Номер провадження: 22-ц/813/4728/21
Номер справи місцевого суду: 505/1913/16-ц
Головуючий у першій інстанції Фабіжевський С. А.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Чапаєвської сільської Ради Котовського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року, ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Чапаєвської сільської Ради Котовського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2016 року позов ОСОБА_3 до Чапаєвської сільської Ради Котовського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 , як за спадкоємицею за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право приватної власності на земельну ділянку площею 3,6377 Га, яка розташована на території Чапаєвської сільської ради Котовського району Одеської області на підставі державного акту серії ЯМ №127279 від 30 листопада 2010 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2016 року та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 .

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засідання, призначеного на 23.12.2021 року, проведеного у режимі відео конференції, представник апелянта ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Інші учасники процесу до суду апеляційної інстанції не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , який на день смерті проживав у с. Чапаєво, Котовського району, Одеської області.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 3,6377 га, яка розташована на території Чапаєвської сільської ради Котовського району Одеської області на підставі державного акту серії ЯМ №127279 від 30 листопада 2010 року.

У встановлений законом 6-ти місячний термін позивачка звернулася до нотаріальної контори м. Одеса, де 17 листопада 2015 року написала заяву про прийняття спадщини, але через юридичну не обізнаність не передала її до Котовської нотаріальної контори.

Позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті батька. До того ж померлий залишив заповіт на позивачку посвідчений секретарем Чапаївської сільської ради від 02 грудня 2014 року №115.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, районний суд виходив з того, що оскільки позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті батька та при цьому померлий залишив заповіт на позивачку, тому за нею слід визнати право приватної власності на майно померлого ОСОБА_4 , як за спадкоємицею за заповітом у розумінні положень ст. 1268 ЦК України, бо, позивачка прийняла спадщину та за цей період не відмовилася від її прийняття, але з зазначених вище підстав позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину.

Однак, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи щ наступного.

Так, статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.2 ст.1269 ЦК).

Згідно зі ст.1270 ЦК України, така заява повинна бути подана протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Отже, законом визначено порядок прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове майно, якого повинні дотримуватись спадкоємці.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.

Апеляційним розглядом справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську та Котовському районі Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеськеій області (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 3,6377 га, яка розташована на території Чапаєвської сільської ради Котовського району Одеської області на підставі державного акту серії ЯМ №127279 від 30.11.2010 року.

В обґрунтування доводів позовної заяви, ОСОБА_3 посилалася на те, що вона є спадкоємицею після смерті свого батька. ОСОБА_3 також зазначила, що крім неї, спадкоємцями також є батьки померлого ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які відмовилися від прийняття спадщини, що підтверджується заявами від 22.10.2015 року №50, 51, посвідченими секретарем Чапаєвської сільської ради.

У встановлений законом 6-ти місячний термін, позивачка звернулася до нотаріальної контори в м. Одеса, де 17.11.2015 року написала заяву про прийняття спадщини, але через юридичну не обізнаність не передала її до Котовської нотаріальної контори.

Однак, посилаючись на те, що померлий ОСОБА_4 залишив на її ім`я заповіт, остання просила суд визнати за нею, як за спадкоємицею першої черги за заповітом після смерті батька право приватної власності на земельну ділянку площею 3,6377 га, яка розташована на території Чапаєвської сільської ради Котовського району Одеської області на підставі державного акту серії ЯМ №127279 від 30.11.2010 року.

Разом з тим, звертаючись до суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 зазначила, що вона також є спадкоємицею першої черги за законом, яка у відповідності до діючого на той момент законодавства (ч.4 ст. 1268 ЦК України та ч.1 ст. 1269 ЦК України) вважалась такою, що прийняла спадщина після смерті ОСОБА_4 .

Зокрема, апелянт ОСОБА_1 посилалася на те, що вона, у відповідності до ч.1 ст. 1269 ЦК України як спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживала постійно з спадкодавцем, 29.12.2015 року подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , за якою була заведена спадкова справа за №434/2015 (номер 2 спадковому реєстрі 58439002).

Крім того, апелянт також зазначила, що у відповідності до ч.4 ст. 1268 ЦК України, вона як неповнолітня особа (станом на 16.10.2015 року) також вважалась такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 і у встановлений законом термін не відмовилась від неї.

Однак в травні 2019 року, ОСОБА_1 звернулася із заявою до Приморської державної нотаріальної контори у м.Одеси для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , проте листом державного нотаріуса Ворсуляк А.М. від 22.05.2019 року їй було рекомендовано звернутися до суду, у зв`язку із тим, що на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2016 року по справі №505/1913/16-ц право власності на зазначену земельну ділянку визнано за іншою особою.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду вказаної справи не встановив чи дійсно ОСОБА_3 у розумінні положень ст.ст. 1268-1272 ЦК України своєчасно і належним чином прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , не встановив коло спадкоємців, в тому числі які мають право на обов`язкову частку у спадщині, чи мало місце порушення прав позивача, що призвело до помилкових висновків суду про порушення права позивача, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вказане колегія суддів прийшла до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 .

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2016 року скасувати.

Прийняти постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Чапаєвської сільської Ради Котовського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29.12.2021 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда