УХВАЛА

04 березня 2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської обласні у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Сімірзіна П.М., з участю представника позивача адвоката Бакарасєвої І.О., розглянувши у підготовчій частині підготовчого засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Громада» про дострокове розірвання договорів, стягнення коштів за договорами внеску вкладу та процентів,-

В С Т А Н О В И В:

В підготовче засідання представник відповідача не прибув, судова повістка, сформована та передана на відправку 17.02.2021 року до канцелярії суду, не відправлена через відсутність фінансування.

23.02.2021 року від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи 320/5115/17, оскілки вона стосується правового питання стягнення пені, процентів та інфляції.

Представник позивача не заперечувала проти відкладення підготовчого засідання та заперечувала проти зупинення провадження у справі, оскільки вимоги у цій справі жодним чином не пов`язані з правовим питанням, що виникло при розгляді справи №320/5115/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 серпня 2020 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду цивільну справу № 320/5115/17 за позовом фізичних осіб до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення процентів, трьох процентів річних та неустойки (пені) за договорами банківських вкладів.

При цьому, суд касаційної інстанції зазначив, що застосований Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 6-64цс19) спосіб визначення обсягу відповідальності банку за порушення зобов`язання у вигляді сплати пені в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі не лише не відповідає положенням частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а й порушує засади справедливості, добросовісності, розумності та створює суттєві ризики стабільності функціонування банківської системи держави і можливості незаконного збагачення значної кількості осіб - споживачів банківських послуг.

Аналіз норм цивільного та банківського законодавства в їх сукупності та взаємозв`язку дає підстави для висновку про те, що передбачена частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідальність банку як виконавця фінансових послуг у вигляді сплати споживачеві пені у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) за кожний день прострочення виконання надання послуги настає лише у випадку, коли у відповідному договорі (банківського вкладу або банківського рахунка) сторони встановили, що така послуга є оплачуваною, і визначили її вартість. В іншому випадку необхідно застосовувати положення вказаної правової норми про те, що у разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення (при цьому законодавець не вказує вид неустойки - штраф чи пеню, що підлягає сплаті). Наведена конструкція правової норми дозволяє зробити висновок про те, що в такому випадку три відсотки обчислюються від загальної вартості замовлення одноразово, а не за кожний день прострочення, тобто є штрафом, а не пенею, що цілком узгоджується з положеннями статей 549-552 ЦК України, якими врегульовано питання застосування неустойки як виду забезпечення виконання зобов`язання, зокрема, що штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 цього Кодексу).

Також Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне відступити від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19), щодо застосування у подібних правовідносинах частини третьої статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

На думку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, вирішення наведених вище правових питань містить виключну правову проблему, а передача справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Враховуючи викладене, Друга судова палата Касаційного цивільного суду вважала за необхідне передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки наявні підстави для відступу від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року прийнято до розгляду справу № 320/5115/17 за позовом фізичних осіб до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення процентів, трьох процентів річних та неустойки (пені) за договорами банківських вкладів.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням того, що у переданій справі на розгляд Великої Палати Верховного Суду та у даній справі, що переглядається, не досліджуються подібні правовідносини, відсутні підстави для зупинення провадження у справі.

Підготовче засідання підлягає відкладенню через неналежне повідомлення відповідача.

Ухвала в повному обсязі складена 04.03.2021 року.

На підстав викладеного, керуючись ст. 197-198, 223, 252, 253, 258-261, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі відмовити.

Підготовче засідання відкласти на 10-20 год. 26 березня 2021 року.

Ухвала окремо від судового рішення за суттю позовних вимог оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Ус