Номер провадження: 22-з/813/260/21
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
28.12.2021 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого Сегеди С.М.,
суддів: Гірняк Л.А.,
Комлевої О.С.,
за участю секретаря Хухрова С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи, заяву представника ОСОБА_1 адвоката Смірнової Лариси Петрівни про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради про виділ в натурі частки домоволодіння, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2016 року,
21.12.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_4 , посилаючись на те, що він є власником 27/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу №708/98 від 03.04.1998 року, укладеного на товарній біржі «Одеська нова біржа», третьою особою зазначив Одеську міську раду (далі ОМР). В цілому житловий будинок складається з житлової будівлі літ. А, житловою площею 78,1 кв.м., надвірних господарських споруд під літ. Б сарай, літ. В вбиральня, літ. Д, З, И сарай, Е-душ, Ж, Е1 вбиральня, К-гараж, №1-2 огорожа, І мостіння. 27/100 частин даного домоволодіння, що належать позивачу, складаються із: в літ. А 3-1 коридор, 3-2 кухня, 3-3- житлова кімната, житловою площею 21 кв.м, К- гараж, Д сарай, Е-вбиральня, 27/100 огорожі №1,2, 27/100 мостіння І, розташованих на земельній ділянці площею 1437 кв.м. Інші 73/1000 частини домоволодіння не зареєстровані.
В подальшому ОСОБА_2 уточнив свої позовні вимоги і вже зазначив в якості відповідача у справі ОМР (т.1, а.с.96)
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.07.2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОМР про виділ в натурі частки домоволодіння задоволено частково (т.1, а.с.115). Виділено ОСОБА_2 в натурі 27/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається в літ. А: з двох житлових кімнат житловою площею 21 кв.м., загальною площею 38,5 кв.м., господарських спору гараж літ К, сарай1 літ. Д, що розташовані на земельній ділянці площею 550,5 кв.м. згідно геодезичних замірів.
Зазначене рішення суду було оскаржено в апеляційному порядку представником ОСОБА_1 адвокатом Смирновою Л.П., яка в апеляційній скарзі від 27.12.2019 року ставила питання про часткове скасування заочного рішення Приморського районного суду м.Одеси від 21.07.2016 року про виділ в натурі частки домоволодіння та змінити рішення в частині розміру земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння, вказавши розмір 387,99 кв.м., без геодезичних замірів, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, також представник апелянта ставила питання про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1152,60 грн. сплаченого судового збору.
Проте, в заяві про застосування судом ч.4 ст. 367 ЦПК України від 13.07.2020 року ОСОБА_3 вже змінила свої вимоги, викладені в апеляційній скарзі і просила оскаржуване рішення суду скасувати і відмовити в задоволенні позову у повному обсязі (т.3, а.с.101-103). Аналогічні вимоги були викладені Смирновою 08.12.2020 року в заяві про розгляд справи у відсутність учасника справи (т.3, а.с.111).
Постановою Одеського апеляційного суду від 28.07.2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Смирнової Л.П., задоволено частково, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.07.2016 року скасовано, прийнята постанова, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Одеської міської ради про виділ в натурі частки домоволодіння, відмовлено. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1152,60 грн. (т.3, а.с. 131- 136).
Разом з тим, 02.08.2021 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Смирнової Л.П. про ухвалення у даній справі додаткової постанови, в частині стягнення з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу у розмірі 31 961,76 грн. (т.3, а.с. 138-141).
У відповідності до ч. 2 ст. 246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати, суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Крім того, частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За змістом ч.4 ст. 270 ЦПК України суд може викликати в судове засідання учасників справи лише у разі необхідності.
У зв`язку з викладеними обставинами, колегія суддів своєю ухвалою від 13.09.2021 року призначила розгляд справи на 17 листопада 2021 року, на 13.00 год., про що учасники справи були належним чином повідомленими (т.3, а.с.164-171).
Проте, в даний день і час судове засідання не відбулось і було відкладено на 22 грудня 2021 року, на 09.30 год. за заявою представника ОСОБА_2 адвоката Голєвої С.В. про неможливість явки до суду ОСОБА_2 (т.3, а.с.172).
Однак, у призначений день і час учасники справи не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання (т.3, а.с.175-178).
Разом з тим, 21.12.2021 року від представника ОСОБА_1 адвоката Смирнової Л.П. надійшла заява про розгляд справи у відсутність заявника ОСОБА_1 і його представника (т.3, а.с.179-180).
Таким чином, колегія суддів вирішила слухати питання про ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні, у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів.
При цьому, Одеський апеляційний суд виходить із того, що за змістом ст.368 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення, яким є додаткова постанова суду, є 28.12.2021 року.
Так, у відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних із розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як вбачається з матеріалів справи, представником апелянта ОСОБА_1 адвокатом Смирновою Л.П. не подавався попередній розрахунок судових витрат.
При цьому колегія суддів зазначає, що згідно правової позиції Верховного Суду по справі № 329/766/18 від 02.09.2020 року, підлягають відшкодуванню витрати, які ще не сплачені, а тільки підлягають сплаті. Крім того, по справі № 922/2167/19 від 21.05.2020 року Верховний Суд висловив позицію, що якщо не подано розрахунок з першою заявою по суті справи, суд все одно може стягнути витрати на правову допомогу. Згідно ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Тобто, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
При цьому, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою, та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р. також вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вбачається з матеріалів справи, додатковою угодою до договору про надання правової допомоги № 3 (2) від 25 грудня 2019 року (т.3, а.с.143), які укладені між ОСОБА_1 і адвокатом Смирновою Л.П., визначена винагорода адвокату за надання правової допомоги, виходячи із погодинної оплати, в розмірі 30% від мінімальної заробітної плати за годину роботи.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката, є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Так, колегія суддів не погоджується з розрахунком витрат адвоката, згідно якого за юридичну консультацію, з`ясування суті спірних правовідносин, узгодження правової позиції, укладення додаткової угоди, складання апеляційної скарги, її подання, складання і подання до суду заяви про видачу копії ухвали про відкриття провадження у справі, ОСОБА_1 сплатив адвокату Смирновій Л.П. 8302,35 грн., що фактично на час надання вказаних послуг складало майже дві мінімальні заробітні плати, що в свою чергу не свідчить про те, що такі витрати були неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
На думку колегії суддів розмір вказаних витрат має бути зменшений вдвічі, до 4151,18 грн.
На думку колегії суддів і виходячи з протоколів судових засідань 24.03.2021 р., та 28.07.2021 р. (т.3, а.с.121-123, 127-128), адвокат Смирнова Л.П. витратила часу не більше 4-х годин, включаючи поїздку до суду і у зворотному напрямку, а також очікування судового засідання в приміщенні Одеського апеляційного суду. Виходячи з цього, зазначені витрати мали скласти 7200 грн., із розрахунку 4-х годин.
Крім того, колегія судів вважає, що за зустріч з клієнтом, підписання акту виконаних робіт, складання процесуальних документів з питання подання заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу, сума гонорару в розмірі 1800 грн., є вдвічі завищеною, а тому має бути вдвічі зменшена.
На думку колегії суддів зменшена сума судових витрат на професійну правничу допомогу буде відповідати принципам співмірності, розумності і обрунтованості цих витрат.
З огляду на викладене, та враховуючи, що відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони у розмірі задоволених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення заяви адвоката Смирнової Л.П. та стягнути на користь ОСОБА_1 з позивача ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 710,59 грн.
Керуючись ст.ст. 133, 136, 141, 270, 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
постановив:
Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Смирнової Лариси Петрівни про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.
Прийняти у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради про виділ в натурі частки домоволодіння, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2016 рокудодаткову постанову.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати на правничу допомогу у розмірі 19 710,59 грн. (дев`ятнадцять тисяч сімсот десять гривень 59 копійок).
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання цієї додаткової постанови.
Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда
Л.А. Гірняк