Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7689/21
Провадження № 2-з/711/179/21
У Х В А Л А

23.12.2021 м. Черкаси

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі судового засідання Осадчій А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» про бездіяльність нового кредитора стосовно перерахунку боргових зобов`язань, забезпечених нерухомістю та припинення іпотеки, в якому просить:

-визнати незаконними дії ТОВ «Олком-Лізинг» (), в частині відмови надати ОСОБА_1 свої банківські реквізити для здійснення повного погашення грошових зобов`язань ОСОБА_1 за Кредитним договором №656-ЧД від 20.04.2007 в сумі розміру плати, що сплачена поточним кредитором за відступлення права вимоги;

-присудити виплатити ОСОБА_1 на користь ТОВ «Олком-Лізинг» суму, яка була сплачена ТОВ «Олком-Лізинг» на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» за відступлення прав вимоги за Кредитним договором №656-ЧД від 20.04.2007 в розмірі 100000,00 грн., як повне погашення її боргових зобов`язань за Кредитним договором №656-ЧД від 20.04.2007;

-припинити іпотеку за Іпотечним договором, укладеним 20.04.2007 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Миколенко Інною Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за номером 1823.

Ухвалою суду від 03.12.2021р. прийнято, відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

23.12.2021р. ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про забезпечення позову, шляхом заборони вчинення реєстраційних дій будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що втратив чинність Закон України №1304-VII від 07.06.2014 року „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, дія якого також поширювалась на її з банком кредитні зобов`язання.

Також вказує, що за постановою Черкаського апеляційного суду від 21.12.2021 року, набрала законної сили ухвала Придніпровського районного суду м.Черкаси від 03.09.2021 року за заявою ТОВ „Олком-Лізинг (про заміну стягувача) у справі №2314/6287/12 про стягнення іпотеки в рахунок заборгованості по кредитному договору №656-ЧД від 20.04.2007 року та виселення ОСОБА_1 з її сином ОСОБА_2 , за позовом ВАТ „Банк Фінанси та кредит до ОСОБА_1 .

Між тим, зазначає, що новий кредитор і стягувач - ТОВ „Олком-Лізинг має на меті якомога швидше перереєструвати житло родини ОСОБА_3 на себе та перепродати іншим особам для отримання, на її думку, спекулятивних прибутків. Якщо перереєстрація права власності на нерухомість відбудеться й буде перенесено повноваження власника з ОСОБА_1 на нового кредитора, а останній вчинить дії з відчуження квартири, а свої висновки, що зроблені нею у позовній заяві, позивач вважає, що підкріплені законом і є вірними, то абсолютні права її будуть вочевидь порушені, і захистити їх за допомогою сформованого або будь-якого іншого позову буде неможливо.

Таким чином, акцентує увагу суду, що забезпечення позову є єдино можливим способом дати можливість скористатись правовим механізмом, а саме Законом України №1381-ІХ „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті, який має вирішити фінансові питання кредиторів з позичальниками та останнім залишитись у своєму єдиному житлі. Посилаючись на вимоги ст.ст.149,150 ЦПК України, позивач вважає, що на даній стадії розгляду справи можливо вживати заходів забезпечення позову, так як рішення на даний час ще перебуває на виконанні.

Позивач переконана, що додатковими правовими підставами, що мають спонукати суд прийняти ухвалу про забезпечення позову є ст.ст. 15, 16, 149-150, 153, 154, 157, 260, 316-319 ЦК України.

Тож, посилаючись на вимоги ст.ст. 2, 18, 149, 153 ЦПК України, постанову Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», судову практику ЄСПЛ, просить суд, до вирішення спору по суті та набрання рішенням у даній справі законної сили заборонити вчинення реєстраційних дій будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Статтею 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову необхідне у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Позов забезпечується, зокрема: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 11) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 150 ЦПК України). Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч. 2 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 4 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (діє на час розгляду даної заяви), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд, виклавши її у постанові від 04.02.2021 року у справі № 755/5333/20.

Слід зазначити, що 23.12.2021р. судом прийнято та відкрито провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» про визнання дій/бездіяльності незаконними, стягнення коштів та припинення іпотеки, а також призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Враховуючи доводи позивача, що викладені у заяві, наявний спір щодо невиконання відповідачем перерахунку боргових зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №656-ЧД від 20.04.2007р., укладеним між нею та ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» та забезпечених нерухомістю: квартира АДРЕСА_1 , відповідно до іпотечного договору №656-ЧД від 20.04.2007р.

За інформацією з вказаного іпотечного договору встановлено, що предмет іпотеки квартира за вказаною вище адресою, належить іпотекодавцю, яким є ОСОБА_1 (позивач), на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І.М. 20.04.2007р. за реєстровим №1815. Крім того, вказано, що згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно №14181878, виданого КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 10.04.2007р., загальна вартість квартири, що передається в іпотеку становить 35677,00грн.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У статті 150 ЦПК України, встановлені види забезпечення позову, зокрема заборона вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо майна,коштів, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За результатами розгляду заяви про забезпечення позову, аналізу доводів ОСОБА_1 , суд вважає, що заява не є обґрунтованою.

Варто зазначити, що при задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, а саме, в даному випадку заборони вчиняти певні дії щодо нерухомого майна (іпотечного), яким забезпечено виконання грошового зобов`язання, суд звертає увагу, що позов просить забезпечити позивач шляхом заборони вчиняти певні дії стосовно нерухомого майна, що належить самому ж позивачеві, а не відповідачеві. В даному випадку задоволення судом заявлених вимог заяви про забезпечення позову було б помилковим, адже нерухоме майно належить позивачу ОСОБА_1 . Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04.02.2021 року у справі №755/5333/20. Крім того, суд касаційної інстанції зауважив, що рішення судів про вжиття заходів забезпечення позову стосовно майна, яке належить позивачу, підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні вимог заяви про забезпечення позову.

Також, за повідомленою ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову інформацією, вбачається, що вже наявне судове рішення про стягнення, як вказує, іпотеки в рахунок заборгованості за кредитним договором від 20.04.2007р., яке постановлене по справі №2314/6287/12 і на даний час відбулася заміна стягувача ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» на ТОВ «Олком-Лізінг», а тому за жодних умов, враховуючи норми процесуального законодавства, не є можливим зупинення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, у той спосіб, який просить ОСОБА_1 забезпечення позову по справі, яка на даний час розглядається судом (№711/7689/21).

Отже, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.

На підставі зазначеного вище та керуючись ст.ст. 149-154, 258-261, 353-355 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне судове рішення складено 23.12.2021.

Головуючий: С. М. Позарецька