Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1579/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2021 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Осадчій А.Ю.

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача

адвоката Топор І.О.,

представника відповідача

адвоката Бобер Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих злочином.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18 листопада 2017 року, близько 9.00 години ранку під час проведення облавного полювання в місці знаходження лісонасадження, яке розташоване в адміністративних межах Суботівської сільської ради неподалік автошляху Р-10 під`їзду с.Суботів та грунтової дороги с.Суботів - с.Іванівка, Чигиринського району, Черкаської області, ОСОБА_2 в порушення вимог «Положення про правила проведення полювань, поводження із зброєю та порядок видачі ліцензій на добування мисливських тварин», затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 17.10.2011 №549, зійшовши з номеру стрілецької лінії, де він був поставлений розпорядником полювання - старшим єгерем Чигиринського районного добровільного товариства мисливства та рибальства ОСОБА_3 , при цьому зробивши хибний висновок про те, що неподалік з`явився звір, у порушення зазначених правил взяв свою мисливську рушницю, що згідно висновку експерта № 1/2893 від 11.12.2017 являється гладкоствольною вогнепальною зброєю - одноствольною багатозарядною мисливською рушницею «АТА АRМS», 12 калібру, моделі «НЕО 12» промислового виробництва Туреччина, промисловий номер № НОМЕР_1 та доставши патрон, споряджений шротом і заборонений на полюванні парнокопитних тварин, у патронник, з метою вцілити в дичину, не дотримуючись визначеного напрямку стрільби та сектору обстрілу, достовірно знаючи, що з боку нього знаходиться на номері ще один стрілець, унаслідок злочинної самовпевненості, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відведення, всупереч заборони стріляти на шум, шарудіння та по невиразно видимій цілі, здійснив близько 4-5 пострілів у напрямку місця знаходження ОСОБА_1 . При цьому, влучив у нього, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: рани передньої поверхні шиї, яка проникає в трахею, стравохід, грудну клітку з ушкодженням третього грудного хребця, попаданням крові та повітря в межистіння, вказані ушкодження виникли від пострілу зі зброї спорядженої металевою кулею та згідно висновку експерта № 02-01-62 від 15.01.2017року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя.
Звертає увагу суду, що своїми умисними діями, ОСОБА_2 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України - необережне тяжке тілесне ушкодження.Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 10 грудня 2020 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, на підставі ст. 49 КК України. Кримінальне провадження закрито.Між тим, цивільний позов ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.
Крім того, зазначає, що ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2020 року з ОСОБА_2 на його користь стягнуто процесуальні витрати, пов`язані з наданням правової допомоги по даному кримінальному провадженню в розмірі 20000гривень.Позивач зауважує, що відповідач по справі звільнений від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження не звільняє його від відповідальності за заподіяння матеріальних збитків та моральної шкоди.
Разом з тим, вказує, що відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які забрали законної сили - є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2020 року встановлена вина відповідача і в силу вищевказаної норми процесуального права вона не підлягає доведенню.
Акцентує увагу суду, що відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.За таких обставин, позивач і пред`являє позов в порядку цивільного судочинства.Також додає, що згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.Так, по даному кримінальному провадженню він є потерпілим, так як в результаті вчинення кримінального правопорушення йому завдано матеріальних збитків та моральну шкоду.
В продовження обґрунтування своєї позиції, вказує, що з 18 листопада 2017 року по 13 грудня 2017 року він перебував на стаціонарному лікуванні з торакальному відділенні КЗ «Обласна лікарня Черкаської міської ради» з діагнозом: «Кульове вогнепальне сліпе поранення шиї та грудної клітини з ураженням трахеї, стравоходу Тh3. Напружений пневмомедіастінум, гематома межистіння. 18.11.2017 року відбулася операція. Бокова правобічна торатокомія, медіастонотомія, видалення гематоми межистіння, ревізія трахеї та стравоходу, ПХО вхідного отвору. Правобічна стравохідно-плевральна нориця, правобічний обмежений гідро пневмоторакс, правобічний поліосумкований плеврит. Серома п/о рани. Сматогенний психоз». Вказане підтверджується випискою з історії хвороби №13559.
Крім того, позивач звернув увагу, що з 02 лютого 2018 року по 12 лютого 2018 року він перебував на обстеженні та лікуванні в неврологічному відділенні Черкаської центральної лікарні з діагнозом: «після травматична торакалгія (кульове вогнепальне сліпе поранення шиї та грудної клітини 18.11.2017 року, стійко виражений больовий синдром». Даний факт підтверджується випискою з історії хвороби стаціонарного хворого №790.З 13 лютого 2018 року по 27 лютого 2018 року він перебував на стаціонарному лікуванні в торакальному відділенні КЗ «Обласна лікарня Черкаської міської ради» з діагнозом: «Стан після правобічної торокотомії з приводу вогнепального поранення шиї та грудної клітини з ушкодженням трахеї та стравоходу. Адгезивний плеврит справа, торакалгія справа..». Вказане підтверджується випискою з історії хвороби №2066.
Між тим, зауважив, що з 27 лютого 2018 року по 10 квітня 2018 року він перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Черкаська міська інфекційна лікарня» Черкаської міської ради. Вказане підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №3248. З 26 квітня 2018 року по 10 травня 2018 року він перебував на лікуванні в торакальному відділенні КЗ «Обласна лікарня Черкаської міської ради» з діагнозом: «Післятравматичний фіброз в/частки правої легені. Адгезивний плеврит праворуч. Стан після торатокомії справа 18.11.2017р. з приводу кульового вогнепального поранення грудної клітки та шиї з ураженням трахеї, стравоходу та Тh3, правобічної стравохідно-плевальної нориці, правобічного гідро пневмотораксу. Легенева недостатність II по рестрективному типу. ХЛС, СН І субкомпенсація із збереженою функцією лівого шлуночку. Торакалгія праворуч. Стороннє тіло (куля) Тh3, вертебралгія». Вказане підтверджується випискою з історії хвороби №5359.
Так, позивач повідомляє, що за період лікування ним витрачено 38611,97гривень. Розмір матеріальних збитківпідтверджується квитанціями, чеками, накладними та іншими документами, які долучаються ним до позовної заяви. Разом з тим, підсумовує, що кримінально - караними діями відповідача йому завдано величезної моральної шкоди, яка виражається в тому, що він став особою з інвалідністю. 05 липня 2018 року йому встановлено другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК. Його здоров`я непоправно погіршилось. Наголошує також, що шість місяців він перебував на лікуванні в різних медичних закладах. Фактично був прикутий до ліжка і не міг себе обслуговувати. Терпів біль і фізичні страждання. Пів року був майже в безпорадному стані і до теперішнього часу його здоров`я не поправилось. Запевняє, що до цього він був здоровою працездатною людиною. Забезпечував себе та свою сім`ю. В теперішній час не може повноцінно жити і працювати.
Крім того, акцентує увагу, що у нього в хребті залишилась куля, яку до цього часу не дістали. Лікарі бояться проводити операцію, так як ніхто не гарантує позитивного результату. Від цього він сильно страждає і фізично і морально, адже в будь-який момент куля може зрушитись і він може померти або стати прикутим до ліжка. В подальшому йому необхідні величезні кошти для проведення операції та реабілітації.Таким чином, зауважує, що в його житті настали істотні вимушені зміни, порушились нормальні життєві зв`язки, він змушений багато свого часу витрачати на усунення даних шкідливих наслідків. Крім того, зазначає, що він не може повноцінно харчуватись, так як змушений дотримуватись певної дієти, не може повноцінно виконувати навіть нескладну та нетяжку роботу. Наголошує, що у нього підростає малолітня донька, яку він навіть на руки не може взяти, так як йому протипоказано піднімати більше 10кг ваги.
Крім того, наголошує, що він та його сім`я в усьому собі відмовляли тільки для того, щоб його вилікувати та «поставити на ноги», також змушені були брати в борг кошти, так як лікування проводилось досить вартісне. В даний час він змушений ходити по судовим і правоохоронним органам, витрачаючи при цьому свій вільний час та кошти. Для усунення вказаних вище негативних наслідків йому потрібно тривалий час та докладання неймовірних зусиль. З моменту скоєння кримінального правопорушення пройшло вже більше трьох років, а відповідач по справі жодної копійки на відшкодування збитків не надав.Тож, завдану йому моральну шкоду, він оцінює в 300000,00 гривень. При цьому вважаючи, що саме такий розмір морального відшкодування буде розумним, справедливим, співмірним і відповідає тим негативним наслідкам, які настали в його житті.
Разом з тим, вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат складає 5000,00грн., які будуть витрачені ним на надання правничої допомоги, відповідні докази яких, будуть надано в судовому засіданні.
Зважаючи на викладене вище, посилаючись на ст.ст.16, 23,1166, 1167,1187 ЦК України, просить суд, стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальні збитки, завдані кримінальним правопорушенням в розмірі 38611,97грн. Крім того, просить стягнути з відповідача на свою користь моральну (немайнову) шкоду, завдану кримінальним правопорушення в розмірі 300000,00грн., а також стягнути витрати за надання правової допомоги адвокатом. Також покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 23.04.2021 позовну заяву прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду у відкритому засіданні за правилами загального позовного провадження. До того ж, сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи.

