РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2021 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючої судді - Шаренко С.Л.,
при секретарі - Мельник В.В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області, третя особа Головне управління Національної поліції в Харківській області про визнання довідки недійсною, -
14.12.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:
- визнати неправомірними дії ГУ ПФУ в Харківській області з обчислення і виплаті йому на підставі постанови КМУ № 988, постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року п. 3 станом на 01.01.2016 року та на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом на 01.05.2016 року неправдивих і недостовірних розмірів підсумків пенсії з надбавками та їх складових частин, які встановлені 06.04.2018 року офіційними документами про перерахунок пенсії;
- зобов`язати ГУ ПФУ у Харківській області провести на законних підставах станом на 01.01.2016 року перерахунок пенсії «за вислугу років», призначеної згідно висновку з 28.11.2005 року у зв`язку із збільшенням розмірів посадового окладу, окладу за спеціальне звання та відсоткової надбавки за вислугу років 40%, визначених схемами для відповідних категорій, перерахувавши в підсумку пенсії з надбавками її невід`ємну головну складову основний розмір пенсії, обчислюваний з усіх видів законного індивідуально диференційованого складу заробітку (грошового забезпечення), підтвердженого грошовим документом, що враховувалися при призначенні пенсії та розмір яких визначається у відсотках від підвищених окладів грошового утримання посадового окладу 2700 грн., й окладу за спеціальне звання 2000 грн. та відсоткової надбавки 40% у грошовому забезпеченні.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 залишено без змін.
Також позивач в своєму позові зазначив, що розмір грошового забезпечення 7264,40 грн. являється фальсифікацією та постанові КМ України №45 від 13.02.2008 року в редакції чинній на календарну дату 01.01.2016 року.
Також позивач зазначив, що в трудових відносинах з юридичними особами публічного права державними органами ГУ МВС в Харківській області та ГУНП в Харківській області він не перебував, а особи ліквідаційної комісії юридичної особи ГУ МВСУ в Харківській області діяли з порушенням законодавства.
Позивач зазначив, що при прийняття нових законів або внесенні змін до чинних законів держава не вправі допускати звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод людини. При збільшенні розмірів окладів грошового утримання (посадового окладу й окладу за спеціальним званням) перерахунку підлягають як відсоткова надбавка за вислугу років, так і інші додаткові види грошового забезпечення. Зміна законодавства після призначення пенсії не впливає на складові частини її призначення. Тому, оскільки, як вважає позивач, вказаною довідкою звужено його право на отримання належного пенсійного забезпечення, він звернувся до суду з позовом про визнання вказаної довідку недійсною.
11.02.2021 представник відповідача Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України в Харківській області надала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначила, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером МВС та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
З урахуванням змін в грошовому забезпеченні, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988, у позивача виникло право на перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року.
Відповідно до частини 3, 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення права на перерахунок пенсії) перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 .
Пунктом 1 Порядку № 45 передбачено, що перерахунок призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Так, вказаним Порядком № 45 передбачено, що у випадку наявності підстав для перерахунку пенсії Міністерство внутрішніх справ України повідомляє про це Пенсійний фонд України. Управління Пенсійного фонду України в областях, у свою чергу, складають списки пенсіонерів МВС України та подають їх уповноваженому органу з якого особи були звільнені зі служби для складання довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 45 під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
Особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) перерахунок пенсії з 1 січня 2016 р. проводиться з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського, враховуючи оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції . Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року. Подальші перерахунки здійснюються з урахуванням складових грошового забезпечення, передбачених абзацом першим цього пункту.
Довідка про грошове забезпечення для перерахунку пенсії, яка була направлена Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, містила в собі наступні складові:
- посадовий оклад - 2700,00 грн.;
- оклад за спеціальним званням - 2000,00 грн.;
- надбавка за вислугу років (40%) - 1880,00 грн.;
- надбавка за роботу з таємними документами (15%) - 405,00 грн;
- премія (4 %) - 279,40 грн.
Відповідно до Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених наказом МВС України від 06.04.2016 №260, розмір надбавок та премій встановлюється кожному поліцейському індивідуально залежно від специфіки умов проходження служби (успішне виконання повноважень, якість, складність, обсяг та важливість виконуваних завдань, залучення до розробки проектів нормативно-правових актів тощо) на підставі мотивованого подання керівника структурного підрозділу відповідного органу поліції та оголошується наказом по особовому складу.
Виплата надбавок проводиться на підставі наказу про їх встановлення з зазначеного в наказі, у разі відсутності дати - з дня підписання наказу.
Відповідно до абзацу 2 пункту 5 Порядку № 45 розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.
Національна поліція України листом від 12 березня 2018 року 2866/09/48-2018 «Про надання інформації щодо грошового забезпечення поліцейських» у зв`язку з прийняттям постанови КМУ від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяких іншим категоріям осіб», надало інформацію про середні розміри надбавок та премії поліцейських, що фактично виплачені за січень 2016 року, за переліком посад поліцейських Національної поліції, затвердженим постановою КМУ від 11.11.2015 № 988.
Представник відповідача зазначила, що відповідно до вказаного листа розмір премії за посадою, яка прирівняна до посади, яку займав позивач, старший оперуповноважений в ОВС, в січні 2016 року складала 4 відсотки, відповідно зазначати інший розмір премії не має правових підстав, таким чином при виготовленні довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 23.03.2018 року, ліквідаційна комісія ГУМВС України в Харківській області діяла згідно алгоритму дій, передбаченого постановою Кабінетів Міністрів України від 13.02.2018 року № 45. Таким чином, відсутні правові підстави для визнання довідки недійсною, а тому представник відповідача просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.
22.02.2021 року позивач ОСОБА_1 надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що твердження відповідача з посиланнями про те, що він отримую пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції Закону №3591-ІV від 04.04.2006р., який набрав повної чинності з 01.01.2007р. тобто на нових звужених за змістом і обсягом умовах, нормах та в порядку і правилам встановлених цим Законом та підзаконними актами під нього - безпідставне і голослівне, непідтверджене належними документальними доказами окрім пустих слів, які юридично неспроможні.
Позивач зазначив, що у КМ України відсутні повноваження відносно минулих форм і розмірів грошового забезпечення, які він не визначав і не встановлював шляхом ревізійного перегляду з вибірковим скасуванням, видаленням, неврахуванням, перепризначенням, зміни, заміни тощо індивідуально диференційованих складових видів грошового забезпечення з яких обчислюється основний розмір пенсії на інші майбутні складові види грошового забезпечення сторонніх знеособлених осіб і тим паче в середніх розмірах різних регіонів з різним навантаженням в майбутньому.
Також позивач у відповіді на відзив зазначив, що відповідач та третя особа не надали документальні докази, що підтверджують юридичний факт призначення йому довічної пенсії «за вислугу років» на змінених нових умовах, нормах та в порядку встановлених наступним у часі Законом «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в новій другій редакції Закону №3591-ІУ від 04.04.2006р. «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців», що набув повної чинності з 01.01.2007 р. із подальшими змінами в цю редакцію невід`ємному взаємозв`язку із Законом №1058-ІУ від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Також позивач зазначив, що про різницю між попереднім Законом Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб в першій редакції Закону №51-ІV від 04.07.2002р. та цим наступним новим Законом Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб в новій другій редакції Закону №3591-ІV від 04.04.2006р. прямо вказано в Розділі II Прикінцеві положення цього закону, а також неодноразово висловлені правові позиції та юридичні висновки як Європейським судом з прав людини, так і Конституційним Судом України, Пленумом Верховного Суду України, Верховним Судом України та Вищим Адміністративним Судом України.
Позивач зазначив, що з 28.11.2005р. він звільнений зі служби УДСБЕЗ УМВСУ в Харківській області з посади штату апарату управління служби - старший оперуповноважений в ОВС відділу організації роботи, зонального контролю та опрацювання оперативної інформації Управляння ДСБЕЗ з одночасним призначенням довічної пенсії «за вислугу років» на умовах, по нормам та в порядку встановлений ст.43 в редакції Закону №1769-ІУ від 15.06.2004р. (правовий статус чинний), ч.З ст.63 в редакції Закону №3946-ХІІ від 04.02.1994р. (правовий статус чинний) Закону «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в редакції Закону №51-ІУ від 04.07.2002р. (правовий статус чинний) - нової першої редакції оригінального Закону №2262-ХІІ від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ».
Зміст та обсяг призначеної йому пенсії складається з невід`ємних складових розрахункових частин де визначальною частиною - являються розміри складових видів його індивідуально диференційованого грошового забезпечення (дійсного заробітку) відображеного в грошовому атестаті №251 від 06.12.2005р., а похідною частиною - є обчислюваний з нього 65% основний розмір пенсії, які необмежені максимальним розміром, звільнені від оподаткування з гарантованим підвищенням розмірів при настанні законних обставин для перерахунку на законній підставі, а також з підвищень в зв`язку з індексацією у повному обсязі. Зміна цих невід`ємних складових розрахункових частин після його звільнення з одночасним призначенням довічної пенсії «за вислугу років» включаючи «ревізійний перегляд в майбутньому» державою Україна в особі її органів чи юридичних осіб в односторонньому порядку - неприпустимі і такі дії недозволено здійснювати Конституцією та законами України.
Позивач крім того зазначив, що перерахунок раніше призначеної пенсії повинен здійснюватися, виходячи із тих складових грошового забезпечення військовослужбовця, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які він мав за останньою штатною посадою перед звільненням на пенсію за вислугу років, з урахуванням підвищеного їх розміру на момент виникнення права на перерахунок .
Нарахування, перерахування, виплату пенсій органи Пенсійного фонду проводять лише на підставі документів, переданих відповідними органами.
Оскільки право на пенсійне забезпечення для осіб, було встановлено Законом чинним на момент звільнення, то зазначена норма зберігає юридичну силу як для позивача, так і для відповідача.
Також позивач зазначив, що надаючи офіційне тлумачення основних визначальних норм в сфері пенсійного забезпечення військовослужбовців, та деяких інших осіб Конституційний Суд України у Рішенні №4-рп/2015 від 13.05.2015р. констатував наступне: «Аналіз наведених положень Закону (2262-, вказує на єдиний підхід законодавця до визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються як при призначенні пенсій (стаття 43), так і при перерахунку раніше призначених пенсій (стаття 63)». Конституційний Суд України наголошує, що виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом».
Також позивач наголосив, що відповідач та третя особа не надали документальні докази, що підтверджують виникнення і існування як суб`єкта права Ліквідаційної комісії ГУ МВСУ в Харківській області повноваження, службові (посадові) обов`язки голови ліквідаційної комісії, заступника голови ліквідаційної комісії Мисько В.Р. та виконавця ОСОБА_3 з вказанням її членства та посади у складі ліквідаційної комісії і такі документи по справі відсутні.
Крім того вказав, що постанова КМ України №988 від 11.11.2015р. «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» в редакції станом на 01.01.2016р. - не встановлює зміну грошового забезпечення пенсіонерам МВС шляхом неврахування або вилучення з нього раніше встановлених додаткових видів грошового забезпечення для міліції із заміною їх на нові для поліції, які вони на момент свого звільнення не отримували; - не надає владних повноважень ліквідаційним комісіям інших сторонніх юридичних осіб публічного права ГУ МВСУ зокрема і в Харківській області на визначення та встановлення грошового забезпечення поліцейських для перерахунку пенсій пенсіонерам МВС з числа колишніх працівників міліції у минулому; - не встановлює нові звужені за змістом і обсягом норми грошового забезпечення чинних станом на 01.01.2016р. за неіснуючою посадою апарату управління неіснуючої служби; - не дозволяє здійснювати виплату грошового забезпечення поліцейським Національної поліції при відсутності порядку виплати грошового забезпечення затвердженого МВС, не встановлює звужені за змістом і обсягом складові й розміри грошового забезпечення тимчасових штатів структури територіальних органів і підрозділів ГУНП областей, структури центрального органу, інших органів і підрозділів Національної поліції.
Цією постановою визначено грошове забезпечення (основні та додаткові види затверджені схеми окладів) лише поліцейським та курсантам вищих навчальних закладів МВС, які числяться в списках по особовому складу та перебувають на посадах постійного штату, яке установлюється (призначається) наказами керівників органів, закладів та установ Національної поліції і дозволено виплачувати тільки в порядку затвердженому МВС. На час набуття чинності постанови він мав правовий статус - пенсіонер МВС України, був виключеним зі списків особо складу з 28.11.2005р. і не являвся військовослужбовцем, особою начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським Національної поліції або курсантом вищого навчального закладу МВС.
В зв`язку із фактичним підвищенням в грошовому забезпеченні розмірів трьох складових видів з яких, два основні та один додатковий: - посадовий оклад, оклад за спеціальне звання, відсоткова надбавка за стаж служби, які вищі ніж у колишніх працівників міліції з 02.12.2015р. набуття чинності цієї постанови та набуттям чинності з 29.12.2015р. Закону №900-VІІІ 23.12.2015р. ця постанова являється безумовною обставиною згідно ст.51 для перерахунку призначеної йому пенсії на підставі ч. 3 ст.63 в редакції Закону №3946-ХІІ Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб в редакції Закону №51-ІV (мають правовий статус - чинні), що відповідає Конституції та законам України, усталеної судової практики Європейського суду, Конституцій Суду України, Верховного Суду України, Вищого Адміністративного Суду України. Поняття «Обставини» та «Підстави» для проведення перерахунку пенсії - це різні і не тотожні поняття, єдиною підставою для перерахунку згідно з ч.3 ст.63 Закону №2262-XII є «фактичне підвищенні відповідних категорій» про що, вказано Верховним Судом України по справі №21-1486во09/0 від 24.11.2009р. та інших.
Однак, ані в строк до 16.12.2015р., що передбачено приписами п.7 Постанови КМУ №988, ані станом на 01.01.2016р. момент виникнення права на перерахунок пенсій, а ні станом на 01.05.2016 - порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейських, МВС затверджені не були. Це означає, що постанова КМУ №988 станом на момент виникнення права на перерахунок пенсії виконувалась і ніякі виплати складових видів грошового забезпечення в повних обсягах, визначених цією Постановою, станом на 01.01.2016р. та станом на 01.05.2016р. поліцейським - не виплачувалися.
Таким чином, позивач вказав, що постанова КМУ №988 застосовується не замість попередніх підзаконних актів, а в доповнення їх в частині відповідних підвищених змін.
Таким чином, з урахуванням викладеного в його відповіді на відзив, також додаткових поясненнях від 20.05.2021 року, позивач просив суд задовольнити його позов та визнати довідку недійсною.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі з урахуванням уточненої позовної заяви та просив суд з підстав викладених в позовні заяві, відповіді на відзив, а також додаткових пояснень задовольнити позовні вимоги та визнати довідку недійсною.
Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечувала, просила відмовити в повному обсязі з урахуванням відзиву на позовну заяву, а також додаткових пояснень.
Представник третьої особи ГУНП в Харківській області в судове засідання не з`явився. причину не явки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.
Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судовими рішеннями, а також не заперечується сторонами, що позивач до призначення пенсії за вислугу років проходив публічну службу в Управлінні ДСБЕЗ УМВСУ в Харківській області, одержує пенсію, призначену у порядку Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 65% грошового забезпечення, знаходиться на обліку як пенсіонер в ГУ ПФУ у Харківській області.
З Довідки про структурні підрозділи УДСБЕЗ ГУМВС України в Харківській області від 05.06.2019 № 12/317/1705 вбачається, що згідно штатного розкладу УМВС (ГУМВС) України в Харківській області, затвердженого наказом МВС України від 19.05.1998 року №038 управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю, був структурним підрозділом УМВС (ГУМВС) України в Харківській області.
На час звільнення позивача з органів внутрішніх справ, наказом УМВС України в Харківській області від 28.11.2005 року № 344 о/с, його особова справа зберігалась в УМВС України в Харківській області. Документи для призначення та нарахування пенсії позивачу надавались УМВС України в Харківській області.
