22-ц/804/506/21
263/8258/20

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
„ 17 лютого 2021 року місто Маріуполь Донецької області
Єдиний унікальний номер 263/8258/20
Номер провадження 22-ц/804/506/21
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Пономарьової О.М., Попової С.А.
за участю секретаря: Грішко С. В.
учасники справи:
відповідач Виконавчий комітет Маріупольської міської ради
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Виконавчого комітету Маріупольської міської ради на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2020 року головуючого судді Ікорської Є.С. зі складанням повного тексту судового рішення 20 листопада 2020 року по цивільній справі про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконними дії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради щодо видалення з офіційного веб-сайту Маріупольської міської ради оприлюдненого 16 січня 2018 року проекту рішення щодо включення до числа службової житлової площі квартири АДРЕСА_1 та розподілення її Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області для надання ОСОБА_1 .

Визнано незаконними дії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради щодо включення 13 березня 2020 року до порядку денного засідання громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради питання про розгляд клопотання ГУНП в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 .

Визнано недійсним результат голосування членів громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, проведеного 13 березня 2020 року за результатами розгляду питання «Про розгляд клопотання Головного управління національної поліції в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 », що зафіксовано в протоколі засідання комісії № 02/2020 від 13 березня 2020 року.

Визнано дійсним результат голосування членів громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, проведеного 19 липня 2018 року за результатами розгляду питання 1.2. «Про надання службової житлової площі ( ОСОБА_1 )», що зафіксовано в протоколі засідання комісії № 3-18 від 19 липня 2018 року, а саме: питання визнати таким, що не потребує повторного перегляду на громадській комісії.

Зобов`язано Виконавчий комітет Маріупольської міської ради вчинити дії, необхідні для видалення з офіційного веб-сайту Маріупольської міської ради оприлюдненого 17 лютого 2020 року проекту рішення «Про відмову Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області у включенні квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та наданні її ОСОБА_1 ».

Зобов`язано Виконавчий комітет Маріупольської міської ради вчинити дії, необхідні для оприлюднення на офіційному веб-сайті Маріупольської міської ради проекту рішення щодо включення до числа службової житлової площі квартири АДРЕСА_1 та розподілення її Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області для надання ОСОБА_1 , текст якого був оприлюднений 16 січня 2018 року на офіційному веб-сайті Маріупольської міської ради.

Зобов`язано Виконавчий комітет Маріупольської міської ради включити до порядку денного засідання Виконавчого комітету Маріупольської міської ради питання з розгляду проекту рішення щодо включення до числа службової житлової площі квартири АДРЕСА_1 та розподілення її Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області для надання ОСОБА_1 , текст якого був оприлюднений 16 січня 2018 року на офіційному веб-сайті Маріупольської міської ради.

Стягнуто з Виконавчого комітету Маріупольської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5885,60 грн.

В апеляційній скарзі представник Виконавчого комітету Маріупольської міської ради просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначено, що рішення комісії має рекомендаційний характер, а тому не створюють жодних правових наслідків для позивача. Позовні вимоги про: - визнання незаконними дій Виконавчого комітету Маріупольської міської ради щодо включення 13 березня 2020 року до порядку денного засідання громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітету Маріупольської міської ради питання про розгляд клопотання ГУНП в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 ; - визнання недійсним результату голосування членів громадської комісії з житлових питань, проведеного 13 березня 2020 року за результатами розгляду питання «Про розгляд клопотання Головного управління національної поліції в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової площі та надання її ОСОБА_1 », що зафіксовано в протоколі засідання комісії №02/2020 від 13 березня 2020 року; - визнання дійсним результат голосування членів громадської комісії з житлових питань, проведеного 19 липня 2018 року за результатами розгляду питання 1.2. «Про надання службової житлової площі ( ОСОБА_1 )», що зафіксовано в протоколі засідання комісії № 3-18 від 19 липня 2018 року, а саме : питання визнати таким, що не потребує повторного перегляду на громадській комісії, пред`явлені до неналежного відповідача, як наслідок не могли бути задоволеними, оскільки виконавчий комітет - відповідач не може відповідати за дії, яких не вчиняє. Протягом розгляду справи позивач з клопотанням про заміну неналежного відповідача до суду не звертався. Судом першої інстанції не наведено жодної норми, яка передбачає заборону видалення опублікованих проектів рішень.

