Провадження № 4-с/522/196/21
У Х В А Л А

16 грудня 2021року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Косіциної В.В.

секретаря судового засідання Левченко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця,

встановив:

08 грудня 2021 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

В обґрунтування скарги, заявник зазначає, що на примусовому виконанні у Другому Приморському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавчий лист виданий Приморським районним судом м. Одеси про витребування з ОСОБА_2 на його користь автомобіля марки ЗАЗ 110557, державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ключів, обладнання для приготування кави та ін.

05 жовтня 2021 року він звернувся до державного виконавця із заявою про вчинення виконавчих дій засобами поштового зв`язку. Заява була отримана представником виконавчої служби 11.10.2021 року. Проте, на момент звернення до суду державний виконавець не виконав вимоги заяви, відповіді на заяву не отримано, заява залишена виконавчою службою без розгляду, отже була вчинена бездіяльність. Додатково бездіяльність вбачається з Автоматизованої системи виконавчого провадження, де відсутні будь-які документи. Така бездіяльність державного виконавця є протиправною та такою, що порушує його законні права та інтереси.

Ухвалою від 09.12.2021 скарга була прийнята до провадження та призначено судове засідання на 16.12.2021 року.

13 грудня 2021 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі, вимоги підтримав в повному обсязі.

16 грудня 2021 року від в.о. начальника Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Віннічук В.В. до суду надійшов відзив на скаргу про бездіяльність державного виконавця, в якій просив у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

У судове засідання сторони не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.

Суд заслухавши пояснення учасників судового розгляду, проаналізувавши доводи скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали скарги, а також письмові докази надані учасниками, прийшов до наступних висновків:

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до норм статті 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням, в тому числі, верховенства права, обов`язковості виконання рішення, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості, об`єктивності, тощо.

Положеннями частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом № 1404-VIII заходів щодо примусового виконання рішення, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 Закону № 1404-VIII, ст. 448 ЦПК України)

Принцип обов`язковості судового рішення, закріплений на конституційному рівні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України), набуває свого втілення у судоустрійному і процесуальному законодавстві. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Судове рішення, яким закінчується розгляд справи, є найважливішим актом судової влади. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення» воно покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Судове рішення ухвалюється іменем України незалежно від того, до якого рівня судової системи або юрисдикції належить суд і в якому складі суддів (одноособово чи колегіально) розглянуто справу; саме в ньому підбивається підсумок судового розгляду.

Принцип обов`язковості судових рішень, що набрали законної сили, надає їм властивості закону по справі, у якій вони постановлені. Тому вони є обов`язковими для виконання на території України всіма фізичними і юридичними особами, яких ці рішення стосуються. Так, відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини наголошує, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя і вагомим складником доступу до суду. З позиції Суду правосудця було б примарним, якби національна правова система держави дозволяла остаточне, обов`язкове судове рішення залишати невиконаним на збиток одній зі сторін. Крім того, у рішенні по справі «Бурдов проти Росії» Суд вказав, що виконання рішення чи постанови будь-якого суду слід вважати невід`ємною частиною «справедливого судового розгляду» в значенні статті 6 Конвенції. Окрім того, підкреслено, що для держави є неприпустимим виправдання неможливості виконання судового рішення відсутністю належного фінансування. Не вживаючи заходів до виконання судових рішень, які набрали законної сили, упродовж тривалого часу - є позбавленням положення п. 1 ст. 6 Конвенції будь-якого сенсу, а значить є його порушенням.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Закону 1404-VIII органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закону).

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, а згідно із ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. ст. 6, 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом.

Вимоги до виконавчого документа встановлені статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження" N 1404-VIII не відповідність яким є підставою для його повернення.

Так, згідно з частиною четвертою цієї норми виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Перелік заходів примусового виконання судового рішення передбачено статтею 10 Закону "Про виконавче провадження".

Згідно пункту 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

27 серпня 2019 року Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист про витребування у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 автомобіль марки ЗАЗ 110557, загальний легковий, пікап-В, 2004 року випуску, номер шасі і кузова) НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнання для приготування кави, а саме: кавової машини La Spaziale, кофемолку Eureca, газового балону на 12л., інвертор Luxeon 1000 W, акумулятора Торсаг 100А/год., насоса в комплекті, два бутля для води, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ключі у кількості 3 шт., та повернути ОСОБА_1 .

18 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про примусове виконання рішення.

