СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/23684/19

пр. № 2/759/631/21

15 лютого 2021 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Петренко Н.О.

за участю секретаря судових засідань Заставнюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (Житомирська обл., Ружинський район, с.Плоска) про припинення права власності у спільному майні,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про припинення права власності на 1/10 частину квартири під номером АДРЕСА_2 та визнання за нею права власності на вказану квартиру.

В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що 10.08.2017р. Святошинським районним судом м. Києва у справі № 759/8042/14-ц було ухвалено рішення та визнано об`єкт спільної сумісної власності подружжя квартиру АДРЕСА_2 , вартістю 484 000,00 грн.; у порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_3 право особистої власності на 9/10 частини вказаної квартири, жилою площею 30,60 кв.м., загальною площею 52,00 кв.м.; у порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право особистої власності на 1/10 частини квартири АДРЕСА_2 ; право спільної сумісної власності сторін на вказане майно припинено. Зважаючи на той факт, що шлюб сторін розірвано, сторони тривалий час не проживають разом та з огляду на характер відносин сторін, проживання в одному помешканні є фактично неможливим. Після ухвалення судом рішення про поділ спірної квартири між сторонами та визначення часток у квартирі, які належать кожній із сторін позивач неодноразово зверталась до відповідача з пропозицією здійснити викуп частки в квартирі, що належить відповідачеві. Однак останній, не бажаючи нести додаткові витрати, пов`язані з переоформленням права власності, від укладення відповідного договору відмовляється. Окрім того, відповідач жодних витрат на утримання квартири не несе, рахунки за житлово-комунальні послуги не сплачує. Всі витрати по утриманню квартири несе позивач. Позивач вважає, що наразі наявні всі законні підстави для припинення права власності відповідача на частку у спільному майні в порядку статті 365 ЦК України. Норми чинного цивільного законодавства України передбачають можливість припинення в особи права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, тобто мова йде про позбавлення власника права власності на його майно з визначених законодавством підстав з одночасним набуттям прав на це майно його іншими співвласниками. Позивач з моменту набуття права власності на квартиру і по теперішній час використовує та має намір використовувати квартиру для свого проживання та проживання членів своєї сім`ї.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.01.2020р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від30.11.2020р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлена про день, час та місце розгляду справи, належним чином. Просила розглядати справу без її участі та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи, повідомлений належним чином, причини не відомі.

Суд керуючись вимогами ст. 280 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено , що відповідно до витягу про державну реєстрацію прав КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна ОСОБА_4 23.08. 2011р. придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_3 /а.с.18/.

Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10.08.2017р. квартиру АДРЕСА_2 вартістю 484 000,00 грн. у порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_3 право особистої власності на 9/10 частини квартири під номером АДРЕСА_2 , жилою площею 30,60 кв.м, загальною площею 52,0 кв.м. У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право особистої власності на 1/10 частини квартири під номером АДРЕСА_2 жилою площею 30,60 кв.м, загальною площею - 52,0 кв.м/а.с 23-25/.

Відповідно до звіту про визначення ринкової вартості квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 вартість об`єкта оцінки 712 400,00 грн./а.с.28-53/.

Висновком експерта № 03/10-2019 за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 18.11.2019р. технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити (шляхом виділення частки) об`єкт нерухомого майна - Квартиру АДРЕСА_2 відповідно до часток співвласників (9/10 частина належить ОСОБА_3 , 1/10 частина належить ОСОБА_2 ) відсутня/а.с.54-66/.

Частиною 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частинами 4, 5 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільного необхідності, на підставі і в порядку, встановленому законом та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника га членам його сім`і. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Із змісту ст. 321 ЦК України випливає, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею, допускається у передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України випадках, в разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п. п. 1-3 ч. 1ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Судом встановлено, що позивачем внесено на депозитний рахунок суду 71 240,00 грн/а.с.89/.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою при розгляді справи № 6 - 68цс14, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Встановлено, що частка у праві власності відповідача є незначною (1/10) та не може бути виділена в натурі.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На спростування доказів сторони позивача відповідач не надав своїх документів на підтвердження іншої вартості частки у власності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що припинення права власності на 1/10 частину квартири під номером АДРЕСА_2 , що не завдасть істотної шкоди відповідачу, оскільки його частка є незначна та не подільна, спільне володіння і користування майном є неможливим, а тому оцінюючи надані позивачем докази та встановлені судом обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, ст.ст.15, 16, 321, 355, 356, 365 ЦК України, ст.ст.4, 5, 10, 12, 13, 76-80, 81, 82, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (Житомирська обл., Ружинський район, с.Плоска) про припинення права власності у спільному майні- задовольнити.

Припинити право особистої власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на 1/10 частину квартири під номером АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/10 частину квартири під номером АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Н.О. Петренко