Справа №461/8916/20
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
09 лютого 2021 року м.Львів
головуючого судді Фролової Л.Д.,
при секретарі судового засідання Рудницькій А.О.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові, у спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Стелс 1» про стягнення невиплаченої заробітної плати,-
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2020 року, було відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовільнити в повному обсязі. Зазначив, що на вказаному підприємстві керівництво видавало їм фірмовий одяг та в них був графік виходу на роботу. Крім того, ним було зібрано необхідні документи для його офіційного працевлаштування та передано менеджеру ТзОВ "Стелс -1" ОСОБА_2 , однак як виявилося пізніше, їх ніхто офіційно так і не працевлаштовував. Повідомив, що заробітна плата щомісячно перераховувалась на його рахунок від імені приватних осіб.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Згідно вимог ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За згодою позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що в червні 2019 року позивач влаштувався на роботу на посаду охоронця до ТзОВ «Стелс -1», для охорони об`єкту «ТЕКХОСТІНГ».
Згідно графіків виходів на роботу, ОСОБА_1 , працював менеджером з питань охорони.
Згідно доданої до матеріалів справи заяви від 13 жовтня 2020 року, позивач просив керівника ТзОВ «Стелс-1» його звільнити з займаної посади.
Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , повідомили, що вони працювали разом з позивачем в ТзОВ «Стелс -1» охоронцями. Зазначили, що ними були зібрані документи для офіційного працевлаштування, та передані менеджеру ОСОБА_5 . Заробітну плату вони отримували на банківську карту від фізичної особи щомісячно, поки не почалися затримки. Повідомили, що заробітна плата складала в місяць 8 000 грн., а з початку карантину 9 000 грн.
Згідно ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Згідно з ч.5ст.97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.
Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Статтею 29 КЗпП України встановлено, що до обов`язків власника виходить визначити працівнику робоче місце та забезпечити його необхідними для роботи засобами.
Відповідно до ст. 108 КЗпП України, робота у нічний час (стаття 54) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час.
Статтею 107 КЗпП України встановлено, що робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі:
1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками;
2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки;
3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.
Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день.
На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача складається з недоплати за роботу по мінімальній погодинній ставці на добу, недоплати за роботу в нічний час, недоплати за роботу в надурочний час, недоплати за роботу в святкові та вихідні дні, недоплати по заробітній платі, та виплати заробітної плати в меншому розмірі - всього 41 401,92 грн.
Згідно ч. 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку.
Відповідно ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Зі змісту статті 94 КЗпП України вбачається , що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Положення цієї статті КЗпП України кореспондують частині першій статті 1 Закону про оплату праці.
Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Враховуючи вищенаведене, суд, перевіривши розрахунок суми позову, прийшов до переконання про часткове задоволення позову, так як позивач працював згідно встановленого графіку, з якого вбачається відсутність залучення його до надурочних робіт. У зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, оскільки в матеріалах справи наявні докази, що підтверджують трудові відносини між ТзОВ "Стелс -1" та позивачем, крім того, покази допитаних в судовому засіданні свідків співпадають з показами позивача. Отже, з відповідача слід стягнути заборгованість в сумі 24 537,60 грн, що складається з основної зарплати в розмірі 20 700 грн., доплати за роботу в нічний час -1924,40 грн. (34?56,50 грн.) та доплати за роботу в святкові і вихідні дні - 1913,20 грн (2?900 грн., та 2?56,60 грн.).
Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 9 000 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,141,265 ЦПК України суд , -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Стелс 1» про стягнення невиплаченої заробітної плати, - задовольнити частково.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Стелс 1» на користь ОСОБА_1 стягнення невиплаченої заробітної плати в розмірі 24 537 (двадцять чотири тисячі п`ятсот тридцять сім гривень) 60 коп.
Суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 9 000 грн.
У задоволенні вимог в іншій частині, - відмовити.
Повний текст рішення проголошено 15 лютого 2021 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л.Д. Фролова