ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 лютого 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 745/700/20

Головуючий у першій інстанції Смаль І. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/284/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючої-судді Шитченко Н.В.,

суддів Мамонової О.Є., Висоцької Н.В.,

із секретарем Шкарупою Ю.В.,

позивач: Акціонерне товариство «Чернігівобленерго»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» на рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії,

місце ухвалення судового рішення смт Сосниця,

час проголошення рішення 11 год. 50 хв,

дата складення повного тексту рішення суду першої інстанції 27 листопада 2020 року.

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року АТ «Чернігівобленерго» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача вартість необлікованої електричної енергії в розмірі 19 839,34 грн. Заявлені вимоги вмотивовані тим, що 18 січня 2020 року при перевірці приладів обліку електроенергії по АДРЕСА_1 був виявлений факт самовільного підключення електроустановок, які не є власністю оператора системи розподілу, з порушенням схеми обліку електроенергії шляхом улаштування додаткового відгалуження. Того ж дня за даним фактом в присутності відповідача, який на момент перевірки знаходився у будинку, був складений акт про порушення № 170118 та в подальшому була розрахована вартість електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, яка в добровільному порядку ОСОБА_1 не сплачена.

Рішенням від 23 листопада 2020 року Сосницький районний суд у задоволенні позовних вимог АТ «Чернігівобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії відмовив. Стягнув з АТ «Чернігівобленерго» на користь позивача 3 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі АТ «Чернігівобленерго», посилаючись на неповноту встановлення фактичних обставин справи та ненадання належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що відповідач добровільно допустив представників АТ «Чернігівобленерго» на територію господарства для проведення перевірки і в подальшому, в присутності двох представників оператора системи, власноруч підписав складений акт про порушення, тим самим погодившись з викладеними у акті обставинами щодо самовільного підключення.

Представник товариства зазначає, що під час складання акту відповідач повідомив, що він є новим власником будинку, хоча правовстановлюючих документів на житловий будинок не надав. Жодних тверджень з його боку про те, що у будинку він проживає на умовах оренди, в ході складання акту не було.

Звертає увагу, що факт тимчасового проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 підтверджується довідкою Бутівської сільської ради.

Указує на ту обставину, що при проведенні 15 травня 2019 року попереднього контрольного огляду в указаному домогосподарстві в присутності дружини відповідача фактів самовільного підключення до електромережі або інших порушень ПРРЕЕ виявлено не було.

У наданому відзиві ОСОБА_1 , вважаючи доводи апеляційної скарги необґрунтованими, просить залишити її без задоволення, а судове рішення без змін. Доводи відзиву зводяться до відсутності у матеріалах справи доказів протиправної поведінки відповідача, причинного зв`язку між шкодою та його поведінкою, а також до безпідставності тверджень позивача, що ОСОБА_1 є споживачем послуг, оскільки проживає у будинку.

Відповідач зазначає, що разом зі своєю сім`єю зареєстрований та фактично мешкає у м. Києві, але у зв`язку із запровадженням на території України карантину був вимушений виїхати з міста та орендувати для тимчасового проживання житловий будинок у с. Бутівка у його власника ОСОБА_2 , на яку й відкритий особовий рахунок за споживання електроенергії. Домовленість щодо оренди будинку відбулась в усній формі.

Указує, що після виявлення факту самовільного підключення він наголошував на тому, що не має до цього жодного відношення і пояснював, що лише орендує житловий будинок у тому стані, в якому садиба була при господарі. Не зважаючи на це, в акті його було зазначено новим власником житла. Лише після погроз інспекторів про можливе відключення будинку від електропостачання він підписав акт, зважаючи на те, що у будинку проживало шестеро його дітей, найменшому з яких не виповнилося ще й року.

Стверджує, що у позивача немає жодних підстав заявляти до нього вимоги про відшкодування завданих збитків, оскільки він не являється власником будинку, договір про користування електричною енергією від 28 серпня 2000 року укладений з ОСОБА_2 , за умовами якого саме остання зобов`язалась дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх внутрішніх електромереж. Договір на час розгляду справи не розірваний. У свою чергу з ним жодного договору про користування електричною енергією не укладалось, отже він не є споживачем послуг, які надає позивач, тому і не має перед ним жодних зобов`язань.

Також просив стягнути з позивача понесені ним витрати на правову допомогу у суді апеляційної інстанції, які документально підтверджені.

Ухвалою від 11 лютого 2021 року Чернігівський апеляційний суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 365 ЦПК України залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 (а.с. 107-109).

Третьою особою відзив на апеляційну скаргу у встановлений строк не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а рішення суду скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову АТ «Чернігівобленерго», суд першої інстанції виходив з безпідставності заявлених до ОСОБА_1 вимог, зважаючи на те, що на підставі договору про користування електричною енергією від 28 серпня 2000 року саме ОСОБА_2 є споживачем електроенергії по АДРЕСА_1 , отже вона була зобов`язана контролювати правильність користування електроенергією у вказаному будинку і нести відповідальність у разі порушення норм і правил, що регулюють ринок електроенергії.

Районний суд указав, що відповідач за місцем виявлення порушення не зареєстрований, проживає у будинку тимчасово, і жодних доказів на підтвердження існування між сторонами будь-яких правовідносин не надано. Також суд відхилив твердження АТ «Чернігівобленерго» про те, що відповідач є користувачем електроенергії, оскільки наявна у матеріалах справи обігова відомість здійснена по особовому рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_2 , а докази сплати вартості електроенергії саме ОСОБА_1 відсутні.

Також суд констатував, що у відповідності до ст. 12 ЦПК України доведення обставин, що є підставою позову за ст. 1166 ЦК України, покладається на позивача, яким жодних доказів того, що шкода заподіяна внаслідок протиправний дій відповідача, не надано.

З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, виходячи з наступного.

У справі встановлено, що 28 серпня 2000 року між ОСОБА_2 та ВАТ ЕК «Чернігівобленерго», правонаступником якого є АТ «Чернігівобленерго», був укладений договір про користування електричною енергією, яка постачається до будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 11-12).

За умовами вказаного договору постачальник постачає електричну енергію споживачеві, а споживач електричної енергії зобов`язується, крім іншого, дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про користування електричною енергією, забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх внутрішніх електромереж, електроустановок та побутових електроприладів, а також оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами у терміни, передбачені цим договором.

З довідки Бутівської сільської ради від 09 липня 2020 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 тимчасово проживає ОСОБА_1 , за цією адресою не зареєстрований (а.с. 6).

18 січня 2020 року працівниками Бахмацького РЕМ АТ «Чернігівобленерго» при перевірці житлового будинку по АДРЕСА_1 у присутності ОСОБА_1 було виявлено порушення п. 8.4.2.7 Правил роздрібного ринку електроенергії (далі ПРРЕЕ), а саме, самовільне підключення до мереж електропостачальника.

По факту виявленого порушення був складений акт про порушення № 170118 від 18 січня 2020 року, у якому зазначено, що ОСОБА_1 здійснив самовільне підключення електроустановок до електромережі, що не є власністю оператора системи, з порушенням схеми обліку електроенергії шляхом улаштування додаткового відгалуження. Самовільне підключення виконане відкритим способом прокладання. Електроенергія споживається, засобом обліку не враховується. Місце підключення додаткового відгалуження виявлено та знаходиться на вводі у приміщення будинку між ввідними ізоляторами і вхідними клемами лічильника (а.с. 7-9). Крім того, до акту додано схему електропостачання споживача, на якій зображена точка самовільного підключення (а.с. 10).

Зі змісту акту вбачається, що акт був складений у присутності двох представників Бахмацького РЕМ АТ «Чернігівобленерго» Безлюдного Д.В. та ОСОБА_3 , а також відповідача ОСОБА_1 , який власноруч підписав акт. Також у акті зазначено, що комісія оператора системи з розгляду складеного акту про порушення буде проводити засідання 30 січня 2020 року о 13 год за адресою: АДРЕСА_2 . У разі неявки на засідання комісії цей акт розглядається без участі споживача або уповноваженої особи. Споживачу було роз`яснено його право внести свої зауваження та заперечення до акту, яким останній не скористався, оскільки з приводу викладених у акті обставин зазначений акт заперечень чи зауважень ОСОБА_1 не містить.

