Постанова

Іменем України

(додаткова)

05 березня 2021 року

м. Київ

справа №391/1151/14

провадження №61-30св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Фаловської І. М.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи:

- ОСОБА_2 ,

- начальник Компаніївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Скоробрух Микола Сергійович,

розглянув порядку письмового провадження заяву ОСОБА_2 про розподіл судових витрат, понесених під час розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову начальника відділу Компаніївського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Скоробух М. С. щодо закінчення виконавчого провадження.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2019 року, залишеною без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 05 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду залишено без змін.

Короткий зміст вимог заяви про розподіл судових витрат

До Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_2 про розподіл судових витрат, до якого зокрема додано докази направлення поданої заяви іншим учасникам справи.

Заява мотивована ти, що під час касаційного розгляду справи ОСОБА_2 понесла витрати на професійну правничу допомогу та сплатила адвокату 500 грн за складання відзиву на касаційну скаргу, які мають бути компенсовані за рахунок ОСОБА_1 , оскільки подана ним касаційна скарга залишена без задоволення. До відзиву на касаційну скаргу заявником подавались докази оплати витрат за надану адвокатом правничу допомогу на суму 500 грн, зокрема: квитанція до прибуткового касового ордера від 28 лютого 2020 року, витяг з договору про надання професійної правничої допомоги від 28 лютого 2020 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, витяг з Єдиного реєстру адвокатів України, у якому зареєстровано адвоката, яка надавала правничу допомогу заявнику.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з вимогами статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції, зокрема, складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Відповідно до положень статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У березні 2020 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , до якого додала докази про понесення нею витрат на правничу допомогу у розмірі 500 грн, зокрема за складання відзиву.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 подала суду: квитанцію до прибуткового касового ордера від 28 лютого 2020 року, відповідно до якої сплатила адвокату 500 грн за договором про надання правничої допомоги від 28 лютого 2020 року, витяг з договору про надання професійної правничої допомоги від 28 лютого 2020 року, у якому обумовлено надання правничої допомоги по складанню відзиву на касаційну скаргу та ціну цієї послуги у розмірі 500 грн, а також документи, що посвідчують право адвоката на зайняття адвокатською діяльністю (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, витяг з Єдиного реєстру адвокатів України, у якому зареєстровано адвоката, яка надавала правничу допомогу заявнику).

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що заявником доведено понесення нею витрат за надання правничої допомоги у розмірі 500 грн у суді касаційної інстанції, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , оскільки рішення судів попередніх інстанцій ухвалено не на користь ОСОБА_1 , як заявника за скаргою на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, а його касаційну скаргу залишено Верховним Судом без задоволення із залишенням судових рішень у справі без змін. Тобто, спір вирішено на користь ОСОБА_2 , що дає підстави для компенсації понесених нею під час касаційного розгляду витрат на правничу допомогу за рахунок особи, яка зверталася зі скаргою.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ ЗАЯВИ

Оскільки під час прийняття Верховним Судом постанови від 05 листопада 2020 року у цій справі не було вирішено питання про судові витрати, то заява ОСОБА_2 про розподіл судових витрат, зокрема щодо вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу під час касаційного провадження є обґрунтованою та є підстави для прийняття додаткової постанови, відповідно до положень статті 270 ЦПК України.

Керуючись статтями 137, 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_2 про розподіл судових витрат задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги у розмірі 500 грн під час розгляду справи в суді касаційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

А. А. Калараш

І. М. Фаловська