КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження 22-ц/824/3854/2021 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 березня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2020 року, ухвалене у складі судді Пономаренко Н.В. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить збільшити розмір аліментних зобов`язань ОСОБА_1 на утримання синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначених у судовому наказі від 21.12.2017 року у справі №759/19144/17 та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилається на те, що між нею та ОСОБА_1 було укладено шлюб, зареєстрований 31.10.2009 року, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.05.2016 року розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилися спільні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 21.12.2017 року Святошинським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання двох дітей у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 19.12.2017 року до досягнення ними повноліття, що складає 888 грн. 50 коп. Однак, оскільки прохальна частина заяви позивача про видачу судового наказу не відповідає судовому наказу, то заявник звернувся до суду із заявою про виправлення помилки у судовому наказі.

Святошинським районним судом м. Києва від 20.08.2019 року ухвалою у справі № 759/19144/17 виправлено вказану помилку, та викладено в такій редакції: «стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, з 19.12.2017 року до досягнення ними повноліття». Відповідачем було оскаржено дану ухвалу до Київського апеляційного суду, в результаті чого постановою Київського апеляційного суду від 24.06.2020 року скасовано та направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки суд усуваючи недоліки не має права змінювати зміст рішення.

Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що фактично через формальну помилку, починаючи з 2017 року позивач отримує мінімальні аліменти на утримання синів, а саме у розмірі - 888 грн. 50 коп. на кожного, що позбавляє її забезпечити дітям належний рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Відповідач є фізичною особою - підприємцем, має постійний дохід, нерухомість у власності, автомобіль, рахунки в банку виплачує на дітей аліменти у вказаному розмірі. Така сума не може забезпечити належний рівень догляду та виховання дітей для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Крім цього, звертає увагу суду на те, що діти позивача та відповідача відвідують Київську дитячу школу мистецтв №2 імені Михайла Вареківського, навчальний заклад «Європейський колегіум дошкільної освіти «Маленька Європа», регулярно проходять планову перевірку здоров`я у ТОВ «Гемафонд Медичний центр».

Зазначає, що менше як за два роки витрати на навчання, харчування у навчальному закладі та медичне обстеження ОСОБА_4 становило 201 212, 00 грн., а ОСОБА_5 - 163 335, 00 грн. Отже, середній розмір витрат на навчання за один місяць ОСОБА_4 становить 9 191, 45 грн., а ОСОБА_5 - 7 424, 32 грн. При цьому, до таких витрат не входять витрати на придбання дітям їжі, одягу, іграшок, розваги, спортивні заняття, відпочинок тощо.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2020 року позов ОСОБА_3 - задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, встановлений наказом Святошинського районного суду м. Києва від 21.12.2017 року у справі №2-н/759/460/17 за заявою ОСОБА_3 про видачу наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання двох дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з 19.12.2017 року до досягнення ними повноліття, що складає 888 грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, а в подальшому в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і до досягнення ним повноліття.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Наказ Святошинського районного суду м. Києва від 21.12.2017 року у справі №2-н/759/460/17 за заявою ОСОБА_3 про видачу наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання двох дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з 19.12.2017 року до досягнення ними повноліття, що складає 888 грн. 50 коп. - відкликано.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити в частині визначеного розміру аліментів, визначивши розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на утримання спільних дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилається на те, що після видачі Святошинським районним судом м.Києва судового наказу, ОСОБА_1 сумлінно сплачував аліменти на утриманні дітей у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім сплати аліментів ОСОБА_1 постійно бере участь у вихованні дітей, проводить з ними дозвілля та несе додаткові витрати на дітей. З моменту видачі судового наказу про стягнення аліментів матеріальний стан ОСОБА_1 не покращився та доказів, які б підтверджували покращення матеріального стану відповідача позивачем суду не надано. Судом під час розгляду справи не досліджувались обставини щодо матеріального стану платника і стягувача аліментів та не враховано обставини передбачені ч.1 ст.182 СК України. Враховуючи матеріальний стан ОСОБА_1 , матеріальний стан позивача, наявність у ОСОБА_1 нової сім`ї та той факт, що на даний час на утриманні ОСОБА_1 знаходиться дружина та малолітня донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , скаржник вввжає, що об`єктивним розміром аліментів, який спроможний сплачувати відповідач є 1/5 частина заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Представник позивача надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що наведені відповідачем обставини щодо народження дитини від другого шлюбу не впливають на питання, що стосуються аліментів на дітей від першого шлюбу. З декларацій за 2018-2019 роки, наданих відповідачем вбачається, що доходи ОСОБА_1 з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів значно збільшилися, натомість доказів погіршення матеріального стану, у тому числі у зв`язку з народженням дитини відповідачем суду не надано. Відповідач на даний час є власником квартири, гаража та двох автомобілів, обслуговування яких потребує значних коштів, проте починаючи з 2017 року на дітей він сплачував 50% від прожиткового мінімуму (888,50 грн. на дитину), що є мінімальним гарантованим розміром аліментів, встановленим законом, якого не вистачає для забезпечення нормального рівня догляду та виховання дітей. Всі витрати на дітей постійно несе лише позивачка, при цьому відповідач сплачує виключно аліменти та не приймає участі у фінансуванні навчальних закладів, де навчаються діти, закладів охорони здоров`я, де діти проходять обстеження.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було сплачено суму на утримання ОСОБА_5 в період з 13.07.2018 року по 24.06.2020 року на загальну суму - 163 335, 00 грн., а також на утримання ОСОБА_4 в період з 13.07.2018 року по 14.05.2020 року на загальну суму - 201 212, 00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями та платіжними дорученнями. Витрати позивача на утримання їхніх спільних з відповідачем дітей збільшились, діти відвідують Київську дитячу школу мистецтв №2 імені Михайла Вериківського, навчальний заклад «Європейський колегіум дошкільної освіти «Маленька Європа», регулярно проходять планову перевірну здоров`я у ТОВ «Гемафонд Медичний центр». Таким чином, визначений судовим наказом Святошинського районного суду м. Києва від 21.12.2017 року розмір аліментів є недостатнім для матеріального утримання синів.

ОСОБА_1 є працездатною особою, має стабільний заробіток, оскільки згідно витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що він є фізичною особою - підприємцем.

Доказів, які б свідчили як про безумовну відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу у більшому розмірі, ніж було встановлено Святошинським районним судом м.Києва у судовому наказі від 21.12.2017 року на утримання своїх дітей, так і те, що він є непрацездатною особою, відповідачем суду не надано.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчать наявні в матеріалах справи копії свідоцтв про народження (а.с.11, 12).

Згідно судового наказу Святошинського районного суду м. Києві від 21.12.2017 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 19.12.2017 року до досягнення ними повноліття, що складає 888 грн. 50 коп. (а.с.14).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києві від 20серпня 2019 року виправлено описку у резолютивній частині судового наказу Святошинського районного суду м. Києва від 21 грудня 2017 року, ухваленого у справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментівна утримання двох дітей. (а.с.15).

Постановою Київського апеляційного суду від 24.06.2020 року ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20 серпня 2019 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.16-18).

Як на підставу позовних вимог про збільшення розміру аліментів на утримання дитини позивач вказує, що визначений за судовим наказом розмір аліментів є недостатнім для матеріального утримання синів.

Судом встановлено, що позивачем було сплачено суму на утримання ОСОБА_5 в період з 13.07.2018 року по 24.06.2020року на загальну суму - 163 335, 00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями та платіжними дорученнями (а.с.32-52), а також на утримання ОСОБА_4 в період з 13.07.2018 року по 14.05.2020 року на загальну суму - 201 212, 00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями та платіжними дорученнями (а.с.53-77).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. (Постанова Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19).

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В той же час як позивачка вказує, що її дохід не дозволяє у повній мірі забезпечити дітей всім необхідним для їхньогоповноцінного розвитку.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є працездатною особою, має стабільний заробіток, оскільки згідно витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що він є фізичною особою - підприємцем (а.с.22-24).

Доказів, які б свідчили як про безумовну відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу у більшому розмірі, ніж було встановлено Святошинським районним судом м.Києва у судовому наказі від 21.12.2017 року на утримання своїх дітей, так і те, що він є непрацездатною особою, відповідачем суду не надано.

Витрати позивача на утримання їхніх спільних з відповідачем дітей збільшились, діти відвідують Київську дитячу школу мистецтв №2 імені Михайла Вериківського, навчальний заклад «Європейський колегіум дошкільної освіти «Маленька Європа», регулярно проходять планову перевірну здоров`я у ТОВ «Гемафонд Медичний центр».

З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, суд дійшов правильного висновку про збільшення розміру стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, а в подальшому в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і до досягнення ним повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Доводи апеляційної скраги про те, що матеріальний стан відповідача змінився, враховуючи, що на його утриманні перебуває дружина та малолітня донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від другого шлюбу, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки зміна сімейного стану відповідача, а саме народження ІНФОРМАЦІЯ_3 дитини - ОСОБА_6 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, який підлягає стягненню на дітей відповідача від першого шлюбу.

Апеляційний суд звертає увагу, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Твердження скаржника про те, що з моменту видачі судового наказу про стягнення аліментів матеріальний стан відповідача не покращився, апеляційний суд не приймає до уваги.

Як вбачається з матеріалів справи, на даний час ОСОБА_1 є власником квартири та двох автомобілів. Крім того, згідно декларацій за 2018-2019 роки, наданих відповідачем, вбачається зростання його доходів.

Доводи скаржника про те, що він постійно бере участь у вихованні дітей, несе додаткові витрати на їх утримання, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки доказів відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України на підтвердження вказаних доводів скаржником суду не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що при визначенні розміру аліментів необхідно врахувати матеріальний стан ОСОБА_3 , оскільки він є значно кращим за матеріальний стан відповідача, апеляційний суд не приймає до уваги.

Судом встановлено, що всі витрати на дітей несе позивачка ОСОБА_3 . Відповідач ОСОБА_1 маючи бізнес, нерухомість, два автомобілі сплачує на дітей лише встановлені судом аліменти в розмірі 888 грн. 50 коп. на дитину, що на думку суду не є достатньою сумою для утримання дитини.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону утримувати дитину до досягнення нею повноліття зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Апеляційним судом, як і судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 спроможний надавати допомогу на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх його доходів, доказів протилежного відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.

Інших доводів в чому полягає незаконність та необґрунтованість рішення суду апеляційна скарга не містить.

За встановлених обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 3 березня 2021 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Заришняк Г.М.

Мараєва Н.Є.