Житомирський апеляційний суд
Категорія 36 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в м. Житомирі цивільну справу №295/14637/21 за заявою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз», боржник ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу, за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 26 листопада 2021 року, постановлену під головуванням судді Чішман Л.М. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за послуги за договором розподілу природного газу в сумі 1604 грн 27 коп.

Заяву обґрунтовує тим, що між ними та ОСОБА_1 укладено типовий договір розподілу природного газу, що підтверджується фактом споживання природного газу. Вказує, що на даний час, об`єкт споживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 приєднаний до газорозподільної мережі, а відтак споживач має доступ до газорозподільної мережі. Зазначає, що обсягами споживання боржником природного газу визначено вартість послуг на 2020 рік в період з 01 січня по 30 червня 2020 року у розмірі 211,72 грн за місяць, а з липня 2020 року по 235,51 грн за місяць, з 01 січня 2021 року 342,19 грн за місяць. Стверджує, що у період з січня 2020 по квітень 2021 року, а також на даний час АТ «Житомиргаз» продовжує надавати послуги за типовим договором розподілу природного газу, проте послуги, що були надані за типовим договором розподілу природного газу у період з січня 2020 року по квітень 2021 року не були оплачені. Враховуючи викладене, АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» просило видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_1 вартість наданих послуг у розмірі 1604,27 грн за період з січня 2020 року по квітень 2021 року.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 26 листопада 2021 року відмовлено АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за розподіл природного газу.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що на підтвердження повноважень представника Данілейко В.В. до заяви про видачу судового наказу було долучено копію довіреності, виданої виконуючим обов`язки голови правління АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз», відповідно до якої, інтереси товариства довірено представляти головному юрисконсульту Адвокатського об`єднання «Правовий Альянс» Данілейко В.В. Крім того, до заяви долучені докази , які підтверджують, що між АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» та Адвокатським об`єднанням «Правовий Альянс» укладено договір про надання правової допомоги. Однак, суд першої інстанції не прийняв вказані докази до уваги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що до заяви АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про видачу судового наказу не долучені докази, які підтверджують, що між АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» та Адвокатським об`єднанням «Правовий Альянс» укладено договір про надання правової допомоги. Таким чином, до заяви не долучені належні докази, які підтверджують повноваження представника АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» Данілейко В.В. діяти від імені вказаного товариства, а відтак її повноваження на звернення до суду не підтверджені належними доказами.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 163 ЦПК України визначено форму і зміст заяви про видачу судового наказу. Відповідно до положень вказаної статті заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявник має право відкликати заяву про видачу судового наказу до її розгляду судом.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник звернувся до суду з вказаною заявою через систему «Електронний суд».

Так, відповідно до ч. 8 ст. 14 ЦПК України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до частини восьмої статті 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції по даній категорії справ не має підстав застосувати норми ч. 9 ст. 10 ЦПК України, відповідно до яких, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Так, суд першої інстанції в своєму судовому рішенні зазначив, що до заяви не долучені належні докази, які підтверджують повноваження представника АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» Данілейко В.В. діяти від імені вказаного товариства, а відтак її повноваження на звернення до суду не підтверджені належними доказами.

Вбачається, що до своєї заяви про видачу судового наказу акціонерне товариство «Оператор газорозподільних системи «Житомиргаз» долучило договір про надання правової допомоги, а також копію довіреності Данілейко В.В.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутній акт суду першої інстанції про втрату або відсутність документів, долучених та вказаних у додатках до заяви про видачу судового наказу.

Крім того, на підтвердження направлення до суду першої інстанції вказаних вище документів, АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» до апеляційної скарги долучило витяг з електронного кабінету представника заявника в системі «Електронний суд», як доказ долучення до заяви про видачу судового наказу договору про надання правової допомоги.

Таким чином, оскільки заява про видачу судового наказу була подана в належний спосіб, підписана представником заявника, повноваження якого підтверджені належними доказами, а саме договором про надання правової допомоги №200220-5 від 20.02.2020, а також копією довіреності на представництво інтересів товариства у судді, що також вбачається із додатків, долучених до заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі -Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди повинні дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав і свобод, гарантованих Конвенцією.

У пункті 53 рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» ЄСПЛ зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. пункт 57 рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), series A, № 93).

За висновками ЄСПЛ, право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у видачі судового наказу.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільних системи «Житомиргаз» задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 26 листопада 2021 року скасувати.

Заяву акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за розподіл природного газу направити до Богунського районного суду м. Житомира для продовження її розгляду по суті.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді