справа № 482/1092/20 провадження №2/489/574/21
РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Єлишевої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною

встановив:

У червні 2020 року позивач звернувся до Новоодеського районного суду Миколаївської області з позовом в якому просив зобов`язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити наступні способи його участі у вихованні сина:

-кожну п`ятницю, суботу та неділю з 16:00 години п`ятниці до 19:00 години неділі за місцем фактичного його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без обмежень місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів;

-кожен день народження дитини до досягнення дитиною повноліття з 12:00 години до 18:00 години;

-усі свята провидити з сином та бути присутнім на святах організованих дитячим садком та в подальшому шкільним закладом;

-кожні канікули в літній та зимовий період не менше семи діб для відпочинку та оздоровлення дитини на території України;

-необмежене спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ним та сином.

Також просив зобов`язати відповідача за два дні до його зустріч з сином, надати йому точну інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це його особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

В обґрунтування позову вказано, що 20.12.2014 між сторонами було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 04.04.2018. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Через рік після розірвання шлюбу відповідач забрала сина і переїхала в м. Нову Одесу. З листопада 2019 в нього з відповідачем почалися непорузуміння щодо прийняття участі у виховані та спілкуванні з дитиною, його відвідування. Почалися створювати штучні перепони з сторони відповідача стосовно його нормального спілкування з сином.

Посилаючись на наведені обставини позивач та неможливість вирішення спору в досудовому порядку позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21.09.2020 справу передано за підсудністю до Ленінського районного суду міста Миколаєва.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва суду від 20.10.2020 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Одночасно до участі у справі якості третьої особи залучено Службу у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради та зобов`язано орган опіки та піклування надати висновок щодо розв`язання даного спору.

Ухвалою суду від 15.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання, призначене на 23.12.2021, сторони не з`явилися, до суду їх представники надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та просили вирішити спір з урахування висновку служби у справах дітей.

Третя особа в поданій до суду заяві просила розгляд здійснювати за відсутності їх представника та надала до суду висновок щодо участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 04.04.2018.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Дитина сторін проживає разом з відповідачем.

Із позову вбачається, що з листопада 2019 року між сторонами виникли непорозуміння щодо участі позивача у вихованні та спілкування з сином, перешкоджанням відповідачем позивачу в здійсненні батьківських прав відносно дитини, які сторони в досудову порядку вирішити не змогли, що стало причиною звернення позивача до сина.

Згідно висновку Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 30.08.2021 № 6100/02.02.01-22/14/21 орган опіки та піклування вважає доцільним надати батьку, ОСОБА_1 право безперешкодного спілкування з сином кожної першої неділі місяця з 10:00 до 18:00 години без ночівлі. Перші три місяці зустрічі - в присутності матері.

Висновком органу опіки та піклування підтверджується, що як позивачем, так і відповідачем створені належні умови для проживання дитини з дотриманням санітарно-гігієнічних норм. Облаштовані кімнати для дитини, які мають місце для сну та ігор.

Підстав, які перешкоджали матері та батьку виконувати обов`язки з виховання та догляду за дитиною не виявлено.

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенція про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини перша, друга статті 155 СК України).

Частинами другою, третьою статті 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із частинами першою-третьою статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахуванням конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини.

Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 § 54). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 § 100).

У рішенні від 11.07.2017 у справі «М. С. проти України» ЄСПЛ зазначив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

Отже, рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин справи, а вже тільки потім права батьків.

Як в вбачається з позову та встановлених обставин, між сторонами виникли непорозуміння щодо участі позивача у вихованні і спілкуванні з сином, внаслідок чого відповідачем створюються перешкоди у такій участі, що порушує як інтереси дитини, так і інтереси і права відповідача, як батька.

При цьому сторони погодилися з висновком органу опіки та піклування щодо вирішення спору, що виник між сторонами.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене та оцінивши наявні у справі докази в порядку встановленому процесуальним законом, виходячи із найкращих інтересів дитини, які мають пріоритет над бажаннями батьків, принципу рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, а також враховуючи позицію сторін у спорі щодо способу участі позивача у спілкуванні і вихованні дитини, який запропонований органом опіки та піклування, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення у наведений органом опіки та піклування спосіб, з покладенням на відповідача обов`язку не перешкоджати позивачу у реалізації своїх прав згідно запропонованого графіку.

Так як суд дійшов висновку про задоволення позову, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною задовольнити частково.

Встановити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом безперешкодного спілкування з сином кожної першої неділі місяця з 10:00 до 18:00 години без ночівлі з урахуванням побажання дитини, з яких перші три місяці зустрічі - в присутності матері ОСОБА_2 .

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми згідно встановленого цим рішенням графіку.

В іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

треті особи: Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, місцезнаходження: м.Миколаїв, вул.Погранична, 9;

Служба у справах дітей адміністрації Інгульского району Миколаївської міської ради, місцезнаходження: м.Миколаїв, пр.Богоявленський,1.

Повний текст судового рішення складено 23.12.2021.

Суддя І.В.Коваленко