Справа № 130/1509/21
Провадження № 22-ц/801/2684/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 рокуСправа № 130/1509/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Медвецького С. К.,

суддів: Оніщука В. В., Копаничук С. Г.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Автопоміч»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 130/1509/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 жовтня 2021 року, ухвалене у складі судді Шепеля К. А. в залі суду,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Автопоміч» (далі ТОВ «Компанія «Автопоміч») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 29 травня 2019 року між сторонами був укладений договір № 27.

Договором передбачено, що замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати замовнику юридичні послуги по стягненню відшкодування по випадку дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11 грудня 2018 року в м. Вінниці, де водій автомобіля «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який загинув на місці події.

Товариство умови договору виконало в повному обсязі, надало юридичні послуги, консультації, підготувало всі необхідні документи, вчинило всі необхідні дії для того, щоб відповідач отримала страхове відшкодування, яке в результаті вона і отримала.

Відповідач у порушення умов договором не оплатила вартість послуг, визначених договором.

З огляду на викладене, ТОВ «Компанія «Автопоміч» просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства 50 260,50 грн, а також судові витрати у справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 жовтня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «Автопоміч» заборгованість за договором № 27 від 29 травня 2019 року у розмірі 50 260,50 грн

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що договір є дійсним, а тому відповідач зобов`язана виконати умови договору щодо оплати вартості наданих послуг.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У грудні 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати й ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 02 грудня 2021 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Оніщук В. В., Копаничук С. Г.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 грудня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 грудня 2021 року справу призначено до розгляду на 28 грудня 2021 року у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач неналежним чином виконував умови договору, що свідчить про порушення його умов.

Указує, що подані позивачем розпорядження директора ТОВ «Компанія Автопоміч», на підтвердження наданих послуг, не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки є внутрішніми документами товариства та не підтверджують фактичного надання послуг за договором.

Зазначила, що у зв`язку із бездіяльністю позивача, вона самостійно звернулася до страховика з метою отримання страхового відшкодування.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 29 травня 2019 року ОСОБА_1 уклала договір № 27 з ТОВ «Компанія Автопоміч», відповідно до якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику послуги по стягненню відшкодування по випадку ДТП, що мало місце 11 грудня 2018 року в м. Вінниці, де водій автомобіля «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який загинув на місці ДТП (а.с. 10-11).

Представник відповідача за договором, звернувся до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з повідомленням про дорожньо транспортну пригоду, яка відбулась 11 грудня 2018 року близько 15:10 год по вул. Хмельницьке шосе у м. Вінниці, де водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Лексус», здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. Також ОСОБА_4 того ж дня подав дві заяви про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою в розмірі 33 507 грн (3/4 частки), що належить дружині ОСОБА_1 та дітям загиблого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також щодо виплати страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника в розмірі 134 028,00 грн, що належить дітям загиблого (а.с. 12-14).

ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 5 серпня 2019 року направила ОСОБА_4 повідомлення про те, що ними розглянуто заяви щодо відшкодування шкоди, яка заподіяна ОСОБА_2 внаслідок ДТП та, що для отримання страхового відшкодування необхідно додати додаткові документи, після отримання яких страхова компанія прийме остаточне рішення щодо суми страхового відшкодування (а.с.15-16).

ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» надіслала ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 повідомлення про розгляд заяв про виплату страхового відшкодування за фактом смерті ОСОБА_2 та про здійснення виплати страхового відшкодування на загальну суму 167 535,00 грн (а.с.18-19).

Відповідно до звітів про результати виконання розпоряджень по справі ОСОБА_2 № 1 від 30 травня, № 2 від 11 липня та № 3 від 27 серпня 2019 року ОСОБА_8 виконав всі три розпорядження директора ТОВ «Компанія «Автопоміч» Ременця І. І., зокрема: зробив запит до централізованої бази МТСБУ та з`ясував, що цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»; з`ясував, розробив та передав представнику замовників ОСОБА_4 на підпис проєкт повідомлення про ДТП, заяви про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника та із заподіяною моральною шкодою; направив документи для виплати страхового відшкодування до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а.с.24-26).

Згідно з копіями страхового акта № 62 від 22 серпня 2019 року та платіжного доручення № ЗР072196 від 29 серпня 2019 року, УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатила ОСОБА_1 167 535 грн страхового відшкодування (а.с.41, 41 на звороті).

Відповідно до копій страхового акта № 62-1 від 10 листопада 2020 року та платіжного доручення № ЗР118685 від 17 листопада 2020 року ОСОБА_1 отримала 20 000 грн страхового відшкодування (а.с.42, 42 на звороті).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Підставою позову зазначено невиконання умов договору про надання юридичних послуг.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною першою статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи слідує, що 29 травня 2019 року між сторонами було укладено цивільно-правовий договір № 27 про надання юридичних послуг.