З приводу позовної вимоги про зобов`язання Виконавчого комітету Маріупольської міської ради включити до порядку денного засідання виконавчого комітету Маріупольської міської ради питання щодо розгляду проекту рішення щодо включення до числа службової житлової площі квартири АДРЕСА_1 та розподілення її ГУНП у Донецькій області зазначено, що в матеріалах справи наявний лист від 25 травня 2020 року, власноруч підписаний позивачем по справі, в якому остання просить надати можливість виступити на засіданні виконкому, з дотриманням вимог постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року (зі змінами) у протилежному випадку не розглядати її витання на засіданні виконкому, одночасно, заявляє вимогу про зобов`язання включити до порядку денного та розглянути вищезазначене питання. Тобто, Виконавчий комітет Маріупольської міської ради не включав проект рішення до порядку денного для подальшого розгляду, не за власною ініціативною, а виключно за заявою позивача, з метою дотримання інтересів якої стосувалося рішення. У той самий час, особа має право вимагати не розглядати питання на засіданні Виконкому міської ради, навіть за наявності судового рішення, яке зобов`язує це зробити відповідний орган. Орган місцевого самоврядування повинен дотримуватись інтересів сторін, з метою недопущення обмеження та повноти реалізації їх прав.

До Виконавчого комітету Маріупольської міської ради звернулось ГУНП у Донецькій області з клопотанням про розгляд питання надання житла - службового житлового приміщення позивачу. Відтак, незрозуміло чим порушується право позивача, оскільки службове житло надається за результатами прийняття розпорядчого рішення прийнятого підприємством, установою або організацією, яке відсутнє.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 мотивований законністю та обґрунтованістю рішення . Зокрема, позивач зазначає,що не зрозуміло, за чиєю ініціативою здійснено видалення проекту рішення, ким прийнято таке рішення, чи прийнято воно одноособово, чи мала місце процедура погодження таких дій, якщо так, то в якому порядку. Враховуючи, що відповідно ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, дії відповідача щодо видалення згадуваного проекту рішення є незаконними та такими, що виходять за межі наданих повноважень та не передбачені діючим законодавством. Окрім того, підтвердження відсутності правових підстав для видалення проектів рішень з офіційного веб-сайту Маріупольської міської ради можливо знайти також в проекті Статут територіальної громади міста Маріуполя, розробленому Робочою групою. На теперішній час територіальна громада міста Маріуполя не має прийнятий у встановленому порядку Статут. Однак, відповідно Рішення Маріупольської міської ради № 6/49-5411 від 30 червня 2015 року « Про організацію розробки, прийняття та впровадження Статуту територіальної громади міста Маріуполя» , затверджено План організації процесу підготовки і впровадження Статуту територіальної громади міста Маріуполя. Станом на 18 січня 2021 року на офіційному сайті Маріупольської міської ради опублікований проект Статуту територіальної громади міста Маріуполя в редакції, останнє обговорення якої відбулось 17 травня 2019 року ,згідно протоколу засідання робочої групи від 17 травня 2019 року . Проект Статуту містить наступні положення: стаття 4.3. Відкритість і прозорість у діяльності органів місцевого самоврядування: Інформаційна відкритість як один з найважливіших принципів діяльності органів місцевого самоврядування у місті ґрунтується на конституційному праві територіальної громади отримувати інформацію про діяльність органів та посадових осіб і забезпечується шляхом:- оприлюднення відповідними службами міської ради на офіційній веб- сторінці міської ради у мережі Інтернет інформації про дати засідань міської ради, виконавчого комітету та інших колегіальних органів, створених рішеннями міської ради чи виконкому, про порядок денний цих засідань, не пізніше ніж за 3 дні до засідання, а також про проекти рішень та прийняті рішення. Проекти актів міської ради та її органів, порядок денний їх засідань, а також ухвалені акти, публікуються в засобах масової інформації та на офіційному веб-сайті міської ради. Стаття 6.17. Офіційний веб-сайт міста : У мережі Інтернет, на офіційній веб-сторінці міста має бути представлена, зокрема, архів рішень міської ради та її виконавчих органів, архів чинних нормативно-правових актів та неприйнятих проектів актів тощо.

