Справа № 138/2717/20
Провадження № 22-ц/801/421/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Холодова Т. Ю.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 рокуСправа № 138/2717/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

розглянувши в письмовому провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кишені Володимира Сергійовича на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01 грудня 2020 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, -

в с т а н о в и в:

В жовтні 2020 року АТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, мотивуючи його тим, що 28.09.2007 відкрите акціонерне товариство «Банк Універсальний» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 15/04/1045-к-07. Відповідно до умов договору банком було надано кредит в розмірі 252 500,00 грн терміном на 132 місяці, зі сплатою відсотків в розмірі 17,45 % річних та визначено дату погашення кредиту 27.09.2018. Відповідач не виконав умови кредитного договору і рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25.04.2012 по справі № 2-3/12 було задоволено позов ВАТ «Універсал Банк» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 260 066,62 грн, судовий збір в сумі 1 700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 грн. На підставі вказаного вище рішення суду був виданий виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука В.В. Однак станом на день звернення позивача до суду з цим позовом рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 25.04.2012 залишається не виконаним, кредитні кошти не повернуті. Позивач є правонаступником прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» і з 31.10.2018 змінив організаційно-правову форму на Акціонерне товариство «Універсал Банк». За таких підстав позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме: три проценти річних від простроченої суми та інфляційних витрат в сумі 80642,03 грн.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01 грудня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» три проценти річних та інфляційні втрати в сумі 80 642 (вісімдесят тисяч шістсот сорок дві) грн 03 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» судові витрати у виді судового збору в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду представник ОСОБА_1 - адвокат Кишеня В.С. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

На апеляційну скаргу надійшов відзив, в якому АТ «Універсал Банк» вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції законним, та таким, що ухвалено у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що відповідно 28.09.2007 між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 15/04/1045-к-07. Відповідно до п. 1.1. вказаного договору позивачем було надано відповідачу кредит в розмірі 252 500,00 грн., терміном на 132 місяці, зі сплатою відсотків в розмірі 17,45 % річних та датою погашення кредиту 27.09.2018 (а.с. 30-33).

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25.04.2012 позовні вимоги ВАТ «Універсал Банк» задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ПП «БНВ - Електро» заборгованість за кредитним договором, а саме: непогашений кредит в сумі 246 761,36 грн, несплачені відсотки за користування коштами в сумі 13 012,33 грн та пеню в сумі 292,93 грн., а всього 260 066,62 грн. Рішення суду набрало законної сили 19.04.2018 (а.с. 9-17).

Даним рішенням суд встановив, що ОСОБА_2 не виконав зобов`язання за кредитним договором № 15/04/1045-к-07 від 28.09.2007 у встановлені строки, не дотримувався графіку розрахунків, чим спричинив заборгованість по кредиту в розмірі 260 066,62 грн.

16.09.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. за заявою представника АТ «Універсал Банк» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-9/12 від 10.05.2012 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ПП «БНВ-Електро» заборгованості за вказаним вище кредитним договором (а.с. 36).

Відповідно до копії листа приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука В.В. станом на 16.10.2020 залишок нестягнутої заборгованості за виконавчим листом № 2-3/12 виданим 10.05.2012 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області становить 260066,62 грн. (а.с. 37).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, то у позивача виникло право на застосування наслідків порушення грошового зобов`язання у вигляді стягнення 3 % річних та інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду з огляду на наступне.

Статтею 625 ЦК України, зокрема врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають певні особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, свідчить про компенсаційний, а не штрафний зміст відповідних процентів, а тому три проценти річних не є неустойкою відповідно до статті 549 ЦК України.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому в статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (зазначений правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Результат правового аналізу положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19).

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25.04.2012 року набрало законної сили лише 19 квітня 2018 року після прийняття апеляційним судом ухвали про відмову у відкритті провадження є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду Вінницької області з апеляційною скаргою на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25.04.2012 року лише 31 березня 2018 року, тобто після спливу 6 років з дня складання повного тексту рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 19.04.2018 року встановлено, що ОСОБА_1 повний текст рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25.04.2012 року отримав 22 травня 2012 року. Проте відповідач не скористався своїм правом на оскарження рішення суду першої інстанції в строки, передбачені процесуальним законом.

А відтак, підстав вважати, що рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25.04.2012 року набрало законної сили лише 19 квітня 2018 року, після прийняття апеляційним судом ухвали про відмову у відкритті провадження, немає.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо не наведення в судовому рішенні розрахунку, однак зазначені доводи не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки хоча і розрахунок наведений не був, однак судом першої інстанції вірно визначено суму 3% річних та інфляційних втрат.

Так, визначаючи розмір інфляційних втрат, суд виходив з індексу інфляції за нарастаючим підсумком з вересня 2017 року по серпень 2020 року, який дорівнює 1,22.

Сукупний індекс інфляції розраховується за формулою:

Сукупний індекс інфляції = (102/100) х (101,2/100) х (100,9/100) х <...> х (99,8/100), де

102 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, 101,2 - індекс інфляції за другий місяць прострочення, 100,9 - індекс інфляції за третій місяць прострочення, 99,8 - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Отже, сума інфляційних втрат = 260 066,62 (сума заборгованості) х 1,22 (індекс інфляції) - 260 066,62 грн = 57 214,66 грн.

Розрахунок заборгованості 3% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України здійснюється за формулою:

Сума санкцій = 260 066,62 (сума заборгованості) х 3% річних/365 днів х 1096 (кількість днів прострочення) = 23 427,37 грн.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до посилань про недоведеність пред`явлених позовних вимог, оскільки суд першої інстанції розглянув дану справу дотримавшись принципу диспозитивності цивільного судочинства, який передбачено ст. 13 ЦПК України, та вирішив спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наявних доказів.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кишені Володимира Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

Т.О. Денишенко