17.12.2021 227/3716/21
10 грудня 2021 року м.Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Здоровиці О.В.
секретаря Сисенко Ю.В.
позивача ОСОБА_1
представника позивача Косенка С.В.
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача,-
Ухвалою суду від 23.09.2021 року провадження у справі відкрито та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Причини неявки відповідача в судове засідання, суду невідомі. Відзиву на позовну заяву відповідач не подав.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Позивач в судовому засіданні пояснила, що в той день, коли вона підписала спірний договір, до неї на подвір`я будинку прийшли незнаймі хлопець та дівчина, спитали чи потрібно замінити вікна. Вона відповіла, що потрібно замінити форточку, вони подзвонили комусь та під`їхав хлопець, зайшов до двору та почав заміряти їй вікна. Почав щось писати, але не казав що саме, після чого, сказав підписати. Вона просила прочитати їй, оскільки вона не бачить що написано, на що він сказав, що потрібно сплатити 2196,00 грн, вона підписала договір та відділа йому гроші 2196,00 грн за форточку. Спитала коли приїдуть встановлювати, той сказав через рік та поїхав. Позивачка пояснила, що писала та дзвонила на номера та адреси зазначені в договорі, щоб їй повернули її грощі, але гроші їй не повернули і припинили з нею зв`язок. На запитання суду пояснила, що договір вона підписувала, але не читала, бо не бачить тексту, про що казала при підписанні цього договору, гадала, що їй зроблять ремонт вікна, бо хотіла замінити форточку. Вона просила хлопця при підсанні договору прочитати його їй, але хлопець сказав щоб вона сама читала.
Представник позивачки, адвокат Косенко С.В., в судовому засіданні просив задовольнити позов з підстав, які в ньому викладені та зазаначив, що позивачку не ознайомили з умовами договору та скориставшись вадами її зору, ввели в оману, що вона замовляє одно вікно, а в договорі обумовлено, що їй поставлять чотири вікна. Не заперечував проти заочного рішення у справі.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч.1 ст.2 ЦПК України).
До часу звернення позивача до суду відповідач не виконав зобов`язання за договором.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачка має другу групу інвалідності по зору з 01.02.2012 безстроково, що підтверджується довідками МСЕК серії 10 АЛБ №263975 від 09.02.2012р., серії 12 ААА №088218 від 09.04.2020р., довідкою лікувально-діагностичного центру про стан здоров`я від 17.12.2019р. та довідкою медичного закладу від 24.03.2021р.
Як вбачається з довідки КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» від 24.03.2021 року, читання ОСОБА_1 шрифту поблизу неможливо.
Відповідно до ст..202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ст..230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.626 ЦК України).
У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів(ч.2 ст.627 ЦК України).
Згідно вимог ст.627 ЦК України передбачено, що Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст..638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. (ст..865 ЦК України).
Відповідно до ст..868 ЦК України, підрядник зобов`язаний до укладення договору побутового підряду надати замовникові необхідну та достовірну інформацію про запропоновані роботи, їх види та особливості, про ціну та форму оплати роботи, а також повідомити замовникові на його прохання інші відомості, що стосуються договору. Підрядник зобов`язаний назвати замовникові конкретну особу, яка буде виконувати роботу, якщо за характером роботи це має значення.
Відповідно до ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про основні характеристики продукції, такі як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.
За змістом ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.
Цим самим Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає у введенні в оману споживачів.
Як роз`яснено у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 за №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійними», відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.
Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.
Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України) мають існувати саме на момент вчинення правочину.
Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою інщої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.
Відповідно до положень ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перща статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-XII від 12.05.1991, захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.
За правилом ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст.76 ЦПК України).
Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи наведені норми законодавства, а також те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка при підписанні спірного договору не була ознайомлена з його змістом у зв`язку з вадами зору (підписала не маючи можливості його прочитати, а особа, яка укладала з позивачем спірний договір відмовилась його оголосити останній), а також те, що зміст договору не містить конкретної інформації про основні характеристики продукції, а саме: кількість виробів, їх розмір (в договорі відсутні будь-які креслення, розрахунки та розміри вікон, які є предметом договору, а зазначено лише загальна площа виробів, яка становить 2,88 кв.м, що свідчить про те, що діяльність відповідача була такою, що ввела позивача в оману під час укладення спірного договору, бо за встановлених в судовому засіданні обставин суд погоджується з тим, що споживачу не була надана інформація щодо товару, яка була необхідна для здійснення позивачем свідомого вибору), суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки доказів зворотнього в судовому засіданні не встановлено.
При зверненні до суду з зазначеним позовом ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів».
Враховуючи наведене, вимоги ст..141 ЦПК України, а також те, що позовні вимоги судом задовольняються повністю, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Керуючись ст.ст.4, 259, 263-265, 273, 280-283, 354 ЦПК України,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача - задовольнити.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування збитків суму в розмірі 2196,00 грн (дві тисячі сто дев`яносто шість гривень 00 коп).
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення шляхом подання скарги до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право, відповідно до ч.2 ст.354 ЦПК України, на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Копію рішення направити сторонам.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Добропільським МРВ МВС України в Донецькій області 04.09.1998 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , адреса місця знаходження: АДРЕСА_3.
Складання повного тексту рішення відкладено на строк не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.
Суддя О.В. Здоровиця