Також, з приводу не включенням відповідачем до порядку денного засідання питання щодо розгляду проекту рішення щодо включення до числа службової житлової площі квартири АДРЕСА_1 виключно за ініціативою позивача, що підтверджується листом від 25 травня 2020 року , позивач зазначила ,що на офіційному сайті Маріупольської міської ради 22 травня 2020 року оприлюднено проект порядку денного засідання виконавчого комітету Маріупольської міської ради, заплановане 26 травня 2020 року . Згідно п. 22 зазначеного проекту, на засіданні планувалось розглянути проект рішення «Про відмову ГУНП в Донецькій області у включенні квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та наданні її ОСОБА_1 ». З метою реалізації свого права бути присутньою під час розгляду зазначеного проекту, а також виступити, що передбачено Регламентом виконавчого комітету Маріупольської міської ради, 25 травня 2020 року позивачем на ім`я міського голови подано заяву з вказаного приводу. При цьому, враховуючи введення карантинних заходів та передбачаючи, що присутність позивача під час засідання може суперечити вимогам законодавства щодо їх забезпечення при проведенні засідання, в тексті заяви зазначено прохання, що при умові відсутності можливості надати позивачу право виступити та бути присутньою під час засідання, не розглядати вказаний проект на засіданні виконкому. При цьому в заяві йшлась мова лише щодо засідання, проведення якого було заплановане 26 травня 2020 року . Після цього і до теперішнього часу проект рішення «про відмову ГУНП в Донецькій області у включенні квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та наданні її ОСОБА_1 » до порядку денного засідань виконкому не включався, а інших заяв щодо не розгляду вказаного проекту позивачем не подавалось.

У судовому засіданні апеляційного суду представник Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Мащенко Д.О. підтримала доводи апеляційної скарги. У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримала доводи відзиву,просила залишити апеляційну скаргу без задоволення,рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55 та 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) відповідачем.

Статтею 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Окрім того, у розумінні Європейського Суду право правомірного очікування та законного сподівання виникає у разі якщо особа, яка набула майнове право, не встигла його реалізувати в зв`язку із ухваленням державою нормативного акту чи акту індивідуальної дії, котрим таке право скасовується із наданням цьому актові ретроспективної дії щодо фактів, які відбулися до його прийняття. При цьому підстави, з яких особа позбавляється раніше набутого права, не пов`язані з її поведінкою.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод підлягає застосуванню для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною майна.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Статтею 2 указаного Закону визначено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно зі ст. 11 указаного Закону виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності.

Основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є його засідання. Засідання виконавчого комітету скликаються відповідно сільським, селищним, міським головою (головою районної у місті ради), а в разі його відсутності чи неможливості здійснення ним цієї функції - заступником сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (районної у місті ради - заступником голови ради) в міру необхідності, але не рідше одного разу на місяць, і є правомочними, якщо в них бере участь більше половини від загального складу виконавчого комітету (ст. 53 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до ч. 2 п. 3 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, рішення виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів з питань квартирного обліку і надання жилих приміщень приймаються за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті у складі голови або заступника голови виконавчого комітету (голова комісії), представника профспілкового органу (заступник голови комісії), депутатів Ради, представників громадських організацій, трудових колективів. Склад комісії затверджується виконавчим комітетом місцевої Ради. З питань, що розглядаються, комісія підготовляє пропозиції і вносить їх на розгляд виконавчого комітету місцевої Ради.

Відповідно до пункту 68 Постанови Ради міністрів Української РСР «Про службові жилі приміщення» від 04 лютого 1988 року № 37 до переліку категорій працівників, яким може бути надано службові житлові приміщення: поліцейські, державні службовці та працівники Національної поліції.

Згідно з п. 2 Положення про порядок надання службових приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього.

Пунктом 3 цього Положення визначено, що жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 листопада 2017 року керівництвом ГУНП в Донецькій області на ім`я міського голови м. Маріуполя відповідно до п. 3 розділу І «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в УРСР» направлено клопотання від 03 листопада 2017 року щодо включення квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка перебуває у комунальній власності Маріупольської міської ради та є вільною, в число службової житлової площі ГУНП в Донецькій області для її розподілення ОСОБА_1

27 лютого 2017 року рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 16 ОСОБА_1 взято на квартирний облік, з правом першочергового отримання житлової площі з державного житлового фонду за місцем мешкання, як особу, яка потребує поліпшення житлових умов.

16 січня 2018 року на офіційному сайті Маріупольської міської ради опубліковано проект рішення щодо виділення ОСОБА_1 службового житла.

19 липня 2018 року питання про надання ОСОБА_1 службової житлової площі внесено до порядку денного засідання громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради.

Відповідно до оприлюдненого протоколу засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради № 3-18 від 19 липня 2018 року, усі присутні члени комісії підтримали пропозицію заступника голови комісії включити квартиру АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надати її ОСОБА_1 .

Тобто, з 19 липня 2018 року усі умови, що передують винесенню проекту рішення на розгляд виконкому, а саме: публікація проекту рішення на веб-сайті та отримання висновку комісії з житлових питань, передбачені регламентом виконавчого комітету, виконані у повному обсязі.

04 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Маріуполя з позовною заявою до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради через відсутність рішення.

16 серпня 2019 року рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя (справа 263/6489/19) бездіяльність Виконавчого комітету Маріупольської міської ради щодо неприйняття рішення за клопотанням Головного управління національної поліції в Донецькій області від 03 листопада 2017 року щодо виділення ОСОБА_1 службового житла визнано незаконною. Окрім того, зазначеним рішенням суд зобов`язав Виконавчий комітет Маріупольської міської ради розглянути питання щодо виділення ОСОБА_1 службового житла.

18 грудня 2019 року постановою Донецького апеляційного суду зазначене рішення залишено без змін, внаслідок чого рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя набрало законної сили.

У лютому 2020 року , оприлюднений 16 січня 2018 року проект рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради щодо виділення ОСОБА_1 службового житла, з офіційного сайту міськради видалено, що не оспорюється відповідачем.

17 лютого 2020 року на офіційному сайті Маріупольської міської ради оприлюднений новий проект рішення щодо розгляду клопотання керівництва ГУНП в Донецькій області від 06 листопада 2017 року з формулюванням «Відмовити Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області у включенні квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та наданні її ОСОБА_1 ».

13 березня 2020 року питання про розгляд клопотання ГУНП в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 вдруге включено до порядку денного засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі Маріупольської міської ради.

Відповідно до оприлюдненого протоколу засідання комісії № 02/2020 від 13 березня 2020 року, секретарем комісії , винесено пропозицію відмовити Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області у включенні квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та наданні її ОСОБА_1 , яка була підтримана під час голосування всіма присутніми членами комісії.

Рішенням Виконкому Маріупольської міської ради № 540 від 20 грудня 2018 року затверджено положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради у новій редакції, а рішення виконкому від 27 квітня 2016 року № 88 «Про затвердження положення та складу громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради» визнано таким, що втратило чинність.

Рішенням Виконкому Маріупольської міської ради № 63 від 24 лютого 2020 року, що прийнято після набрання законної сили рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя щодо визнання незаконною бездіяльність Виконавчого комітету Маріупольської міської ради та зобов`язання вчинити певні дії, затверджено положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради у новій редакції, а рішення виконкому міської ради № 540 від 20 серпня 2018 року «Про затвердження положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради» визнано таким, що втратило чинність.

