Провадження №2-з/760/1402/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Аксьонова Н.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (до подачі позовної заяви),

В С Т А Н О В И В :

Представник ОСОБА_1 - адвоката Войтенко К.В. звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва від її імені з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог вказала нею буде поданий позов до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, виданим державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотарільної контори Русіною Н.О. та посвідчений 06 червня 2018 року на ОСОБА_2 та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Вказала, що даний заповіт був складений померлим ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після якого відкрилась спадщина, зареєстрована в спадковому реєстрі № 8/2021, номер запису № 67491662 у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозова Геннадія Вікторовича.

ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_3 , яка є спадкоємцем першої черги за законом. Також в 1998 році перший заповіт був виданий на ім`я ОСОБА_1 , про який вона дізналась в період відкриття спадщини. Після відкриття спадщини, ОСОБА_1 дізналась про існування заповіту вчиненого на користь ОСОБА_2 , якій ОСОБА_3 нібито заповів квартиру АДРЕСА_1 .

18 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 1850 та зареєстровано в реєстрі правочинів № 60961412 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 у вигляді цілої частки на ОСОБА_2 .

Через мережу Інтернет ОСОБА_1 дізналась, що після отримання квартири у власність ОСОБА_2 одразу виставила на продаж дану квартиру, де на сайті ОЛХ містилися повідомлення про продаж квартири.

21 травня 2021 року ОСОБА_4 звернулася із заявою про вчинення ОСОБА_2 шахрайських дій.

Іл ОСОБА_5 вважає, що ОСОБА_2 незаконно отримала у спадщину за заповітом квартиру, оскільки померлий не був у шлюбних стосунках з ОСОБА_2 , вона не була його родичем і майном заволоділа шахрайським шляхом. Зроблений заповіт померлим ОСОБА_3 здійснений виключно під тиском. Після смерті ОСОБА_3 були викрадені всі його документи на право власності, серед яких були документи з його оригінальним підписами.

На даний момент відомо, що ОСОБА_2 продала квартиру квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.12.2021, сформованої адвокатом ОСОБА_6 .

Згідно даної довідки новим власником квартири на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03 грудня 2021 року є ОСОБА_7 .

Таким чином ОСОБА_1 має обґрунтовані побоювання, що без застосування судом заходів забезпечення позову спірне майно може бути і далі платно відчужене стороннім особам, що істотно ускладнить виконання рішення і поновлення її прав у разі задоволення позовних вимог про визнання заповіту недійсним.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 грудня 2021 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М.

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

ОСОБА_1 просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Вказала, що нею буде подано позов до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, на підставі якого остання незаконно успадкувала квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 (батька ОСОБА_1 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як встановлено судом квартира АДРЕСА_1 дійсно належала на праві вланості ОСОБА_3 иа ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 23 береня 1994 року № НОМЕР_1 .

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 червня 1998 року ОСОБА_3 успадкував Ѕ квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_8 .

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як вбачається з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.11.2021 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1850 від 18 жовтня 2021 року.

Згідно з інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.12.2021 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 03 грудня 2021 року.

Крім того, згідно з витягу З ЄРДР від 11 червня 2021 року 21 травня 2021 року до ЄРДР внесено відомості про злочин за ст.190 ч.2 КК України за заявою ОСОБА_1 про вчинення ОСОБА_2 шахрайських дій щодо заволодіння квартирою АДРЕСА_1 .

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hor№sby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgme№ts a№d Decisio№s 1997-II).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним вжити заходи забезпечення позову та накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки невжиття заходів забезпечення позову ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Крім цього, судом не встановлено підстав для застосування судом зустрічного забезпечення позову відповідно до ч.3 ст.154 ЦПК України.

Керуючись статтями 149, 150-153, 157 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (до подачі позовної заяви) - задовольнити.

Застосувати захід забезпечення позову у виді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 03 грудня 2021 року.

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання - три роки.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Солом`янського районного

суду міста Києва Н.М. Аксьонова