11 березня 2020 року відбулось засідання комісії ВП Бахмацького РЕМ по розгляду актів про порушення ПРРЕЕ, на якому був розглянутий акт про порушення № 170118 від 18 січня 2020 року (а.с. 15). З протоколу засідання вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім на засіданні.

За результатами розгляду акту про порушення комісія прийняла рішення, що при проведенні перевірки 18 січня 2020 року встановлено порушення ПРРЕЕ, а саме, виявлено самовільне підключення електроустановок до електромережі, що не є власністю оператора системи з порушенням схеми обліку електроенергії, шляхом улаштування додаткового відгалуження. Самовільне відгалуження виконане відкритим способом прокладання мідним дротом перерізом 1,5 мм2. Електроенергія споживається, засобом обліку не враховується. Місце підключення додаткового відгалуження виявлено, знаходиться на вводі у приміщення будинку між ввідними ізоляторами і вхідними клемами лічильника. Розрахунок, який проведений згідно з п.п. 7 п. 8.4.2 ПРРЕЕ за формулою 8 з 20 липня 2019 року на суму 19 839,34 грн вважати дійсним та вручити споживачу на оплату.

Відповідно до розрахунку вартість безобліково спожитої електроенергії по акту № 170118 від 18 січня 2020 року становить 19 839,34 грн. Розрахунок проведений за 182 дня, що передували порушенню, час використання самовільного підключення протягом доби 8 год. ОСОБА_1 від підпису відмовився, рахунок отримав 11 березня 2020 року (а.с.16-17).

15 квітня 2020 року з метою досудового врегулювання спору ОСОБА_1 була направлена письмова претензія про необхідність сплати завданих збитків у сумі 19 839,34 грн (а.с. 20-22).

Відповідно до повідомлення головного адміністратора Борзнянського ЦОК від 14 липня 2020 року за особовим рахунком НОМЕР_1 , відкритим по АДРЕСА_1 , на протязі 2019-2020 років проводились оплати на загальну суму 1 807,94 грн, у тому числі: 23 вересня 2019 року в сумі 1 607,94 грн та 25 травня 2020 року в сумі 200 грн (а.с. 23).

З наданого на запит апеляційного суду повідомлення Сосницької селищної ради вбачається, що ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 . 20 липня 2011 року знята з реєстрації та вибула за межі району. Правовстановлюючі документи на житловий будинок за указаною адресою та інформація про власника будинку відсутні (а.с. 117).

Згідно з довідками Коропської селищної ради від 15 лютого 2021 року №№ 111, 112 ОСОБА_2 , 1930 року народження, з 04 серпня 2011 року по 27 вересня 2018 року, та з 31 січня 2020 року по теперішній час зареєстрована по АДРЕСА_3 . У період з 29 вересня 2018 року по 31 січня 2020 року була зареєстрована по АДРЕСА_4 (а.с. 120, 121).

Відповідно до копії розписки, надісланої третьою особою до апеляційного суду, ОСОБА_1 20 травня 2018 року в присутності свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 передав громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 гроші в сумі 35 000 грн за будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 119).

Звернувшись з позовом про стягнення вартості необлікованої електричної енергії, АТ «Чернігівобленерго» зазначало про те, що відповідач, являючись користувачем електричної енергії по АДРЕСА_1 та проживаючи у житловому будинку, самовільного підключився до електромережі шляхом улаштування додаткового відгалуження, у зв`язку з чим електроенергія споживалась, але не обліковувалась. Відшкодувати завдану шкоду у розмірі 19 839,34 грн у добровільному порядку ОСОБА_1 не погоджується.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

У відповідності до приписів ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 (далі Правила), відповідно до п. 2 якої укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Пунктом 2.1.3. Правил визначено, що ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач. Споживачі укладають договір споживача про розподіл (передачу) електричної енергії шляхом приєднання до публічного договору за наявності паспорта точки розподілу. У разі надання послуги з приєднання до електричних мереж ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є оператор системи.

Згідно з п. 2.1.7 у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії споживач не має права використовувати електричну енергію із системи розподілу/передачі та має подати оператору системи письмову заяву про припинення розподілу/передачі електричної енергії на його об`єкт. Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.

У разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 8 до Правил (пункт 8.2.5 Правил).

Крім того, ст. 77 ЗУ «Про ринок електричної енергії» встановлено відповідальність за порушення законодавства, що регулює функціонування ринку електричної енергії, а учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку електричної енергії зокрема є: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень ст.ст. 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши у повній мірі вищенаведені норми та вивчивши обставини справи, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «Чернігівобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії за наявністю для цього законних підстав не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам закону.

Так, за матеріалами справи встановлено, що 28 серпня 2000 року ОСОБА_2 уклала з АТ «Чернігівобленерго» договір про користування електричною енергією, яка постачається до будинку по АДРЕСА_1 . Дана особа була зареєстрована та фактично проживала за указаною адресою, але з 20 липня 2011 року знята з реєстрації та вибула за межі району.

Після залучення до участі у справі у якості третьої особи ОСОБА_2 , її дочка ОСОБА_8 (родинні зв`язки підтверджуються долученими копіями свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу та паспорту (а.с. 127-130)) надіслала до апеляційного суду заяву, в якій зазначила, що її мати проживає у АДРЕСА_3 з 2011 року і за цей період часу з населеного пункту нікуди не виїжджала. За станом свого здоров`я вона потребує постійного догляду у зв`язку з неможливістю самостійно пересуватися. Житловий будинок по АДРЕСА_1 20 травня 2018 року за усною домовленістю продала ОСОБА_1 , тому до указаного будинку не має ніякого відношення (а.с. 123).

У зазначеному житловому будинку протягом певного часу без реєстрації разом із своєю сім`єю проживає ОСОБА_1 , яким не оспорюється як указана обставина, так і факт користування ним електричною енергією.

Суд першої інстанції, указуючи споживачем послуг з постачання електричної енергії саме ОСОБА_2 , питання про її залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, не обговорював, хоча наведений висновок суду зумовлює для ОСОБА_2 відповідні правові наслідки.

Разом з тим, апеляційний суд виходить з того, що за змістом п. 1.2.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКЕРКП України від 14 березня 2018 року № 312 (далі Постанова) визначено, що постачання електричної енергії здійснюється постачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими правилами порядку. Цю норму процитував і суд першої інстанції у рішенні, не звернувши увагу на те, що правилами визначено, що договір про постачання електричної енергії укладається в установленому саме цими Правилами порядку.

Зокрема п. 2 Правил визначено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії споживач не має права використовувати електричну енергію із системи розподілу/передачі та має подати оператору системи письмову заяву про припинення розподілу/передачі електричної енергії на його об`єкт. Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.

Таким чином, законодавець не вимагає укладення окремого письмового договору на постачання електричної енергії, указуючи, що укладення таких договорів відбувається шляхом приєднання до публічних договорів, а діями, які свідчать про таке приєднання, є вчинення будь-яких дій, які свідчать про бажання укласти договір, зокрема документально підтверджене споживання електричної енергії.

У справі встановлено і відповідачем не заперечується, що право власності на садибу не оформлено, тобто її юридичного власника не існує, а ОСОБА_1 з родиною без реєстрації проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 і споживає електроенергію. Факт споживання електроенергії не заперечує сам відповідач, указуючи в апеляційній скарзі на те, що підписав акт про порушення через погрози представників позивача про можливе відключення електроенергії у будинку.

Наведене, на думку апеляційного суду, свідчить про існування між АТ «Чернігівобленерго» та відповідачем договірних відносин шляхом приєднання останнього до публічних договорів приєднання на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією. Крім того, на підтвердження існування між сторонами відносин з приводу постачання та користування електроенергією свідчить, на думку суду, і той факт, що протягом 2019-2020 років за споживання електроенергії по АДРЕСА_1 сплачувались кошти на загальну суму 1 807,94 грн. Зважаючи на те, що ОСОБА_2 тривалий час не зареєстрована і не проживає у будинку, доказів того, що оплата за спожиту електроенергію проводилась не ним, відповідачем не надано.