Судом встановлено, що однією з відмінностей нової редакції Положення, від двох попередніх редакцій, є наявність п.п. 2.11 розділу 2 Положення, відповідно до якого громадська комісія з житлових питань при виконкомі міської ради повторно переглядає питання, з дати розгляду яких сплинув 1 рік та виконкомом міської ради не були прийняті по них рішення.

Тобто, повторне включення 13 березня 2020 року до порядку денного засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради питання про розгляд клопотання ГУНП в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 , здійснено на підставі п. п. 2.11 розділу 2 Положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради в редакції, затвердженій рішенням Виконкому Маріупольської міської ради № 63 від 24 лютого 2020 року, оскільки громадською комісією з житлових питань це питання вперше розглядалось 19 липня 2018 року, тобто на момент повторного його розгляду сплив 1 рік та 8 місяців.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того,що рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 27 лютого 2017 року про взяття позивача на квартирний облік у сукупності з позитивним висновком громадської комісії з житлових питань від 19 липня 2018 року, про включення квартири до числа службової та надання її ОСОБА_1 , породжує право позивача «правомірних очікувань» та «законного сподівання» на отримання житла.

Для того, щоб житлове приміщення набуло статусу службового, Виконавчий комітет Маріупольської міської ради на підставі клопотання ГУНП в Донецькій області повинен прийняти рішення про включення житла до числа службових, яке на підставі такого рішення закріплюється як службове за ГУНП в Донецькій області.

У свою чергу, 06 листопада 2017 року керівництвом ГУНП в Донецькій області на ім`я міського голови м. Маріуполя ,відповідно до п. 3 розділу І «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в УРСР» , направлено клопотання від 03 листопада 2017 року щодо включення квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка перебуває у комунальній власності Маріупольської міської ради та є вільною, в число службової житлової площі ГУНП в Донецькій області для її розподілення ОСОБА_1

16 січня 2018 року на офіційному сайті Маріупольської міської ради опубліковано проект рішення щодо виділення ОСОБА_1 службового житла.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач просив визнати незаконними дії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради щодо видалення з офіційного веб-сайту Маріупольської міської ради оприлюдненого проекту рішення щодо включення до числа службової житлової площі квартири АДРЕСА_1 та розподілення її ГУНП в Донецькій області для надання ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати проекти рішень, що підлягають обговоренню.

Частиною 3 статтю 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Враховуючи, що відповідно до ст. 51 ЖК УРСР, жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад народних депутатів надаються громадянам за участю громадської комісії з житлових питань, проект рішення, оприлюднений 16 січня 2018 року щодо виділення ОСОБА_1 службового житла є таким, що підлягає обговоренню.

Окрім того, приймаючи до уваги, що зазначений проект рішення вже пройшов процедуру обговорення, що відображено в оприлюдненому протоколі засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради № 3-18 від 19 липня 2018 року його видалення з офіційного веб-сайту порушує Закон України «Про доступ до публічної інформації», яким, зокрема, передбачається дотримання прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень, а також вільне отримання, поширення та будь-яке інше використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, оскільки видалення з офіційного веб-сайту Маріупольської міської ради проекту рішення щодо виділення ОСОБА_1 службового житла, оприлюдненого 16 січня 2018 року, всупереч вимогам Закону, унеможливлює вільне отримання тексту згаданого проекту.

Відповідно до п. 11 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки. В актах та проектах актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування не може бути обмежено доступ до інформації про витрати чи інше розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним чи комунальним майном, у тому числі про умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримують ці кошти або майно, а також до іншої інформації, обмеження доступу до якої заборонено законом.

За змістом ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлена відповідальність за навмисне приховування або знищення інформації чи документів.

З огляду на викладене, суд погодився з доводами позивача, оскільки у даному випадку з дій щодо видалення проекту вбачаються ознаки неправомірності.

Крім того, видалення проекту рішення у тому формулюванні, в якому він пройшов процедуру громадського обговорення, не відповідає п. 23 Типового положення про громадську раду при міністерстві, іншому центральному органі виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній, Київській та Севастопольській міській, районній, районній у мм. Києві та Севастополі державній адміністрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 996 від 03 листопада 2010 року, згідно з яким рішення громадської ради є обов`язковими для розгляду органом виконавчої влади. При цьому видалення проекту рішення унеможливлює його розгляд виконавчим комітетом.

Щодо вимоги позивача про визнання незаконними дій Виконавчого комітету Маріупольської міської ради щодо включення 13 березня 2020 року до порядку денного засідання громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради питання про розгляд клопотання ГУНП в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 , то з огляду на те, що не передбачений повторний розгляд того самого питання громадською комісією, за яким уже проведена процедура громадського обговорення та прийнято рішення у вигляді рекомендації від 19 листопада 2018 року, при цьому у подальшому жодного рішення виконкомом з цього приводу не ухвалювалося, суд вважав вимогу позивача обґрунтованою.

Щодо вимоги позивача про визнання недійсним результату голосування членів громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, проведеного за результатами розгляду питання «Про розгляд клопотання Головного управління національної поліції в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 », що зафіксовано в протоколі засідання комісії № 02/2020 від 13 березня 2020 року, суд виходив з того, що рішенням Виконкому Маріупольської міської ради № 88 від 27 квітня 2016 року створено громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради та затверджено її склад. Цим же рішенням затверджено положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради.

Рішенням Виконкому Маріупольської міської ради № 540 від 20 грудня 2018 року затверджено положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради у новій редакції, а рішення виконкому від 27 квітня 2016 року № 88 «Про затвердження положення та складу громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради» визнано таким, що втратило чинність.

Рішенням Виконкому Маріупольської міської ради № 63 від 24 лютого 2020 року, що прийнято після набрання законної сили рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16 вересня 2019 року, яким визнано незаконною бездіяльність Виконавчого комітету Маріупольської міської ради та зобов`язано вчинити певні дії, затверджено положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради у новій редакції, а рішення виконкому міської ради № 540 від 20 серпня 2018 «Про затвердження положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради» визнано таким, що втратило чинність.

При цьому, однією з відмінностей нової редакції Положення від двох попередніх редакцій є наявність п. п. 2.11 розділу 2 Положення, відповідно до якого громадська комісія з житлових питань при виконкомі міської ради повторно переглядає питання, з дати розгляду яких сплинув 1 рік та виконкомом міської ради не були прийняті по них рішення.

У той же час п. 11 ст. 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає, що рекомендації постійних комісій підлягають обов`язковому розгляду органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами, яким вони адресовані. Про результати розгляду і вжиті заходи повинно бути повідомлено комісіям у встановлений ними строк.

Виходячи з наведеного, повторне включення 13 березня 2020 року до порядку денного засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради питання про розгляд клопотання ГУНП в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 здійснено на підставі п.п. 2.11 розділу 2 Положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради в редакції, затвердженій рішенням Виконкому Маріупольської міської ради № 63 від 24 лютого 2020 року, оскільки громадською комісією з житлових питань це питання вперше розглядалось 19 липня 2018 року, тобто на момент повторного його розгляду сплив 1 рік та 8 місяців.

Однак, такі дії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради суперечать ст. 58 Конституції України, відповідно до якої Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, а також ч. 3 ст. 5 ЦК України, якою визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Окрім того, рішення щодо виділення ОСОБА_1 службового житла, яке 19 липня 2018 року пройшло процедуру громадського обговорення, не було прийнято саме через незаконну бездіяльність відповідача, що встановлено рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16 серпня 2019 року, яке набрало законної сили 18 грудня 2019 року, по цивільній справі № 263/6489/19.