18.05.2021р., на виконання вимог ст. 178 ЦПК України, представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Бобер Д.О. подано до суду письмовий відзив від 17.05.2021 на позовну заяву, в якому свою позицію заперечення проти позову він обґрунтовує наступним.

Свою позицію обгрунтовує тим, що позивачем не доведено розмір матеріальної шкоди, яка підлягає до стягнення з відповідача. Тож, зауважує, що причинний зв`язок між витратами на лікування та понесеними внаслідок кримінального правопорушення тілесними ушкодженнями має доводитись відповідними медичними документам про призначення певних препаратів та процедур, їх кількість, якість, вартість. Однак до складу матеріальних збитків включено суму благодійних внесків Черкаському обласному відділенню міжнародного фонду допомоги хворим з наслідками травм та захворювань на суму 4 100 грн. Одночасно відсутні докази, що вказана організація здійснювала лікування позивача, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог в цій частині.
Крім того, автор відзиву звертає увагу, що надані чеки, щодо придбання лікарських засобів, призначення частини з яких не підтверджено медичною документацією, або взагалі не відносяться до лікарських засобів, зокрема: вода мінеральна, препарати, що стосуються виявлення вірусу гепатиту, мазі, препарат «Меропенем» (накладні 175 від 06.06.12.2017 та 154 від 30.11.2017).
Зауважує також на тому, що частина наданих чеків мають низьку якість друку, що позбавляє можливості встановлення їх змісту, деякі містять лише загальне позначення товару «медикаменти», що позбавляє можливості встановити, які саме лікарські засоби придбано. Також, товарний чек №зЗЗ-059016 від 30.03.2018, виданий ПП «Волошка сервіс» не містить ані підпису особи, якою здійснено продаж товару, ані печатки підприємства, що викликає обґрунтовані сумніви в його достовірності.
Акцентує увагу суду, що надані виписки з історії хвороби містять виключно назви відповідних препаратів, які призначено позивачу, однак не підтверджують дозування, необхідну кількість лікарських засобів конкретного виду, використаних в процесі лікування, що унеможливлює для суду встановлення причинного зв`язку між заподіянням шкоди та необхідністю придбання лікарських засобів, в кількості зазначеній позивачем в позовній заяві. Докази використання придбаних лікарських засобів в процесі лікування до позовної заяви також не долучено. Тож, враховуючи наведене, вважає, що в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальних збитків слід відмовити в зв`язку з недоведеністю.
Крім того, зауважує, що позивачем не доведено розмір відшкодування моральної шкоди з огляду на наступне. Так, позивач оцінює розмір завданої моральної шкоди в 300 000,00 грн. Між тим, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода може полягати, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Разом з тим, вказує, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Тож, зважаючи на викладене вище, автор відзиву вважає, що визначена позивачем сума відшкодування моральної шкоди не відповідає вимогам розумності та справедливості.Так, зокрема не враховано, що вчинене відносно позивача кримінальне правопорушення віднесене до категорії необережних. Відповідач є фізичною особою та не має змогу виплатити таку значну суму коштів навіть за декілька років. Запевняє, що частина доводів позивача щодо обґрунтування розміру моральної шкоди - є припущеннями, а саме щодо можливості виникнення подальших ускладнень, тощо.
Враховуючи наведене, вважає, що стягнення моральної шкоди в сумі 300000,00грн. позивачем не доведено. Тож, переконаний, що у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідь на відзив позивачем не подана.
Ухвалою суду від 21.05.2021 закрито підготовче засідання по справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 03.12.2021р. позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, - в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, - залишено без розгляду, на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Топор І.О. підтримав позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача в сумі 300000,00грн. та просив задовольнити у повному обсязі на підставі обгрунтування, що наведене у позовній заяві, а також з урахуванням доказів, які додані до неї.