30.09.2019 року за заявою стягувача, державним виконавцем Бурля К.Я., відкрито виконавче провадження ВП№60147041 з примусового виконання виконавчого листа № 522/15672/18, виданий 27.08.2019 року Приморським районним судом м. Одеси про витребування у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 автомобіль марки ЗАЗ 110557, загальний легковий, пікап-В, 2004 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнання для приготування кави, а саме: кавової машини La Spaziale, кофемолку Eureca, газового балону на 12 л., інвертор Luxeon 1000 W, аккумулятор Topcar 100 A/год., насоса в комплекті, два бутля для води, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ключі у кількості 3 шт., та повернути ОСОБА_1 .

30.09.2019 року винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у відповідності зі п.3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у розмірі 8346,00 грн.

Постанова про відкриття виконавчого провадження направлена боржнику за адресою, що зазначена у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 . Водночас, згідно з довідкою «Укрпошти» лист повернувся до відділу в зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання.

Згідно акту державного виконавця від 11.10.2019 року за вказаною адресою боржник не мешкає на протягом 7 років, майна належного боржнику не зберігається. При цьому, акт складено зі слів бабусі боржника ОСОБА_3 яка повідомила, що місце знаходження та засоби зв`язку боржника невідомі, оскільки стосунки не підтримує.

У відповідності до довідок, які перебувають в матеріалах провадження, що надійшли до відділу на запити державного виконавця, встановлено наступне:3гідно довідки МВС автотранспортних засобів на праві приватної власності за боржником не зареєстровано. Згідно довідки ДПІ боржником не відкрито розрахункових рахунків в банківських установах, боржник на обліку в органах ДФС не перебуває. Згідно довідки ДПІ інформація стосовно боржника щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня. Згідно довідки УПФУ про осіб боржників, які отримують пенсію - інформація щодо боржника відсутня. Згідно довідки УПФУ про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - інформація щодо боржника відсутня. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців - право власності на нерухоме майно відсутнє.

14.01.2020 року державним виконавцем Бурля К.Я. винесена постанова про накладення на боржника штрафу у розмірі 1700,00 грн.

14.01.2020 року державним виконавцем Бурля К.Я. винесена постанова про арешт коштів боржника, яка в порядку електронного документообігу направлена на виконання до банків - учасників електронного обігу.

11.03.2020 року державним виконавцем Бурля К.Я. винесена постанова про накладення на боржника штрафу у розмірі 3400,00 грн.

04.08.2020 року державним виконавцем Бурля К.Я. винесена постанова про розшук автотранспортного засобу марки ЗАЗ 110557, загальний легковий, пікап-В, 2004 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 . Зазначена постанова направлена на виконання до ГУНП України в порядку електронного документообігу.

До ТСЦ № 5141 направлено запит щодо встановлення власника автотранспортного засобу та виконання постанови про розшук автотранспортного засобу. До Центру надання адміністративних послуг направлено запит щодо встановлення місця реєстрації боржника. Відповіді на зазначені запити до виконавця не надходили.

Разом з тим, стягувачем неодноразово, а саме 21.10.2019 року, 16.12.2019 року та 04.03.2020 року на адресу відділу направлялись заяви щодо виконання рішення суду.

В той же час, заява ОСОБА_1 від 05 жовтня 2021 року в матеріалах виконавчого провадження відсутня.

У пункті 3 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Доказів того, що Другим Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було отримано саме заяву ОСОБА_1 від 05.10.2021 року до суду останнім не надано.

Між тим, докази на підтвердження тези про отримання виконавцем вказаної заяви, як то фіскальний чек та роздруківку відстеження з сайту «Укрпошта», суд не в змозі прийняти, оскільки з них не вбачається, хто саме та що саме направляв на адресу Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), так як відсутній опис вкладення до листа.

Відтак, стверджувати, що виконавцем була допущена умисна бездіяльність щодо виконання рішення, у суду немає підстав.

Таким чином, суд погоджується з твердженням виконавця, що дії державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого листа № 522/15672/18, виданий 27.08.2019 року Приморським районним судом м. Одеси є такими, що вчинені з додержанням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, щодо вчинення виконавчих дій, які зазначені в скарзі на бездіяльність державного виконавця, у відзиві зазначено наступне:

.Винести постанову про стягнення постанови про витребування майна у розмірі 10 відсотків суми вартості майна, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом - постанова про стягнення виконавчого збору виноситься одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження у відповідності та ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір виконавчого збору за примусове виконання рішення немайнового характеру, яким є зобов`язання, стягується у розмірі двох розмірів мінімальної заробітної плати. Винесення додаткової постанови у розмірі 10 відсотків суми вартості майна, при виконанні рішень немайнового характеру Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено.

.Накласти арешт на кошти боржника - у відповідності з матеріалами виконавчого провадження ВП№ 60147041, постанова про арешт коштів боржника винесена неодноразово та направлена на виконання до банківських установ в порядку електронного документообігу.

