графіку спілкування батька з дитиною.

Згідно з частин першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст.2 ЦПК України)

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст.89 ЦПК України)

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовною заявою ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: служба у справах дітей виконавчий комітет Кам`янської міської ради про визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини, усунення перешкод щодо участі вихованні дитини підлягає задоволенню частково, ухвалюючи рішення суд визначає, як спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітнього сина - ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , шляхом встановлення графіку спілкування: першу суботу кожного місяця з 09-00 до 12-00 години, третю неділю кожного місяця з 15-00 години до 18-00 годин в присутності матері за наявністю згоди дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .Дні народження ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 за бажанням дитини - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 без присутності матері. 30 днів поспіль в період літніх канікул за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та за умови бажання дитини - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , із зобов`язанням відповідача не чинити перешкод позивачам у спілкуванні з малолітньою дитиною, в межах визначеного за рішенням суду графіку спілкування батька діда та баби з дитиною, в іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, суд, при вирішенні питання розподілу судових витрат, суд окладає покладає на сторони в тих межах, в яких вони їх понесли у зв`язку з частковим задоволенням позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст.19, 141, 157, 158, 159 Сімейного кодексу України, ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст.2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 206, 259, 263-265, 273,354,355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: служба у справах дітей виконавчий комітет Кам`янської міської ради про визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини, усунення перешкод щодо участі вихованні дитини задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 спосіб участі у спілкування та вихованні малолітньої дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення наступного графіку:

-першу суботу кожного місяця з 09-00 до 12-00 години, третю неділю кожного місяця з 15-00 години до 18-00 годин в присутності матері за наявністю згоди дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

-дні народження ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 за бажанням дитини - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 без присутності матері;

-30 днів поспіль в період літніх канікул за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та за умови бажання дитини - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 у спілкуванні з малолітньою дитиною - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах визначеного за рішенням суду графіку спілкування з дитиною.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати по справі покласти на сторони в тих межах, в яких вони їх понесли у зв`язку з частковим задоволенням позову.

Повний текст рішення складено 01.03.2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.К. Подобєд