Тобто, якщо комісія з житлових питань уже дійшла висновку про передачу житлового приміщення, то відповідач повинен був проголосувати і ухвалити рішення з цього питання, а не повторно ставити на обговорення указаного питання комісії, що прямо суперечить ст. 58 Конституції України.

Тому, суд дійшов висновку, що результат голосування членів громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, проведений за результатами безпідставного і повторного розгляду питання «Про розгляд клопотання Головного управління національної поліції в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 », що зафіксовано в протоколі засідання комісії № 02/2020 від 13 березня 2020 року, є недійсним, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Переглядаючи 13 березня 2020 року на засіданні громадської комісії повторно питання щодо виділення житла, відповідач керувався тим, що термін дії рішення, прийнятого на засіданні цієї ж комісії 19 липня 2018 року, сплинув і рішення є недійсним та таким, що потребує повторного перегляду на засіданні громадської комісії.

Вирішуючи вимогу позивача про визнання дійсним результату голосування членів громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, проведеного за результатами розгляду питання 1.2. «Про надання службової житлової площі ( ОСОБА_1 )», що зафіксовано в протоколі засідання комісії № 3-18 від 19 липня 2018 року, а саме: питання визнати таким, що не потребує повторного перегляду на громадській комісії, суд першої інстанції зазначив, що з огляду висновку про недійсність результату голосування членів громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, проведеного за результатами розгляду питання «Про розгляд клопотання Головного управління національної поліції в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 », що зафіксований в протоколі засідання комісії № 02/2020 від 13 березня 2020 року, то такий є чинним, і підлягає розгляду Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради як такий, що обов`язково повинен бути розглянутим органом виконавчої влади в силу п. 23 Типового положення про громадську раду при міністерстві, іншому центральному органі виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній, Київській та Севастопольській міській, районній, районній у мм. Києві та Севастополі державній адміністрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 996 від 03 листопада 2010 року, відповідно до якого рішення громадської ради є обов`язковими для розгляду органом виконавчої влади.

Задовольняючи вимоги в частині зобов`язання відповідача вчинити дії, необхідні для видалення з офіційного веб-сайту Маріупольської міської ради оприлюдненого 17 лютого 2020 року проекту рішення «Про відмову Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області у включенні квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та наданні її ОСОБА_1 », суд виходив з того,що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати: нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньо організаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Відповідно до п. 3.1, 3.2 розділу 3 «Положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі міської ради» рішення комісії носять рекомендаційний характер. З питань, що розглядаються, комісія готує пропозиції і вносить їх на розгляд виконавчого комітету міської ради.

Суд зауважив, що зміст рішення комісії з житлових питань (як позитивне, так і про відмову) не є преюдиційним для виконавчого комітету, а є лише пропозицією, внаслідок чого виконавчий комітет не зв`язаний з висновком комісії і вправі проголосувати як за позитивне вирішення питання, так і проти.

Враховуючи висновок суду про необхідність розглянути проект рішення щодо включення до числа службової житлової площі квартири АДРЕСА_1 та розподілення її ГУНП в Донецькій області для надання ОСОБА_1 , текст якого був оприлюднений 16 січня 2018 року на офіційному веб-сайті Маріупольської міської ради,визнання результат голосування членів громадської комісії з житлових питань від 13 березня 2020 року, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача видалити з офіційного веб-сайту Маріупольської міської ради проект рішення «Про відмову Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області у включенні квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та наданні її ОСОБА_1 » та відповідно зобов`язати Виконавчий комітет Маріупольської міської ради вчинити дії, необхідні для оприлюднення на офіційному веб-сайті Маріупольської міської ради проекту рішення щодо включення до числа службової житлової площі квартири АДРЕСА_1 та розподілення її ГУНП в Донецькій області для надання ОСОБА_1 , текст якого був оприлюднений 16 січня 2018 року на офіційному веб-сайті Маріупольської міської ради.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Виконавчого комітету Маріупольської міської ради включити до порядку денного засідання виконавчого комітету Маріупольської міської ради питання щодо розгляду проекту рішення щодо включення до числа службової житлової площі квартири АДРЕСА_1 та розподілення її ГУНП в Донецькій області для надання ОСОБА_1 , текст якого був оприлюднений 16 січня 2018 року на офіційному веб-сайті Маріупольської міської ради, суд виходив з наступного.