Метою укладення указаного договору було надання ТОВ «Компанія «Автопоміч» замовнику юридичних послуг по стягненню відшкодування по випадку дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11 грудня 2018 року в м. Вінниці, де водій автомобіля «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який загинув на місці події.

Відповідно до п. 2.1. договору виконавець зобов`язаний надавати замовнику правову допомогу по стягненні відшкодування на його користь по випадку, передбачені договором шляхом: усного консультування; підготовки проєктів та складання всіх без виключення необхідних документів; збору необхідної інформації та документів, а тому числі медичних та з персональними даними; представлення інтересів замовника у всіх державних та приватних установах незалежно від форм власності та перед фізичними особами; подачі одержаних від замовника або в інший спосіб документів у установи чи організації, виконувати інші дії в інтересах замовника на виконання умов даного договору; у разі виникнення будь-яких обставин, що не передбачені умовами договору, вчиняти будь-які дії виключно за погодженням із замовником; інформувати замовника про стан та хід ведення справи.

Окрім цього, п. 3.1.2, 4.1 цього договору встановлено, що замовник своєчасно та в повному обсязі повинен оплатити послуги виконавця. Вартість послуг виконавця по даному договору становить 30% (тридцять відсотків) від суми стягненого страхового відшкодування в користь замовника, яке отримав замовник або його уповноважений представник після укладення даного договору протягом всього терміну його дії .

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатила ОСОБА_1 167 535 грн страхового відшкодування, про що свідчить платіжне доручення № ЗР072196 від 29 серпня 2019 року.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за договором, що призвели до виплати ОСОБА_1 обумовленого у договорі страхового відшкодування.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Спірний договір у встановленому законом порядку не визнався не дійсним в цілому, чи в частині, а тому є таким що відповідає волевиявленню сторін.

Таким чином, відповідач має невиконані зобов`язання перед ТОВ «Компанія «Автопоміч» по оплаті отриманих юридичних послуг, що передбачені пунктом п. 4.1 договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зазначено, що:

«стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.»

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду в постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 зазначила, що:

«в статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: 1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; 3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; 4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; 5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).»

Підстав для не виконання умов договору судом не встановлено.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 викладено наступний правовий висновок:

«добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

Відповідно до положень ч. 4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Очевидно, що дії ОСОБА_1 , яка уклала спірний договір, погодилася з його умовами та не оскаржила його у спосіб визначений законом, отримала кошти внаслідок надання послуг за договором, суперечать її попередній поведінці і є недобросовісними.

Отже, оскільки відповідач умов договору щодо оплати наданих послуг належним чином не виконала, то суд першої інстанцій зробив правильний висновок про задоволення позовних вимог про стягнення боргу по оплаті наданих позивачем юридичних послуг та правової допомоги за зазначеним вище договором

До подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 серпня 2021 року у справі № 753/15859/16-ц (провадження № 61-14375св20).

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що ТОВ «Компанія «Автопоміч» не виконали свої зобов`язання не заслуговує на увагу, оскільки відповідачка отримала страхове відшкодування саме внаслідок надання послуг за договором.

Посилання в апеляційні скарзі на те, що матеріали справи не містять доказів, що саме ОСОБА_4 був уповноважений відповідачем на виконання умов договору не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_4 діяв від імені ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого доручення, яке було скасовано лише 27 серпня 2019 року.

Крім цього, скасування доручення не скасовує дії договору № 27 від 29 травня 2019 року укладеного між відповідачкою та ТОВ «Компанія «Автопоміч».

Слід звернути увагу на те, що саме ОСОБА_4 на виконання умов договору, діючи в інтересах відповідачки, подав страховику повідомлення про ДТП, заяву про виплату страхового відшкодування, заяву про долучення документів, необхідних для виплати коштів.

Отже, внаслідок дій ОСОБА_4 29 серпня 2019 року ПрАТ Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄНА ІНШУРАНС ГРУП» повідомила ОСОБА_1 та її представника про виплату страхового відшкодування та його розмір. Доказів зворотного відповідачка не надала.

Указані обставини спростовують доводи апеляційної скарги.

Аргументи ОСОБА_1 про те, що вона особисто зверталась до страховика є безпідставними, оскільки документально не підтвердженні.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди заявника з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів і обставин, в тому контексті, який на думку відповідача свідчить про наявність правових підстав для відмови у задоволенні заявлених позивачем вимог та судового захисту його прав у обраний ним спосіб.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованого та правильного висновку суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильні висновки суду першої інстанції та не спростовують їх.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

При вирішенні цієї справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 жовтня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести за рахунок відповідачки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач С. К. Медвецький

судді: В. В. Оніщук

С. Г. Копаничук