.Накладення арешту на рухоме та нерухоме майно у відповідності до довідок реєструючих установ у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення.

.Щодо вжиття заходів для встановлення боржникові тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у зв`язку із ухиленням від виконання рішення суду - у відповідності з відповіддю Державної прикордонної служби України з часу відкриття виконавчого провадження по 14.12.2021 року відсутні данні щодо перетину боржником кордону, окрім того в зв`язку з відсутністю боржника за адресою вказаною у виконавчому документі неможливо повідомити боржника про відкриття виконавчого провадження.

.Вирішити питання про притягнення боржника ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за невиконання законних вимог виконавця - в зв`язку з відсутністю боржника за адресою вказаною у виконавчому документі неможливо повідомити боржника про відкриття виконавчого провадження та вимог виконавчого документа.

.Накладення арешту на автомобіль марки ЗАЗ 110557, загальний легковий, пікап-В, 2004 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 - у відповідності з довідкою МВС у боржника відсутні зареєстровані на праві приватної власності автотранспортні засоби, у виконавчому документі не зазначені відомості про власника автотранспортного засобу.

Заборонити ОСОБА_2 та іншим особам здійснювати будь-які дії, пов`язані з відчуженням, зняттям з обліку, переобладнанням, реконструкцією, переуступленням права вимоги, здачею в оренду, прокат чи безкоштовне користування, заставою майна, майнових прав на автомобіль ЗАЗ 110557, загальний легковий, пікап-В, 2004 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 - зазначені клопотання не встановленні виконавчим документом, що знаходиться на примусовому виконанні та не відповідають обов`язкам та правам державного виконавця передбаченим ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо направлення вимоги до Національної поліції України - до ТСЦ №5141 направлено запит щодо належності автотранспортного засобу та виконання постанови про розшук автотранспортного засобу ЗАЗ 110557, загальний легковий, пікап-В, 2004 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 .

Щодо направлення вимоги до Державної прикордонної служби України - згідно ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» - Реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Запит до Державної прикордонної служби формується в електронному вигляді та надає можливість отримати інформацію про боржника з дати відкриття виконавчого провадження. Відповідь на запит міститься в матеріалах виконавчого провадження, згідно з яким в Державної прикордонної служби України відсутні дані щодо перетину боржником державного кордону.

. Щодо виклику ОСОБА_2 для надання пояснень - Згідно акту державного виконавця від 11.10.2019 року за вказаною адресою боржник не мешкає більше ніж 7 років, майна належного боржнику не зберігається, місце знаходження та засоби зв`язку боржника невідомі. Таким чином адреса мешкання боржника невідома згідно довідок ПФУ та ДПІ про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - інформація щодо боржника відсутня.

.Щодо вирішення питання про притягнення боржника ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за невиконання законних вимог виконавця - в зв`язку з відсутністю боржника за адресою вказаною у виконавчому документі неможливо повідомити боржника про відкриття виконавчого провадження та вимог виконавчого документа.

. Щодо проведення опису та арешту автотранспортного засобу ЗАЗ 110557, загальний легковий, пікап-В, 2004 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 - складання постанови опису та арешту майна боржника можливо при наявності автотранспортного засобу.

. Щодо передачі автотранспортного засобу стягувачу - зазначена виконавча дія можлива при наявності автотранспортного засобу.

Більш того, щодо посилання заявника про відсутність дій у Автоматизованій системі виконавчого провадження, то разом зі скаргою ОСОБА_1 надано копію постанови про відкриття виконавчого провадження яка містить ідентифікатор доступу до матеріалів виконавчого провадження. Усі перелічені вище виконавчі дії, відповіді на запити та довідки містяться в матеріалах виконавчого провадження. Згідно ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово.

Згідно з ст. 55Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 1 ст. 383 ЦПК Українипередбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у пункті 18 роз`яснено, що виходячи зі змісту статті 451 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, зокрема, постановити ухвалу про зобов`язання державного виконавця прийняти виконавчий лист до виконання або зобов`язання державного виконавця відкрити виконавче провадження, оскільки, вказаним Законом передбачено і інші підстави для повернення виконавчого листа та відмови у відкритті виконавчого провадження, які підлягають самостійній перевірці державним виконавцем під час вчинення виконавчих дій.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, враховуючи наведене, суд вважає, що зазначені ОСОБА_1 доводи скарги щодо порушення державним виконавцем норм чинного законодавства не знайшли свого підтвердження, спростовується наданими матеріалами, а отже є необґрунтованими і такими, що не можуть слугувати підставою для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 447, 450, 451 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Повний текст складений 28.12.2021 року у зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці з 20.12.2021 року

Суддя Косіцина В.В.