Дата документу 28.12.2021 Справа № 328/919/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 328/919/19 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/3614/21 Ушатий І.Г.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Онищенка Е.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Курдюкової Олесі Сергіївни на заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 15 червня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22 вересня 2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказує, що цією заявою відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Вказує, що відповідач своєчасно та належним чином не виконує умови кредитного договору, не повернула своєчасно банку грошові кошти, у зв`язку із чим станом на 31 березня 2018 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 85 094 грн. 74 коп., яка складається з наступного: 3 912 грн. 33 коп. заборгованість за кредитом; 72 615 грн. 99 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 038 грн. 10 коп. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4 028 грн. 32 коп. - штраф (процентна складова).

Вказує, що відповідач в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не сплачує.

Посилаючись на зазначені обставини, банк просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 22 вересня 2011 року у загальному розмірі 85 094 грн. 74 коп. та стягнути судові витрати по справі.

Заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 15 червня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 85 094 грн. 74 коп. за кредитним договором № б/н від 22 вересня 2011 р., яка складається з наступного: 3 912 грн. 33 коп. заборгованість за кредитом; 72 615 грн. 99 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 038 грн. 10 коп. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4 028 грн. 32 коп. - штраф (процентна складова).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 грн.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 19 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 15 червня 2018 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Курдюкова О.С. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом прийнято рішення без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі. Зазначає, що поза увагою суду залишилось те, що анкета-заява не містить даних про умови кредитування, в ній не зазначені ані сума кредиту, ані процентна ставка, також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в банку не містить її підпису, а тому відсутні підстави для стягнення кредитної заборгованості про процентам за користування кредитом. Просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України в суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що оскаржуване рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального законодавства. Вказує на помилковість висновків представника відповідача щодо неможливості стягнення заборгованості за спірним кредитним договором, оскільки відповідно до практики Верховного Суду, навіть коли в анкеті-заяві позичальника не зазначено процентну ставку та розмір неустойки, але наведене зазначене у підписаній позичальником Довідці про умови кредитування, то вказані платежі підлягають стягненню.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної підставою для скасування судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Судом встановлено, що 22 вересня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір у вигляді підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 5 000 грн. на картковий рахунок.

Підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомилася у письмовому вигляді та зобов`язалася регулярно ознайомлюватися із змінами «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті банку www.рrіvаtbаnk.uа, що підтверджується її особистим підписом у анкеті-заяві. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 31 березня 2018 року сьановить 85 094 грн. 74 коп., яка складається з наступного: 3 912 грн. 33 коп. заборгованість за кредитом; 72 615 грн. 99 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 038 грн. 10 коп. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4 028 грн. 32 коп. - штраф (процентна складова).

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що вважав доведеним факт отримання відповідачем кредитних коштів та їх неповернення.

Колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із матеріалів справи вбачається, що Умови та правила надання банківських послуг, надані позивачем, ОСОБА_1 не підписані, а отже колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що банком доведено належними доказами з якими саме умовами погоджувалась відповідач.

Також, колегія суддів приходить до висновку, що Умови та правила надання банківських послуг мають мінливий характер, а тому їх редакцію, надану позивачем, не можна вважати частиною спірного кредитного договору.

Зазначені висновки апеляційного суду узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17.

Окрім того, з аналізу розрахунку заборгованості та виписки по рахунку відповідача, наданих банком, вбачається, що банк самостійно збільшував розмір основної заборгованості, списуючи з рахунка відповідачки платежі, не передбачені кредитним договором, а саме: відсотки за використання кредитного ліміту, штраф за прострочення кредиту, відсотки за прострочений кредит, пеню за прострочку за кредитом на суму понад 100 грн. (а.с. 112-118).

Отже, списуючи вказані платежі з кредитного ліміту, банк штучно збільшував заборгованість відповідачки.

Колегія суддів також вважає безпідставною вимогу банку про стягнення з відповідачки суми заборгованості за процентами за користування кредитом, а також штрафом та пенею.

У відзиві на апеляційну скаргу банк посилається на довідку про умови кредитування як на доказ погодження сторонами відсоткової ставки за кредитом.

Однак, з наданої банком копії довідки неможливо встановити які умови кредитування вона містить. Іншого примірника довідки, що давав би змогу перевірити доводи банку, ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду не надано.

Разом з тим, представником відповідача адвокатом Курдюковою О.С. заявлено про застосування у даній справі строків позовної давності.

Відповідно до статей 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з випискою за кредитним договором, наданої банком, останній платіж відповідачкою було здійснено 24 червня 2014 року, а отже перебіг позовної давності розпочався з наступного дня після настання строку погашення чергового платежу за договором, тобто 26 липня 2014 року.

Натомість банк звернувся до суду з позовом 18 квітня 2018 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Статтею 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

При цьому законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності.

У заяві від 07 липня 2021 року про перегляд заочного рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 15 червня 2018 року відповідач вказувала, що позовна заява подана з пропуском позовної давності, а також, що вона не була належно повідомлена про час і місце судового розгляду, внаслідок чого не змогла реалізувати право подати заяву про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення.

Суд першої інстанції в ухвалі від 19 серпня 2021 року встановив, що на адресу відповідача направлялися копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками, а також що відповідач належним чином повідомлялася про день, час і місце розгляду справи. Суд вказав, що у заяві про перегляд заочного рішення не вказані обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Зокрема тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної заяви.

Однак, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, не була належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлена про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, у зв`язку з чим не мала рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а також не могла нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень.

Отже, у зв`язку з тим, що суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалив у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення.

Оскільки суд першої інстанції відмовив у задоволенні цієї заяви, відповідач має право заявити про застосування позовної давності в рамках апеляційного провадження щодо перегляду заочного рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність у задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Курдюкової О.С. на заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області, скасуванні оскаржуваного рішення суду та ухваленні нового рішення.

Керуючись ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Курдюкової Олесі Сергіївни задовольнити.

Заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 15 червня 2018 року у цій справі скасувати та ухвалити постанову наступного змісту:

Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.

Повна постанова складена 28 грудня 2021 року.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко