НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04 лютого 2021 рокуСправа № 322/975/20

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

законного представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом:ОСОБА_1
до:ОСОБА_3 ; ОСОБА_4
про:визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

13 жовтня 2020 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просив суд визначити йому, ОСОБА_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом від 30.10.2000 після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , пропущений ним з поважних причин.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено таке.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла двоюрідна бабуся позивача, ОСОБА_5 . Померла не мала ні чоловіка, ні дітей, лише рідного брата ОСОБА_6 та сестру ОСОБА_7 . Останні місяці свого життя вона проживала у Веселівському психоневрологічному інтернаті в с. Зоряне (с. Урицьке) Запорізького району Запорізької області, де і померла. Проте, про її смерть позивачу не було повідомлено одразу. Як стверджує позивач, про смерть ОСОБА_5 він дізнався набагато пізніше від своїх батьків. Так, за твердженням позивача, знайомий його батьків ОСОБА_8 повідомив їм про те, що майно ОСОБА_5 ніким не успадковане і наразі це намагається зробити її племінниця ОСОБА_3 , на яку було складено заповіт від 11.11.1997. Також ОСОБА_8 повідомив, що існує ще один заповіт, складений пізніше, на ім`я позивача.

Звернувшись до секретаря Терсянської сільської ради Литвин Т.І., позивач довідався про існування заповіту, складеного ОСОБА_5 30.10.2000, яким вона заповіла позивачу земельну частку (пай) на підставі Сертифікату ЗП № 016241 КСП «Мир», та отримав дублікат цього заповіту.

Позивач зазначає, що він не був обізнаний про наявність вищезазначеного заповіту на його ім`я, оскільки спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилася, а відтак ні сільською радою, ні нотаріусом не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємців за заповітом, доки це питання не порушилося ОСОБА_3 .

Виходячи з наведеного, позивач вважає, що ним було пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин.

Ухвалою судді від 28.10.2020, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідачів, було відкрито провадження у справі, встановлено відповідачам строк для подання відзиву та вирішено провести розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 24.11.2020.

Відповідачі у встановлений судом строк не подали відзиву на позовну заяву. При цьому, відповідач ОСОБА_3 07.12.2020 подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Ухвалою суду від 08.12.2020, постановленою у судовому засіданні, було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області у справі № 322/1101/20 про визнання заповіту недійсним, оскільки оскарження заповіту об`єктивно не перешкоджає розгляду справи про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою суду від 23.12.2020 було закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи.

У судовому засіданні позивач підтримав позов з вищенаведених підстав.

Законний представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 , у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_3 , належним чином повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибула.

У судовому засіданні 04.02.2021 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини цивільної справи, заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Урицьке Запорізького району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.10.2006 серії НОМЕР_1 .

11 листопада 1997 року ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений секретарем Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, яким все своє майно, що належатиме їй на день смерті, в тому числі житловий будинок в с. Ніженка Новомиколаївського району Запорізької області, заповіла в рівних долях ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_9 .

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 24.06.2020 по справі № 322/164/20 ОСОБА_3 було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за вищезазначеним заповітом від 11.11.1997.

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є онукою ОСОБА_3 та двоюрідною правнучкою ОСОБА_5 , що підтверджується рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 24.06.2020 по справі № 322/164/20.

14.08.2020 ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_5 , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 204/2020 (номер спадкової справи у Спадковому реєстрі 66268580).

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 14.08.2000 № 61301982, до Спадкового реєстру 11.11.2005 було внесено відомості про заповіт ОСОБА_5 , складений нею 30.10.2000, що зберігається у Терсянській сільській раді Новомиколаївського району Запорізької області.

Відповідно до копії заповіту ОСОБА_5 від 30.10.2000, що міститься в матеріалах спадкової справи № 204/2020, вона заповіла ОСОБА_1 земельну частку (пай), належну їй на праві особистої власності, в розмірі 8,38 га, сертифікат ЗП № 016241, що знаходиться в ТОВ «Мир».

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 підтвердив пояснення позивача, та пояснив, що він довідався про існування заповіту ОСОБА_5 на користь позивача від голови Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, про що повідомив батьків позивача.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що вона на запит нотаріуса надсилала копію заповіту ОСОБА_5 від 30.10.2000, а також зазначила, що цей заповіт з невідомих причин не був внесений до відповідної книги у сільській раді, у зв`язку з чим про існування цього заповіту вона дізналася лише після надходження запиту нотаріуса.

Відповідачі не надали суду доказів на спростування показань свідків, а так само доказів того, що позивач був обізнаний про факт існування заповіту в межах передбаченого законом строку для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_5 , а відтак суд дійшов висновку про доведеність факту необізнаності позивача про існування заповіту від 30.10.2000.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1); у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. 2).

Відповідно до ст. 544 ЦК УРСР 1963 року, в редакції, що була чинною на момент складання заповітів ОСОБА_5 , заповідач вправі в будь-який час змінити або скасувати зроблений ним заповіт, склавши новий заповіт. Заповіт, складений пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або в частині, в якій він йому суперечить.

Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За правилами ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1). За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 2). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3).

З огляду на вищенаведені норми чинного законодавства, належними відповідачами у справах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину.

Отже, ОСОБА_4 як спадкоємець за законом є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки з вищенаведених обставин справи випливає, що спадкування майна ОСОБА_5 наразі здійснюється за заповітом від 11.11.1997, в якому ОСОБА_4 не зазначена.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову в частині вимог до ОСОБА_4 слід відмовити, оскільки в цій частині позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Під час розгляду даної справи суд враховує висновок щодо застосування ст. 1272 ЦК України, викладений в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 по справі № 565/1145/17 (реєстраційний номер у ЄДРСР 82669288), відповідно до якого, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов в частині вимог до ОСОБА_3 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До позовної заяви додано квитанцію від 09.10.2020 № 90569, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 840,80 грн., отже відповідна сума судових витрат підлягає стягненню з відповідачаОСОБА_3 на користь позивача.

Інші судові витрати, понесені учасниками справи, відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 258, 259, 263 265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

2. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити повністю.

3. Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом від 30 жовтня 2000 року, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті ОСОБА_5 .

Додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини обчислювати з дня набрання рішенням суду законної сили.

4. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

5. Реквізити учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

- відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Повне судове рішення складено 22 лютого 2021 року.

Суддя С.С. Гасанбеков