Вказав, що 18.11.2017р. під час полювання, відповідач здійснив постріл і влучив у позивача. Дії відповідача кваліфіковано було за ст.128 КК України, адже завдано було тілесні ушкодження позивачу, які є тяжкими. Згідно ухвали Чигиринського районного суду Черкаської області від 10.12.2020р. звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, на підставі ст.49 КК України, що не є реабілітуючою обставиною. Кримінальне провадження закрито, цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином та витрат на правничу допомогу залишено без розгляду.

Додав, що злочином заподіяні тілесні ушкодження позивачу, з приводу яких він неодноразово був на стаціонарному лікуванні в медичних закладах. І зараз він амбулаторно лікується, адже куля в організмі позивач є до цього часу. Тож, розмір завданої моральної шкоди - 300000,00грн. вважає співмірним, так як позивач тривалий час був прикутий до ліжка, терпів фізичний біль та моральні страждання. Страждань завдано родичам та близьким позивача, адже вони про нього піклувалися.

Також представник позивача зауважив, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахованою у встановленому законом порядку не була, хоча він володів рушницею, яка є джерелом підвищеної небезпеки. Витрати на оплату правничої допомоги позивачем сплачено у розмірі 3000,00грн., судовий збір при подачі позову він не сплачував.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав думку свого представника, адвоката Топор І.О. та просив задовольнити позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди та стягнення судових витрат.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бобер Д.О. зазначив, що стосовно стягнення моральної шкоди з відповідача у сумі 300000,00грн. то вважає дану суму завищеною. Так, кримінальне правопорушення було вчинено відповідачем з необережності і вказана сума не є співмірною. Крім того, зауважив, що заявлена вимога про стягнення коштів за правничу допомогу в розмірі 3000,00грн. є не співмірною, в частині витраченого часу на складання даного позову.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча про час, дату та місце проведення розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. У матеріалах справи наявна заява його представника від 02.12.2021р., отримана судом 03.12.2021р., з якої вбачається прохання розгляд справи проводити за відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідно до висновку експерта №02-01/62 від 17.01.2018р., у ОСОБА_1 згідно наданих медичних документів, мали місце ушкодження: рана передньої поверхні шиї, яка проникає у трахею, стравохід, грудну клітку з ушкодженням третього грудного хребця, попаданням крові та повітря у межистіння. Вказані ушкодження виникли від пострілу зі зброї, спорядженої металевою кулею по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя (а.с.20-22).

10.12.2020р. згідно ухвали Чигиринського районного суду Черкаської області по справі №708/853/18, звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України (Необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження), на підставі ст.49 КК України (звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності). Кримінальне провадження закрито, цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином та витрат на правничу допомогу залишено без розгляду. Крім того, цивільний позов прокурора Чигиринського відділу Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області в інтересах держави в особі КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської міської ради» про стягнення витрат на лікування залишено без розгляду (а.с.40). Судове рішення набрало законної сили 18.12.2020р.

Варто зазначити, що зі змісту вказаного вище судового рішення вбачається, що за змістом обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000573 від 18.11.2017р. по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, ОСОБА_2 18 листопада 2017 року, близько 9.00 години ранку під час проведення облавного полювання в місці знаходження лісонасадження, яке розташоване в адміністративних межах Суботівської сільської ради неподалік автошляху Р-10 під`їзду до с.Суботів, Чигиринського району, Черкаської області, в порушення вимог «Положення про правила проведення полювань, поводження із зброєю та порядок видачі ліцензій на добування мисливських тварин», затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 17.10.2011 №549, зійшовши з номеру стрілецької лінії, де він був поставлений розпорядником полювання - старшим єгерем Чигиринського районного добровільного товариства мисливства та рибальства ОСОБА_3 , при цьому зробивши хибний висновок про те, що неподалік з`явився звір, у порушення зазначених правил взяв свою мисливську рушницю, що згідно висновку експерта № 1/2893 від 11.12.2017 являється гладкоствольною вогнепальною зброєю - одноствольною багатозарядною мисливською рушницею «АТА АRМS», 12 калібру, моделі «НЕО 12» промислового виробництва Туреччина, промисловий номер № НОМЕР_1 та доставши патрон, споряджений шротом і заборонений на полюванні парнокопитних тварин, у патронник, з метою вцілити в дичину, не дотримуючись визначеного напрямку стрільби та сектору обстрілу, достовірно знаючи, що збоку нього знаходиться на номері ще один стрілець, внаслідок злочинної самовпевненості, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відведення, всупереч заборони стріляти на шум, шарудіння та по невиразно видимій цілі, здійснив близько 4-5 пострілів у напрямку місця знаходження мисливця під №1 - ОСОБА_1 . При цьому, влучив у останнього, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: рани передньої поверхні шиї, яка проникає в трахею, стравохід, грудну клітку з ушкодженням третього грудного хребця, попаданням крові та повітря в межистіння, вказані ушкодження виникли від пострілу зі зброї спорядженої металевою кулею та згідно висновку експерта № 02-01-62 від 15.01.2017року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя.
Вказані дії стороною обвинувачення були кваліфіковані за ст.128 КК України необережне тяжке тілесне ушкодження (а.с.38-40).
Відповідно до ухвали Чигиринського районного суду Черкаської області від 24.12.2020р. по справі №708/853/18, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процесуальні витрати, пов`язані з наданням правової допомоги в розмірі 20000,00грн. Судове рішення набрало законної сили 04.01.2021р. (а.с.41).

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 2 ст. 16 ЦК України визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 7 статті 128 КПК України визначено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч.1 ст. 22 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1 ст. 23 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені статтею 1167 ЦК України.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 23 ЦК України).

Згідно із п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Як передбачено ч. 1 та п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Частиною 1 статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому доказуванню під час вирішення спору про відшкодування шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. З`ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або шкоди немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та, з чого він, при цьому, виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Беззаперечним є той факт, що ОСОБА_2 своїми протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України, тобто необережне тяжке тілесне ушкодження.

Суд вважає, що зазначені позивачем обставини свідчать про те, що йому завдано моральних страждань, яких він зазнав внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 , що мали місце 18.11.2017, зокрема, - вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, тобто необережне тяжке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд виходить з того, що сума моральної шкоди 300000 грн. 00 коп., яка заявлена позивачем ОСОБА_1 - є явно завищеною та такою, що не відповідає моральним стражданням та переживанням, яких він зазнав внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 .

Крім того, суд враховує характер, обсяги та тривалість психологічних страждань, яких зазнав ОСОБА_1 внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 ; переживання позивача з приводу отримання тілесних ушкоджень, перебуванні на лікуванні та реабілітації, наявності потреби у оперативному втручанні, зміна укладу життя, пристосування до нових умов життя, пов`язаних із травмою тощо.

На думку суду, у цій частині позов підлягає до часткового задоволення, тобто на суму 170000,00грн., який є справедливим, розумним і виваженим. В іншій частині позовної вимоги, про яку йдеться, слід відмовити.

При цьому, на думку суду, твердження представника відповідача про відсутність підстав для задоволення вимог щодо відшкодування моральної шкоди, через їх недоведеність позивачем - не знайшли свого підтвердження під час вирішення спору. Крім того, суд вважає належним та допустимим доказом надання позивачем в обґрунтування обставин завданої йому злочинними діями відповідача моральної шкоди, підтверджень фактів його перебування у різні періоди на стаціонарному та амбулаторному лікуванні у відповідних медичних закладах, у зв`язку з подіями, наслідки яких пов`язані з нанесенням йому тяжких тілесних ушкоджень, що підтверджується випискою №13559 від 13.12.2017р., наданою Торакальним відділенням КЗ «Обласна лікарня Черкаської обласної ради» (а.с.33); випискою із історії хвороби стаціонарного хворого №790 від 12.02.2018р.; випискою №2066 від 27.02.2018р., наданою Торакальним відділенням КЗ «Обласна лікарня Черкаської обласної ради» (а.с.27); випискою з медичної карти стаціонарного хворого №248 від 10.04.2018р., виданою Черкаською міською інфекційною лікарнею (а.с.23); випискою №5359 від 10.05.2018р., наданою Торакальним відділенням КЗ «Обласна лікарня Черкаської обласної ради» (а.с.32); випискою з історії хвороби №1724 від 17.08.2018р., виданою КНП «Друга черкаська міська лікарня відновного лікування» (а.с.26); випискою №1571 від 20.02.2019р., наданою Торакальним відділенням КЗ «Обласна лікарня Черкаської обласної ради» (а.с.25); випискою №7128 від 27.06.2019р., наданою Торакальним відділенням КНП «Обласна лікарня Черкаської обласної ради» (а.с.24), консультативними висновками спеціалістів (а.с.28-31,35).

Відносно витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 00 коп., суд зазначає наступне:

статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до п. 2 ч. 2. ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Отже, для вирішення питання про розподіл вказаної категорії судових витрат, суд враховує і наявність по справі доказів, які підтверджують фактичне здійснення позивачем таких витрат.

При цьому, стороною позивача надано договір про надання правничої допомоги № б/н від 12.01.2018, ордер серії СА № 1011396 від 15.05.2021, детальний опис виконаних робіт згідно договору про надання правничої допомоги від 12.01.2018р., квитанцію до прибуткового касового ордеру № б/н від 02.11.2021р. на суму 3000 грн. 00 коп.

Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000 грн. 00 коп., який є співмірним із складністю та категорією даної справи, обсягом та часом виконаних робіт, часу судового засідання, у якому брав участь представник позивача адвокат Топор І.О. та час протягом якого розглянута справа. При цьому, як на думку суду, відсутні і підстави для зменшення розміру таких витрат.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021 становить 2270 гривень.

Разом з тим, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення;

Таким чином, позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду з цим позовом судовий збір не сплачував, оскільки у нього наявна пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», крім того він є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с.37) та Довідкою до акту МСЕК серії 12ААБ №465578 від 01.08.2019р.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, враховуючи ту обставину, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково на суму 170000 грн. 00 коп., то судові витрати (судовий збір) у розмірі 1700 грн. 00 коп., слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 у дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 19, 76-89, 137, 141, 258, 259, 263- 265, 268, 353, 354 ЦПК України суд,
в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код дані відсутні, АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 170000грн. 00коп., а також витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 3000грн. 00коп., а всього 173000грн. 00коп.

В іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код дані відсутні, АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1730грн. 00коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст судового рішення складено 13.12.2021.

Головуючий: С. М. Позарецька