Управління МВС України в Харківській області перейменовано в Головне управління МВС України в Харківські області наказом МВС України від 04.05.2006 року №452.
06.04.2018р. відповідач, Головне управління здійснив два перерахунки пенсії заявника: 1) з 01.01.2016р. на підставі постанов КМУ від 21.02.2018р. №103 і від 11.11.2015 року №988; 2) з 01.05.2016р. на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2016р.», про що вказано у відповідних розпорядчих документах.
Позивач, зазначаючи, що вказана довідка містить неправдиві та недостовірні відомості звужує його право на отримання іншого розміру пенсії, ніж той, який він отримує наразі.
Вирішуючи справу суд виходить із наступного.
Відповідно до структури Цивільного Кодексу України у книзі першій, розділу І «Основні положення», у статті 16 визначені загальні способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема можливо шляхом визнання правочину недійсним.
Ці способи захисту є універсальними для всіх правовідносин та можуть бути застосовані особою для врегулювання спірних правовідносин. Застосовувані способи захисту цивільних прав мають відповідати характеру спірних правовідносин та природі спору, що існує між сторонами.
Аналіз структури та змісту Цивільного Кодексу України дає підстави для висновку, що застосування спеціальних способів захисту, які визначені законодавцем для захисту окремих категорій цивільних прав, не виключає можливості також застосовувати загальні способи захисту цивільних прав та інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушеної майнових або немайнових прав та інтересів правомочної особи.
Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Відповідна правова позиція викладена ВС у постанові від 23 травня 2018 року по справі № 192/2761/14.
Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Згідно з вимогами статей 202-204 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Велика Палата Верховного Суду погодилась з висновками Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 577/5321/17, щодо того, що правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту.
Недійсними правочинами є дії суб`єктів цивільного права, що спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, але не породжують бажані сторонами юридичні результати внаслідок невідповідності вчинених дій вимогам закону.
Таким чином, недійсність правочину є наслідком того, що дія, яка ззовні нагадує правочин, за своєю суттю не відповідає вимогам, що висуваються до юридичного факту, який кваліфікується як правочин. З іншого боку, такий правочин не є й юридично байдужим фактом, бо з його укладенням закон пов`язує виникнення для сторін певних наслідків (хоч і не тих, яких бажали сторони: повернення отриманого майна, виникнення обов`язку компенсації збитків тощо).
Загальною-підставою визнання правочину недійсним є його невідповідність вимогам закону. Це загальне правило конкретизоване в спеціальних нормах, що закріплюють особливі підстави і конкретні наслідки визнання правочинів недійсними.
Говорячи про конкретні підстави визнання правочину недійсним, слід зазначити, що його недійсність зумовлюється наявністю дефектів ознак або елементів правочину, недотриманням вимог, необхідних для чинності правочину (ст. 203, 215 ЦК).
Зокрема, це можуть бути:
1) дефекти суб`єктного складу (укладення правочину особою, що не має необхідного обсягу дієздатності - правочин здатності);
2) дефекти волі (невідповідність волі та волевиявлення);
3) дефекти (недотримання) форми;
4) дефекти (незаконність і/або аморальність) змісту та порядку укладення правочину.
Наявність цих дефектів тягне за собою недійсність правочину.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що оскаржувана позивачем довідка від 23.03.2018 року не є правочином та не породжує набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Остання має лише інформативний характер. Отже, вимоги про визнання довідки недійсним є такими, що не відповідають положенням чинного законодавства та не є належним способом захисту прав та інтересів.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту цивільних прав та інтересів, а також не надано доказів того, яким чином порушуються його права та інтереси даною довідкою.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
У порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову в позові, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.
На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.15-16, 203, 207, 215-216 ЦК України, ст.ст.1, 2, 3- 13, 19, 23, 42, 43,48, 49, 72, 76-81, 89 , 95, 174, 175, 209, ч.3 ст. 223, 229, 241, ч.2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,
Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя: С.Л. Шаренко