ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/214/20 Номер провадження 22-ц/814/2176/21Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Прядкіної О. В., Хіль Л. М.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 квітня 2021 року у складі судді Даценко В. М.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи - Виконавчий комітет Лубенської міської ради Полтавської області, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Лубенської міської ради про виділ в натурі часток власності із спільного часткового майна,

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_2 , діючи в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1 , у якому, посилаючись на належність йому та синові по 1/4 частці, а відповідачу - 1/2 частки у житловому будинку садибного типу та земельних ділянок кадастрові номери :02:058:0042 та :02:058:0041, що знаходяться по АДРЕСА_1 , просив про виділ в натурі їхніх часток із спільного майна.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що тривалий час між співвласниками точиться спір щодо порядку володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності. Розподіл житлового будинку по кімнатам явно не відповідає розмірам часток, оскільки у фактичному володінні відповідача знаходиться більша площа будинку, від поділу спільного майна відповідач відмовляється.

Питання щодо реального поділу спірного майна ставилося ще за життя попереднього співвласника - його дружини ОСОБА_4 , втім вирішити його не вдалося через виявлення в процесі експертизи об`єктів самочинного будівництва, які не внесені у технічний паспорт, тому рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24.07.2019 у позові було відмовлено.

На даний час стан спірного нерухомого майна змінився, оскільки він зніс самовільно побудований коридор, вигрібну яму внесено у технічний паспорт, і будівля убиральні знесена та побудовано нову на тому місті, що було зазначено у технічному паспорті 2016 року.

Посилаючись на наведені у позовній заяві обставини, просив суд провести розподіл спільної часткової власності сторін із виділенням окремих об`єктів нерухомого майна домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , для визначення відповідних варіантів призначити експертизу.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 квітня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Вирішено провести розподіл спільної часткової власності сторін справи об`єктів нерухомого майна домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з житлового будинку садибного типу «А-1» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3107), житловою площею 48,9 кв. м та загальною площею 87,8 кв. м, господарських будівель і споруд: сарай «Г», сарай-літня кухня «Ж», прибудова «ж», гараж «Е», погреби «г» та «Д», вбиральні «З» та «І», вимощення «І», ворота № 2, огорожі № 1, 3-5, яма вигрібна № 6; земельної ділянки, площею 0,0617 га, кадастровий номер :02:058:0042 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 107), з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельної ділянки, площею 0,0481 га, кадастровий номер якої :02:058:0041 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 107), з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Виділено з цього домоволодіння сторонам в натурі окремі об`єкти власності (окремі квартири та окремі земельні ділянки) по запропонованому експертом варіанту № 1 розподілу житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Співвласникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на їх частину в житловому будинку літ. «А-1» виділено квартиру № 1 з наступними приміщеннями (блакитний колір в додатку № 4 до висновку): по основній частині - кухню «2-1» площею 7,6 кв. м, кімнату «1-4» площею 13,0 кв. м; по прибудові літ. «а» - коридор «1-7» площею 7,3 кв. м; по прибудові літ. «а2» - ванну «1-5» площею 5,7 кв. м, коридор «1-6» площею 6,3 кв. м; та господарські будівлі і споруди (додаток № 5) - сарай літ. «Г», погріб літ. «г», частину огорожі № 1.

Співвласнику ОСОБА_1 на її частину в житловому будинку літ. «А-1» виділено квартиру № 2 з наступними приміщеннями (жовтий колір в додатку № 4 висновку): по основній частині - кімнату «2-2» площею 14,5 кв. м, коридор «1-3» площею 8,8 кв. м; по прибудові літ. «а» - кімнату «1-8» площею 7,8 кв. м; по прибудові літ. «а1» - кухню «1-9» площею 7,2 кв. м; по прибудові літ. «А1-1» - кімнату «1-2» площею 6,3 кв. м, коридор «1-1» площею 3,3 кв. м; та господарські будівлі і споруди (додаток № 5) - літню кухню-сарай літ «Ж», прибудову літ «ж», гараж літ. «Е», погріб літ. «Д», вбиральню літ. «З», вбиральню літ. «І», частину огорожі № 1, вимощення І.

Зобов`язано ОСОБА_1 виплатити на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошову компенсацію в сумі по 34 856 грн кожному різниці вартості виділеної частки житлового будинку та господарських будівель і споруд, яка стане меншою за ідеальну.

Після виділу сторонам окремих об`єктів власності в натурі вирішено припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Виділено у власність по запропонованому експертом варіанту № 1 розподілу земельної ділянки площею 0,0617 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :02058:0042 співвласникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 1/2 частину цієї земельної ділянки згідно межі земельної ділянки, що проходить по точках А-Б-В-Г-Д-Е-Є-Ж-З-И-І-А, а ОСОБА_1 іншу 1/2 частину цієї земельної ділянки згідно межі земельної ділянки, що проходить по точках А-Р-П-Ж-Є-Е-Д-Г-В-Б-А.

Встановлено на користь ОСОБА_1 земельний сервітут на право проходу до вигрібної ями з метою її використання та обслуговування на частині земельної ділянки співвласників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , межа якої проходить по точках А-Б-Л-К-Й-Ї-І-А, на площі 24,5 м2.

Виділено у власність по запропонованому експертом варіанту № 1 розподілу земельної ділянки площею 0,0481 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :02058:0041 співвласникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 1/2 частину цієї земельної ділянки згідно межі земельної ділянки, що проходить по точках И-З-Н-М-И, а ОСОБА_1 іншу 1/2 частину цієї земельної ділянки згідно межі земельної ділянки, що проходить по точках Н-З-Ж-П-О-Н.

