Справа № 369/9367/21
Провадження № 2/369/4739/21
РІШЕННЯ

Іменем України

23.12.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

при секретарі Бікус С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу №369/9367/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, який обґрунтовує тим, що у 2011 році між позивачем та відповідачем було укладено шлюб.

Від шлюбу подружжя має доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з чим Позивачем було подано відповідний позов до Києво-Святошинського районного суду Київської області про розірвання шлюбу (369/8233/21)

ОСОБА_1 у вказаному позові вказує, що проживає з малолітньою дитиною окремо від Відповідача та усі фінансові витрати, які необхідні для забезпечення дитини, покладенні на Позивача.

Донька ОСОБА_3 є ученицею 3-го класу Київської гімназії східних мов №1. Додатково вивчає англійську мови та японську мови, відвідує хореографію. В літній період перебуває у платному дитячому таборі. І має потреби у харчуванні, одязі, оздоровленні та лікуванні в разі хвороб.

У поданому позові ОСОБА_1 також відзначає, що у неї на утриманні є ще син від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зважаючи на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6000 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

15 вересня 2021 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито спрощене позовне провадження (з викликом сторін) по справі.

Представник позивача через канцелярію суду подала заяву в якій просила суд слухати справу за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Відповідач через канцелярію суду подав заяву в якій просив суд слухати справу за його відсутності. На адресу суду надіслав відзив, в якому зазначив, що не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 та вважає їх такими, що не ґрунтуються на законі та не підтверджуються доказами, так як систематично надає допомогу донці. Зазначив, що постійно мешкає в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу. Відзначає, що саме в цій квартирі мешкає спільна донька ОСОБА_5 та позивачка.

Також відповідач зазначив, що йому не зрозуміло, яким чином утримання дитини від першого шлюбу може впливати на розмір аліментів спільної доньки ОСОБА_5 , так як позивач отримує аліменти від батька дитини від першого шлюбу.

Відповідач вказує, що працює директором ТОВ «БР Трейд» та його посадовий оклад складає 10 342 грн. 89 коп. і після відрахувань податків та обов`язкових платежів отримує заробітну плату, яка складає, 8 326 грн. 03 коп.

Вважає, що посилання позивача на те, що Відповідач отримує велику заробітну плату в конверті є необґрунтованим

Відповідач у поданому до суду відзиві відзначає, що з 01 липня 2021 року Кабінетом Міністрів України встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років 2510 грн. Відповідно до чинного законодавства, гарантований мінімальний розмір аліментів становить 50% від прожиткового мінімуму, що складає 1255 грн.

Тому враховуючи розмір заробітної плати, відповідач відзначав, що готовий сплачувати прожитковий мінімум на дитину відповідного віку з відповідними індексаціями.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 14 000 грн. відповідач не погоджується та на його переконання це є зловживання правом. Вказує, що розмір тарифу адвоката 2000 грн. за годину є відверто завищеним та зазначені п`ять годин витрачені адвокатом для написання позову про аліменти не може відповідати дійсності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За змістом ст.ст.12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 15 травня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно ч.1 та ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

В абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує положення ч.1 ст.182 СК України.

При цьому суд виходить з того, що судом встановлено, що сторони у справі є розлученими , сторони є батьками однієї малолітньої дитини. Судом встановлено також, що відповідач має щомісячний дохід у розмірі 10 342 грн. 89 коп., що підтверджується довідкою ТОВ «БР ТРЕЙД» від 16 вересня 2021 року №1.

При визначенні розміру аліментів суд виходить із встановлених обставин у справі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є молодим працездатним чоловіком, відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. Серед іншого суд враховує стан здоров`я позивачки, матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність грошового зобов`язання у відповідача, вік дитини та інші обставини, що мають істотне значення.

Проаналізувавши добуті докази в їх сукупності, суд вважає наявними підстави відповідно до ч.2 ст.184 СК України для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання їх спільної доньки у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років 2510 грн., починаючи з 07 липня 2021 року, оскільки такий розмір аліментів на переконання суду, ОСОБА_2 в змозі сплачувати наразі, і такий розмір аліментів є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Крім того, за нормою ст. 199 СК України, батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, що продовжують навчання за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини встановлена статтею 141 СК України, відповідно до частин першої та другої якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У цій статті закріплюється одна з характерних ознак батьківських прав та обов`язків - їх належність однаковою мірою обом батькам. Концепція рівності ґрунтується на одному з основних принципів сімейного права України - принципі рівності чоловіка та жінки.

Відповідно до статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

При цьому суд враховує, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» становить з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Суд надає оцінку тому, що поняття «мінімум» визначає крайню межу, а частина друга статті 182 СК України зобов`язує встановити розмір аліментів необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

В даному контексті суд пов`язує поняття гармонійного розвитку із процесом виховання дитини, як всебічно та гармонійно розвиненої особистості - члена суспільства у демократичній державі, якою проголошена Україна. Такий процес можливий лише при повній взаємодії всіх ланок суспільства: сім`ї, навчально-виховних закладів, громадських формувань, спеціальних інституцій держави. І лише комплексний підхід може принести очікувані результати. Він передбачає забезпечення єдності вимог у системі всебічного гармонійного виховання, а також єдності й узгодженості форм, засобів і методів впливу на особистість та включає завдання морального, розумового й фізичного виховання.

Суд доходить висновку, що при встановлених у цій справі обставинах, розмір аліментів у сумі 2510 гривень щомісячно з відповідною індексацією є достатнім.

Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

При зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину позивач звільнена від сплати судового збору відповідно положень пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

За нормою частини 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналіз вказаної норми закону дозволяє стверджувати, що оскільки на час ухвалення рішення Кабінетом Міністрів України не визначений порядок компенсації судових витрат, тому під час розгляду даної категорії справи про стягнення аліментів судові витрати щодо сплати судового збору відносяться за рахунок держави.

Тому з відповідача слід стягнути 908 грн. судового збору в дохід держави.

Позов був поданий представником позивача адвокатом Марковою А.В., на підтвердження повноважень якого надано ордер на надання правової допомоги серії АО №1032535 від 05 липня 2021 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію договору про надання правової допомоги від 19 травня 2021 року, укладеного між позивачем та адвокатом Марковою А.В.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пунктами 1.1 Договору про надання правової допомоги від 19 травня 2021 року визначено, що адвокат, приймає на себе зобов`язання здійснювати представництво і захист законних (порушених) прав та інтересів Клієнта, шляхом надання йому правової допомоги, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати її надання в обсязі та на умовах, визначених цим Договором.

Представником позивача до позову додано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у якому зазначено, що адвокат Маркова А.В. виконав чи виконає наступні послуги з правової допомоги: 1). Опрацювання законодавчої бази та судової практики, що регулює спірні правовідносини 1 година; 2). Підготовка процесуальних документів по справі 4 години; 3). Судове представництво (представництво інтересів клієнта в суді, починаючи з часу призначення судового засідання 2 години.

Орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу складає 14 000 грн..

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною другою статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Надання суду таких документів є базовою та необхідною умовою для розподілу витрат на правову допомогу, а їх задоволення залежить від рівня деталізації та обґрунтованості.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі №755/15364/17 при ухваленні додаткового судового рішення по розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Також у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернувся до суду, їх значення для заявника.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду .

Вирішуючи питання про розподіл понесених позивачем втрат на професійну правничу допомогу суд дійшов висновку про те, що надані: договір про надання правової допомоги від 19 травня 2021 року, укладений між позивачем та адвокатом Марковою А.В., орієнтовний розрахунок судових витрат для надання правової допомоги у розмірі 14 000 грн., не містять по перше чіткого посилання на те, з приводу якого саме спору надавалася правова допомога, адже позов про стягнення аліментів був пред`явлений 07 липня 2021 року, а договір укладено ще у 19 травні 2021 році, а по друге не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, змісту позовних вимог, суд вважає, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000 грн. є не доведеними, належним чином не обґрунтованими, докази на підтвердження понесення таких витрат в матеріалах справи відсутні.

Отже, враховуючи зазначене, критерій реальності адвокатських витрат, суд дійшов висновку про відмову в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.9, 10, 12, 18, 89, 141, 247,259 ч.6, 263-265, 268 ч.6, 354, 430 ч.1 п.1 ЦПК України, ст.ст.180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2510 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня звернення до суду (07 липня 2021 року) і до повноліття дитини.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у сумі 908 грн. в дохід держави.

В решті вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.О. Фінагеєва