Справа № 587/71/21
РІШЕННЯ
04 березня 2021 року Сумський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Гончаренко Л.М., за участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, треті особи: Сумська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування
Представник позивача адвокат Мазурова К.Д. звернулася до суду з вказаним позовом та заявлені вимоги мотивує тим, що у 2000 році помер батько позивачки ОСОБА_3 та після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на право на земельну частку (пай) розміром 3,54 умовних кадастрових гектарів згідно сертифікату серії СМ № 014470 від 10.04.1996 року. Дружина померлого ОСОБА_4 та його донька ОСОБА_1 прийняли спадщину за законом як спадкоємці першої черги. У 2014 році померла ОСОБА_4 , яка за життя склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповідала доньці ОСОБА_1 , позивачці по справі. При зверненні до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну частку (пай) розміром 3,54 умовних кадастрових гектарів в цілому після смерті батька ОСОБА_5 , позивачці було відмовлено у зв`язку з тим, що після його смерті спадщину прийняли два спадкоємця за законом першої черги вона, як донька, та дружина ОСОБА_4 в рівних частках кожна, проте у 2006 році нотаріусом було видано позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом як єдиній спадкоємиці, без врахування інших спадкоємців, а тому порушено визначення кола спадкоємців.
А тому просить суд визнати за позивачкою ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 3,54 умовних кадастрових гектарів, що підтверджується сертифікатом серії СМ № 014470 від 10.04.1996 року та зареєстрований за № 492 від 11.04.1996 року, про що зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Сумською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ «Маяк», виданий на підставі рішення Сумської районної державної адміністрації №111 від 08.04.1996 року, в порядку спадкування після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Представник Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області в судове засідання не з`явився, від сільського голови у матеріалах справи мається відзив на позовну заяву та надійшло клопотання, в якому просить справу розглянути на розсуд суду та без участі представника сільської ради.
Представник Сумської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, від завідувача надійшла заява, в якій просить справу розглядати без участі представника.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, щодо позовних вимог не заперечує.
Суд, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 є батьком позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с. 11).
Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 29 вересня 1984 року позивачка ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 12).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9) та після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.
За життя ОСОБА_5 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Маяк», розміром 3,54 в умовних кадастрових гектарах, яке посвідчене сертифікатом серії СМ № 014470, виданим 10.04.1996 року Сумською районною державною адміністрацією на підставі рішення Сумської райдержадміністрації від 08.04.1996 року № 111 (а.с. 14).
Як вбачається з довідки-характеристики, виданої Верхньосироватською сільською радою Сумського району Сумської області № 2016/03-29 від 02.11.2020 року, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , до смерті та на момент смерті був зареєстрований і фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті мав склад сім`ї: дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; зять ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; онука ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; онука ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; онука ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; онука ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , онук ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_11 . Заповіт від імені ОСОБА_5 виконавчим комітетом Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області не складався і не посвідчувався (а.с. 16).
Як вбачається з копії спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , дружина померлого ОСОБА_4 звернулася до нотаріальної контори з заявою від 02.04.2001 року, що після померлого чоловіка спадщину вона фактично прийняла, але юридично оформляти не бажає. Також наявна заява від 26.03.2001 року сина померлого ОСОБА_2 , відповідно до якої він не бажає скористатись правом на спадкове майно та не заперечує щодо одержання свідоцтва про право на спадщину його сестрою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_12 донька померлого ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на права на пайовий фонд майна ПП Агрофірма «Надія» (а.с. 40-42).
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10) та після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.
За життя, 11 лютого 2008 року ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно вона заповідала ОСОБА_1 (а.с. 13).
Як вбачається з довідки-характеристики, виданої Верхньосироватською сільською радою Сумського району Сумської області № 2140/03-29 від 03.12.2020 року, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_13 , до смерті та на момент смерті була зареєстрована і фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті мала склад сім`ї: дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; онука ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; онука ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; онука ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , онук ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , правнук ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_14 . Заповіт від імені ОСОБА_4 складався і посвідчувався виконавчим комітетом Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області 11.02.2008 року за р. №115. Заповіт не скасовувався і не змінювався (а.с. 17).
15 січня 2021 року представник позивачки звернулася до державного нотаріуса Сумської районної нотаріальної контори Блошенко В.І. з питання видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), що знаходиться в САПТЗТ «Маяк», Сумського району, Сумської області в цілому, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що після його смерті спадщину прийняли два спадкоємця за законом першої черги донька ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_4 в рівних частках кожна. Разом з тим, у 2006 році державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_1 як єдиній спадкоємиці, без врахування прав інших спадкоємців (а.с. 24).
Відповідно до пункту 3.1. листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України).
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Згідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вбачається, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК).
Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України.
Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.
Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.
На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.
Враховуючи те, що спадкодавець ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за життя набули право на земельну частку (пай), а тому наявні усі підстави для визнання права власності на земельну частку (пай) за позивачкою ОСОБА_1 , яка є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_4 .
Керуючись ст. ст. 1216-1218, 1261, 1296 ЦК України та ст. ст. 89, 259, 263, 264, 265 ЦПК України суд,
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , мешканкою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) розміром 3,54 умовних кадастрових гектарів, що підтверджується сертифікатом серії СМ № 014470 від 10.04.1996 року, зареєстрованим за № 492 від 11.04.1996 року, про що зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Сумською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ «Маяк», виданий на підставі рішення Сумської районної державної адміністрації №111 від 08.04.1996 року, в порядку спадкування після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.М. Гончаренко