Після виділу сторонам у власність земельних ділянок в натурі вирішено припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0617 кв. м кадастровий номер :02058:0042 та земельну ділянку площею 0,0481 кв. м кадастровий номер :02058:0041 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі по 740 грн кожному.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в розмірі по 8 554,80 грн кожному.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю технічної можливості виділу в натурі належної співвласникам частки у спільному майні зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласникам, частка яких зменшилась.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що провадження у справі підлягає закриттю, оскільки набрало чинності рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Вказує, що посилання заявника на різний склад учасників є необґрунтованим, оскільки значення має склад сторін, а не учасників справи.

Зазначає також, що суд першої інстанції, дійшовши висновків про припинення права спільної часткової власності на нерухоме майно та земельні ділянки, водночас затвердив варіант розподілу і домоволодіння і земельних ділянок на дві частини, хоча співвласників є троє, тобто, фактично не припинив право спільної часткової власності.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374, пункту 4 частини першої, частини четвертої статті 376 ЦПК України, встановивши за результатами розгляду апеляційної скарги порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, апеляційний суд має право змінити рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_3 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 18.10.2018 державним нотаріусом Другої Лубенської державної нотаріальної контори у спадковій справі № 268/2018, зареєстрованими у реєстрі під № 3105 та № 3123, є співвласниками 1/2 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з відповідною часткою господарських побудов, земельної ділянки площею 0,0617 га, кадастровий номер :02:058:0042, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельної ділянки площею 0,0481 га, кадастровий номер :02:058:0041, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, у яких кожному з них належить по 1/4 частці.

Визначені частки права власності на домоволодіння та земельні ділянки внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Інша 1/2 частина вказаного домоволодіння та земельних ділянок належить відповідачу ОСОБА_1 .

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 липня 2019 року у справі № 539/29/18, залишеним без змін ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які замінили померлого позивача ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 про поділ домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , та земельних ділянок кадастрові номери :02:058:0042, :02:058:0041 було відмовлено з підстав неможливості поділу через неврахування усіх будівель, що є приналежністю головної речі - житлового будинку садибного типу.

У справі, яка переглядається апеляційним судом, встановлено, що позивач просить про виділ в натурі часток власності, які належать йому та неповнолітньому синові, із спільного часткового майна, до складу якого долучені усі об`єкти права спільної часткової власності сторін на момент вирішення справи, що є технічно можливим, отже, доводи апеляційної скарги про наявність підстав для закриття провадження у справі не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та нормах процесуального права.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі з цих підстав можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Встановлено, що предмет та підстави позову у справі № 539/29/18 не є ідентичними з цією справою, отже, позови не є тотожними та наявність чинного судового рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 липня 2019 року не перешкоджає вирішенню спору між тими ж сторонами у цій справі, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються апеляційним судом.

Частина перша статті 356 ЦК України визначає поняття спільної часткової власності, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

За змістом статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, без втрати його цільового призначення (стаття 183 ЦК України). У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Задовольняючи вимоги позивача, який діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього співвласника, про поділ житлового будинку садибного типу, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та, проаналізувавши висновок експертів № 290/291/292/293 за результатами проведеної комплексної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи від 31.08.2020, дійшов обґрунтованого висновку про виділ сторонам в натурі окремих об`єктів власності - двох окремих квартир з відповідною часткою господарських побудов та земельних ділянок відповідно до запропонованого експертами варіанту № 1 із присудженням співвласникам, частка яких зменшилась, грошової компенсації, що найбільше відповідає інтересам сторін.

Разом з тим, припинивши право спільної часткової власності сторін на житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки, як об`єкти в цілому, що не суперечить вимогам частини третьої статті 364 ЦК України, суд не взяв до уваги, що квартира № 1 з відповідними господарськими будівлями та спорудами, та 1/2 частина земельної ділянки кадастровий номер :02:058:0042 по межі, що проходить по точках А-Б-В-Г-Д-Е-Є-Ж-З-И-І-А, і 1/2 частина земельної ділянки кадастровий номер :02:058:0041 по межових точках И-З-Н-М-И залишається у спільній частковій власності ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 пропорційно їхньої частки у праві спільної часткової власності на 1/2 частину спірного майна, у зв`язку з чим колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відповідне доповнення резолютивної частини оскаржуваного судового рішення.

В іншій частині колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яке відповідає нормам матеріального та процесуального права і доводами апеляційної скарги не спростовується.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 квітня 2021 року - змінити.

Доповнити абзац сьомий резолютивної частини рішення наступним реченням:

Квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з: по основній частині: кухні «2-1» площею 7,6 кв.м.; кімнати «1-4» площею 13,0 кв.м.; по прибудові літ. «а»: коридору «1-7» площею 7,3кв.м; по прибудові літ. «а2»: ванної «1-5» площею 5,7кв. м, коридору «1-6» площею 6,3 кв.м; господарських будівель і споруд: (додаток№5) сарая літ. «Г», погріба літ. «г», частини огорожі № 1, залишити у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2 частині кожному.

Доповнити абзац одинадцятий резолютивної частини рішення наступним реченням:

Земельну ділянку площею 0,0617 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :02058:0042 та земельну ділянку площею 0,0481 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :02058:0041 залишити у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2 частині кожному.

В іншій частині рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. В. Прядкіна

Л. М. Хіль