Відповідно до акту про порушення № 170118 від 18 січня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 був виявлений факт самовільного підключення до мереж електропостачання шляхом улаштування додаткового відгалуження. Указаний акт є належним доказом вчинення відповідачем самовільного підключення, оскільки складений відповідно до п. 8.2.5 ПРРЕЕ, які діяли на час складання акту. Зазначений акт у встановленому порядку нечинним не визнаний.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що він не порушував правил користування електричною енергією та не здійснював самовільного підключення до мереж енергопостачальника спростовуються матеріалами цивільної справи, за якими 15 травня 2019 року у господарстві по АДРЕСА_1 у присутності дружини відповідача проводився контрольний огляд вузла обліку електроенергії, у ході якого жодних порушень ПРРЕЕ виявлено не було (а.с. 18). Отже, наявність акту від 15 травня 2019 року та акту про порушення від 18 січня 2020 року спростовує твердження ОСОБА_1 про те, що він експлуатує житловий будинок у тому стані, в якому садиба існувала при ОСОБА_2 , оскільки саме після травня 2019 року в будинку був виявлений факт самовільного підключення до електромережі.

Крім цього, з акту № 120021977 від 15 травня 2019 року вбачається, що огляд проводився у присутності ОСОБА_9 дружини відповідача, яка надала дозвіл на огляд, що дає апеляційному суду підстави дійти висновку, що подружжя ОСОБА_10 , проживаючи у житловому будинку якнайменше з травня 2019 року, з того часу визначало себе, як господарі домоволодіння. Наведеним актом спростовуються й доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, про те, що у житловому будинку він з сім`єю почали проживати тільки після запровадження на території України карантину.

Дійшовши висновку про обов`язок позивача доводити факт завдання шкоди саме внаслідок протиправних дій відповідача, суд першої інстанції не врахував того, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З аналізу ч. 2 ст. 1166 ЦК України та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Таким чином, суд вважає, що за обставинами цієї конкретної справи саме ОСОБА_1 повинен був доводити відсутність в його діях протиправної поведінки під час споживання електричної енергії, проте доказів, які б підтверджували непричетність відповідача до самовільного підключення до мереж електропостачання, незаконність дій працівників Борзнянського РЕМ під час складання акту про порушення від 18 січня 2020 року і нарахування збитків, ані районному суду, ані суду апеляційної інстанції відповідачем надано не було.

Апеляційний суд вважає помилковими посилання суду першої інстанції на висновки, викладені в постановах ВС № 509/3536/15-ц від 11 вересня 2019 року, № 473/3724/16-ц від 21 листопада 2018 року та № 477/146/17 від 11 березня 2019 року, оскільки за обставинами цих справ відповідачі являлись власниками садиб, де були виявлені порушення в галузі споживання електричної енергії, а відносини між сторонами врегульовувались Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими КМУ від 26 липня 1999 року № 1357. При вирішенні цієї справи суд виходить з того, що право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано, а відносини між сторонами регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКЕРКП України від 14 березня 2018 року № 312.

Беручи до уваги неправильне застосування районним судом норм матеріального права, апеляційний суд, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов АТ «Чернігівобленерго» про стягнення вартості необлікованої електричної енергії.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і задовольняє позов у повному обсязі, відповідно до вищенаведених правил належить провести розподіл судових витрат пропорційно задоволеним вимогам, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Чернігівобленерго» 2 102 грн у рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 3 153 грн за розгляд справи судом апеляційної інстанції, а всього на загальну суму 5 255 грн.

Ураховуючи задоволення позову АТ «Чернігівобленерго» у повному обсязі, клопотання ОСОБА_1 у відзиві про відшкодування витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції не вирішується.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» задовольнити.

Рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2020 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (14000, м. Чернігів, вул. Гонча, 40, ) вартість необлікованої електроенергії в сумі 19 839 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот тридцять дев`ять) грн 34 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (14000, м. Чернігів, вул. Гонча, 40, ) судовий збір 5 255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 03 березня 2021 року.

Головуюча: Судді: