Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2021 Справа №607/21688/21

25 листопада 2021 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

Головуючого судді Черніцької І.М.

присяжних Пацалюка Ю.А.,

Гільтай С.В.,

при секретарі судового засідання Скала В.І.

з участю: прокурора Житовецької О.А.,

лікаря-психіатра Гач М.П.,

Іванишин М.Б., Іванишина В.В.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за заявою представника КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради генерального директора Шкробот В.В. про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_1 у примусовому порядку, -

В С Т А Н О В И В :

Генеральний директор КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Шкробот В.В. звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу, у примусовому порядку без його згоди.

В обґрунтування вимог представник психіатричного закладу посилається на те, що 24.11.2021 року ОСОБА_1 поступив в психіатричне відділення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР за направленням поліклінічного відділення. Після огляду лікар-психіатр дійшов висновку про необхідність його госпіталізації для обстеження та лікування у зв`язку з наявність у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби, суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Вказані обставини також підтвердженні висновком комісії лікарів-психіатрів. ОСОБА_1 не може надати згоду на свою госпіталізацію через свій психічний стан.

Посилаючись на наведене, просить задовольнити заяву.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

У судовому засіданні лікар психіатр заяву підтримала, з підстав викладених у ній. Зазначила, що ОСОБА_1 страждає на психічний розлад, що обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби, суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Надати добровільну згоду на проходження лікування останній не може. Посилаючись на наведене, просив задовольнити заяву.

ОСОБА_1 y судовому засіданні в силу свого психічного стану не зміг надати будь-яких пояснень.

Прокурор у судовому засіданні просила задовольнити заяву.

Мати ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримала подану заяву та просила її задовольнити. Вказала, що ОСОБА_1 з дитинства не розмовляє, страждає на тяжкі психічні розлади, внаслідок чого не може самостійно задовольнити свої основні життєві потреби.

Генеральний директор КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про слухання справи без його участі.

Судом встановлено, що 24 листопада 2021 року ОСОБА_1 поступив у психіатричне відділення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР за направленням поліклінічного відділення, у зв`язку з погіршенням психічного стану. Після огляду лікар-психіатр Вербовецький Н.М. дійшов висновку про необхідність його госпіталізації для обстеження та лікування у зв`язку з наявність у нього психічного розладу та погіршення психічного стану, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби, суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 24 листопада 2021 року встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на психічний розлад, діагноз помірна розумова відсталість, синдром емоційно-вольової нестійкості. З раннього дитинства ОСОБА_1 значно відставав в психомоторному розвитку від ровесників, ходити почав у 2,5 роки, мова не розвинулась та останній ніде не навчався. Неодноразово обстежувався та лікувався у 8 відділенні КНП «ТОКПЛ» ТОР. З 2009 року отримує соціальну допомогу, як інвалід дитинства. Вдома ОСОБА_1 потребує постійного стороннього догляду та допомоги, оскільки не може самостійно одягнутися, помитися, не виконує гігієнічних процедур, їжу приймає лише з допомогою матері, не може сам перебувати вдома.

Після огляду ОСОБА_1 , комісія лікарів прийшла до висновку, що останній потребує стаціонарного обстеження і лікування, оскільки страждає на тяжкий психічний розлад, що обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби, суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога.

Як вбачається із довідки про реєстрацію місця проживання особи за №69 від 21 лютого 2020 року, ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось учасниками, що ОСОБА_1 , до його повноліття, надавалась психіатрична допомога в стаціонарних умовах.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що заяву представника психіатричного закладу слід задовольнити.

Статтею 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг.

Цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади.

Відповідно до вимог частини першої статті 339 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Згідно з вимогами ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Відповідно до вимог ст. 14 цього ж Закону, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

В силу вимог ст. 1 вказаного Закону, тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України.

Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.

Судом встановлено, що станом на день звернення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР із відповідною заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_1 існують підстави для такої госпіталізації, які установлені комісією лікарів-психіатрів, госпіталізація особи до психіатричного закладу відповідає положенням Закону України «Про психіатричну допомогу», вимогам процесуального законодавства та є необхідною, у зв`язку із тим, що в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 хворіє на тяжкий психічний розлад, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби, суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога, а його обстеження та лікування можливі лише в умовах психіатричного стаціонару, що підтверджено належними та допустимими доказами та не спростовано сторонами.

Встановивши вказані обставини, за наявності обґрунтованого висновку комісії лікарів-психіатрів про госпіталізацію ОСОБА_1 у психіатричний стаціонар у примусовому порядку, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного закладу, а тому заяву генерального директора КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Шкробот В.В. про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу у примусовому порядку слід задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 3, 4, 259, 263, 265, 268, 339-342, 354,355 ЦПК України, Законом України "Про психіатричну допомогу", суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву представника КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради генерального директора Шкробот В.В. про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_1 у примусовому порядку задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до КНП «Тернопільська обласна комунальна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради у примусовому порядку.

Рішення суду підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне оскарження в порядку вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Заявник: КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня», вул. Тролейбусна, 14 м. Тернопіль, код ЄДРПОУ - 02001280.

Заінтересовані особи:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

- ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 30 листопада 2021 року.

Головуюча: І.М. Черніцька

Присяжні : Ю.А. Пацалюк

С.В. Гільтай

Головуючий суддяІ. М. Черніцька