Справа № 211/7919/21
Провадження № 4-с/211/56/21
У Х В А Л А
іменем України
28 грудня 2021 року суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Середня Н.Г., розглянувши скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа державний виконавець Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ісмаілов С.І., на бездіяльність державного виконавця,
заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідною скаргою та просить суд визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Ісмаілова С.І., зобов`язавши уповноважену особу Довгинцівського ВДВС зняти арешт з належного їй нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця від 02.06.2011. В обґрунтування вимог зазначено, що 17.11.2021 вона звернулася до приватного нотаріуса з метою укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , однак дізналась про наявність арешту на майно. При зверненні до Довгинцівського відділу ДВС їй було повідомлено, що в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відсутні відомості про підставу накладення арешту, а також про відсутність інформації щодо виконавчих документів про стягнення з боржника грошових коштів і наявності заборгованості та про те, що дане виконавче провадження відсутнє. Тому вважає бездіяльність державного виконавця протиправною, оскільки закриваючи виконавче провадження, він повинен був скасувати арешт нерухомого майна, тому просить задовольнити вимоги.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Статтею 449 ЦПК України встановлено строк для звернення зі скаргою, зокрема скаргу може бути подано до суду в десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
У пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» за заявою № 3236/03 зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.
У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Так, згідно тексту скарги, про наявність арешту на майно заявник дізналася 17.11.2021, десятиденний строк спливав після 29.11.2021.
Скаргу ОСОБА_1 подано до суду 06 грудня 2021 року, тобто з пропуском встановленого статтею 449 ЦПК України строку, однак в матеріалах справи відсутнє клопотання про поновлення строку, із зазначенням поважності причин, що заважали їй вчасно звернутися до суду за захистом своїх прав.
При цьому суд вважає необхідним також звернути увагу, що сторонами в даній категорії справ являються заявник (скаржник) та заінтересовані особи (суб`єкти оскарження), натомість ОСОБА_1 учасниками справи зазначено позивач та відповідач, що не відповідає положенням постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах».
Згідно пункту 4 статті 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.
За змістом статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Відповідно до статті 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Керуючись ст. ст. 126, 127, 447, 449 ЦПК України, суд
скаргу ОСОБА_1 залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 28 грудня 2021 року.

Суддя Н.Г.Середня