Ухвала

02 березня 2021 року

м. Київ

справа № 414/3482/19

провадження № 61-2678ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Луганського апеляційного суду від 12 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна та визнання права власності.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли: земельна ділянка площею 4,5570 га, кадастровий номер :01:003:0041, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка площею 1,0853 га, кадастровий номер :01:003:0178, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка площею 0,0049 га, кадастровий номер :05:001:0317, для ведення особистого селянського господарства; земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер :05:001:0316, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; невикористана частка права на право на земельну ділянку частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінський шлях», село Червонопопівка, Кремінського району, Луганської області; житловий будинок з відповідною часткою будівель і споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль, марки ВАЗ, модель - 2101, рік випуску 1980. Після відкриття спадщини виявилося, що документи для прийняття спадщини необхідно належним чином оформити, виготовити технічну документацію на земельні ділянки та зареєструвати їх у Державному земельному кадастрі, отримати відповідні довідки та підготувати повний пакет документів для нотаріуса. Виготовленням всіх документів за власні кошти займалася ОСОБА_1 . Окрім цього, виготовлення документів зайняло досить багато часу, а тому, спадщину вдалося прийняти (отримати відповідні свідоцтва) лише 16 серпня 2019 року. Загальна вартість виготовлення документів склала 5 560,63 грн.

16 серпня 2019 року приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Тимошенком М. М. видані свідоцтва про право на спадщину за законом, які зареєстровані у реєстрі, на підставі яких спадкоємцями стали дружина померлого - ОСОБА_1 , та онука померлого - ОСОБА_3 . Спадкоємці успадкували всі земельні ділянки у співвідношенні: 2/3 дружині ОСОБА_1 , 1/3 онуці ОСОБА_3 , а житловий будинок з відповідною частиною будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіль, марки ВАЗ, модель - 2101, рік випуску 1980, дата реєстрації 08 вересня 2016 року в співвідношенні: 5/6 - ОСОБА_1 , 1/6 - онуці ОСОБА_3 .

Згідно зі звітом про будівельно-технічне дослідження будинковолодіння від 20 вересня 2019 року № 2, розташованого за адресою: пров. Зелений, с. Червонопопівка, Кремінського району, Луганської області, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від 08 червня 2017 року № 556/17) встановлено, що ринкова вартість зазначеного будинковолодіння становить 69002 грн; вартість 1/6 (однієї шостої) частини вказаного будинковолодіння становить 11 500,00 грн; технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити (переобладнання, втручання у несучі конструкції будинковолодіння) вказане майно кожному із співвласників у відповідності до їх часток відсутня.

Відповідно до звіту від 20 вересня 2019 року № 215/20.09.2019 про оцінку колісного транспортного засобу ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконаного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від 08 червня 2017 року № 556/17) встановлено, що ринкова вартість транспортного засобу становить 18 756,00 грн; вартість 1/6 частини вказаного транспортного засобу становить 3 126,00 грн.

Пропозиція про викуп частки майна була направлена відповідачу 19 грудня 2019 року.

Фактично майном користується позивач та її онук ОСОБА_6 , який постійно проживає з нею та (проживав) з померлим дідусем, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, наданою Червонопопівською сільською радою, які належним чином утримують майно, сплачують комунальні послуги. Відповідач лише одного разу, до прийняття спадщини приїжджала з наміром поділу майна, а саме дрібних побутових речей, а після прийняття спадщини погрожувала підселити до позивача якусь сторонню людину.

Враховуючи, зазначене вище, з урахуванням уточнень, позивач просила: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частини житлового будинку з відповідними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/6 частини транспортного засобу ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1980 року випуску, що належить ОСОБА_3 . Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1/6 частини від ринкової вартості житлового будинку з відповідними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та 1/6 частини від ринкової вартості транспортного засобу ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1980 року випуску, та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 20 серпня 2020 року позов задоволено. Визначено право власності на 1/6 частини житлового будинку з відповідними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , та 1/6 частини транспортного засобу ВАЗ 21011, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1980 року випуску, що належать ОСОБА_3 ..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 11 500,00 грн компенсації 1/6 частини від ринкової вартості житлового будинку з відповідними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та 3 126,00 грн компенсації 1/6 частини від ринкової вартості транспортного засобу ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1980 року випуску, а разом 14 626,00 грн. вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що частка у спірному майні відповідачки дійсно є незначною, і є неможливим виділ належної відповідачеві частки в натурі, що підтверджено експертним висновком, а авто є неподільною річчю; вона (відповідачка) не користується спільним майном і таке користування на її переконання є неможливим та недоцільним; відповідачка не сплачує жодних платежів іншому співвласникові, який володіє та користується майном, або іншим особам; позивачка спроможна виплатити компенсацію в рахунок припинення права власності відповідачки на незначну її частку і визнання за нею права власності на майно, як ціле, і це не становитиме для неї надмірний тягар, позаяк нею заздалегідь внесені грошові кошти на депозит суду, хоча і не в повному розмірі; а позбавлення незначних часток не призведе до істотного порушення прав відповідачки та членів її сім`ї.

Постановою Луганського апеляційного суду від 12 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 20 серпня 2020 року скасовано, ухвалено нове судове рішення яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми статті 364 ЦК України, припустився неправильного тлумачення приписів статті 365 ЦК України, оскільки припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Апеляційним судом зазначено, що факт неможливості спільно володіти та користуватися спірним житловим приміщенням та автомобілем судом не встановлений. Неприязні стосунки між сторонами не свідчать про неможливість використання зазначеного майна обома співвласниками. Позивач, на час прийняття рішення судом першої інстанції, не внесла попередньо вартість частки відповідача на депозитний рахунок суду, що суперечить вимогам частини другої статті 365 ЦК України.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у лютому 2021 року засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Луганського апеляційного суду від 12 січня 2021 року у вищевказаній справі, в якій посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення Кремінського районного суду Луганської області від 20 серпня 2020 року.

Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у цій справі є поділ майна, а саме: будинковолодіння, ринкова вартість якого становить 69 002,00 грн, та транспортного засобу, ринкова вартість якого становить 18 756,00 грн. Отже, ціна позову у сукупності складає 87 758,00 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 100 = 227 000,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, яким, за загальним правилом, виключається можливість перегляду ухвалених у ній судових рішень судом касаційної інстанції.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню,касаційна скарга не містить.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень про відмову у відкритті касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховний Суд урахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Луганського апеляційного суду від 12 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна та визнання права власності відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик