Справа № 388/8/19
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
01.03.2021 рокуДолинський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Степанов С.В.
при секретарі Костецький С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду місті Долинська цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» про захист прав позивача шляхом визнання кредитного договору недійсним та стягнення моральної шкоди,-
Внаслідок ситуації, яка виникла навколо фінансових претензій банку (нервові стреси, дзвінки працівників, образливі погрози на дверях біля житла) позивач зазнав суттєвих психологічних травм: напруга, нервозність, дратівливість, страх можливого недосягнення справедливості, потреба в униканні обставин, що нагадують про подію травмування, труднощі виконання повсякденних обов`язків, важкість ведення поточної діяльності, переживання сильного психологічного дискомфорту, знижений та нестійкий настрій. Негативний вплив відомих обставин, зумовлює непереривність циклу, психологічно руйнівних переживань, викликаних стресогенною подією його життя.
Протягом строку дії кредитного договору відповідач надсилав листи позивачу з погрозами. Вказував у своїх листах суперечливі суми заборгованості, такі, що не відповідають кредитному договору, пропонував погасити заборгованість у інші строки, ніж встановлені договором, що ще більше заплутувало позивача та вводило в стан стресу. Діями банку позивачу було завдано моральної шкоди. Тому змушений звернутися до суду з зустрічним позовом.
Сторона позивача по зустрічному позову в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Щодо зустрічного позову заперечували.
Представник банку в судове засідання не з`явився, відзив не подано, справа розглядається заочно на підставі поданих доказів.
Суд дослідивши письмові докази по справі, оцінивши їх в сукупності, встановив наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.
Статтею 203 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав, з яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.
Згідно положень ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.
Отже, спірні умови кредитного договору були узгоджені сторонами (досягнуто згоди з усіх істотних умов договору),кредитний договір підписаний сторонами, останні мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.
ОСОБА_1 , як споживач кредитних послуг, відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» мав право розірвати кредитний договір протягом 14 днів з моменту його укладення, проте вказаним правом він не скористався.
Вищевказане свідчить про те, що при укладенні договору відповідач діяв свідомо і повністю розумів природу кредитного договору, свої зобов`язання за ним та обсяг своєї відповідальності.
Таким чином, спірний договір, підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, позивач прийняв надані відповідачем кредитні кошти і частково виконував умови договору, крім того, позивач не скористався своїм правом розірвати кредитний договір протягом 14 днів з моменту його укладення.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. В силу ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
В той же час положення п.3.5 Договору згідно якого позичальник сплачує проценти за користування кредитом та комісію за обслуговування овердрафту в розмірі 2 відсотки у термінах та у розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором суперечить вимогам розумності та справедливості, оскільки встановлення щомісячної плати (комісії) за обслуговування кредитної заборгованості, а саме за послуги, які супроводжують кредит, є платою за забезпечення обслуговування кредитної заборгованості по кредитній лінії за рахунок позичальника, за дії, які банк здійснює на власну користь.
За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо в супереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав а обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору .
Таким чином, при укладенні договору сторонами додержано вимог, необхідних для чинності вказаного правочину, передбачених Цивільним кодексом України та Законом України "Про захист прав споживачів". Проте оскільки положення п.3.5 Договору суперечать вимогам добросовісності та справедливості, то позов підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання недійсними вказаних положень договору.
Факт завдання моральної шкоди у ході судового розгляду не доведено, з огляду на встановлений цивільно - правовий характер правовідносин сторін, добровільність участі у таких відносинах боржника та не підтвердження як самої шкоди так і причинно- наслідкового зв`язку, а отже в цій частині вимог слід відмовити.
Представником боржника також не надано належних доказів обґрунтування розміру судових витрат на правову допомогу (не надано договору та акту виконання робіт), а тому вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають.
З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 203, 215, 217, 626, 627, 629, 638, 1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 12, 13, 267, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Зустрічний позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» про захист прав позивача шляхом визнання кредитного договору недійсним та стягнення моральної шкоди задовільнити частково.
Визнати недійсним п.3.5кредитного договору № GP - 7435634 від 12.02.2015 (пропозиції) укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 щодо встановлення щомісячної плати (комісії) за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2 відсотки.
Стягнути з публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на користь ОСОБА_1 частину понесених судових витрати у розмірі 840 гривень.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача відповідно до ст.284 ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено у порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України, безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

В повному обсязі рішення виготовлено 03.03.2021

Суддя Долинського районного суду С. В. Степанов