Порядок діяльності ради, її органів та посадових осіб визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про запобігання корупції», іншими законодавчими актами, статутом територіальної громади, цим Регламентом та Положенням про постійні комісії ради.

Порядок скликання сесії визначається статтею 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Частинами 5 та 6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» закріплено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Так, рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі №1 - 9/2009 визначає, що ненормативні правові акти органу місцевого, самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Рішення стосовно взяття та зняття з квартирного обліку громадян за своєю природою не відносяться до нормативно-правових актів органів місцевого самоврядування та є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

При цьому, ухвалене рішення Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області від 16 серпня 2019 року у справі № 263/6489/19, яким визнано незаконною бездіяльність Виконавчого комітету Маріупольської міської ради щодо неприйняття рішення за клопотанням Головного управління національної поліції в Донецькій області від 03 листопада 2017 року щодо виділення ОСОБА_1 службового житла, та зобов`язано Виконавчий комітет Маріупольської міської ради розглянути питання виділення ОСОБА_1 службового житла так і не виконано, зазначене питання на сесії не розглядалось, до порядку денного включено не було, та будь-яке рішення з цього приводу не приймалося.

При цьому, згідно із ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання, а відповідно до диспозиції ст. 382 КК України невиконання судового рішення є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності.

Пунктом 23 Типового положення про громадську раду при міністерстві, іншому центральному органі виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній, Київській та Севастопольській міській, районній, районній у мм. Києві та Севастополі державній адміністрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 996 від 03 листопада 2010 року, передбачено, що рішення громадської ради мають рекомендаційний характер і є обов`язковими для розгляду органом виконавчої влади. Рішення органу виконавчої влади, прийняте за результатами розгляду пропозицій громадської ради, не пізніше ніж у десятиденний строк після його прийняття в обов`язковому порядку доводиться до відома членів громадської ради та громадськості шляхом його оприлюднення на офіційному веб-сайті органу виконавчої влади та/або будь-яким іншим способом. Інформація про прийняте рішення повинна містити відомості про врахування пропозицій громадської ради або причини їх відхилення.

Проте, на момент ухвалення рішення у даній справі не було прийнято рішення виконавчим комітетом за наслідками наданої пропозиції громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, проведеного за результатами розгляду питання «Про розгляд клопотання Головного управління національної поліції в Донецькій області щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та надання її ОСОБА_1 », що зафіксований у протоколі засідання комісії № 03-18 від 19 липня 2018 року.

При цьому, відповідно до вимог ст. 53 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» , засідання виконавчого комітету скликаються міським головою, його заступником в міру необхідності, але не рідше одного разу на місяць.

З моменту прийняття протокольного рішення № 03-18 від 19 липня 2018 року громадською комісією минуло понад 2 роки, що не виправдовує неправомірну бездіяльність відповідача та правомірні очікування позивача на прийняття рішення у розумні строки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача включити до порядку денного засідання виконавчого комітету Маріупольської міської ради питання щодо розгляду проекту рішення щодо включення до числа службової житлової площі квартири АДРЕСА_1 та розподілення її ГУНП в Донецькій області для надання ОСОБА_1 , текст якого був оприлюднений 16 січня 2018 року на офіційному веб-сайті Маріупольської міської ради.

Апеляційний суд погоджується із наведеними висновками суду першої інстанції, оскільки судом правильно встановлено фактичні обставини справи та доказам, наявним у справі та поданим сторонами до суду першої інстанції, дано належну правову оцінку.

Протилежного, відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, представником виконавчого комітету Маріупольської міської ради доведено не було.

Відповідно до ст. 22 ЖК УPCP, облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, установлення черговості на одержання жилої площі, а також її розподіл у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюються під громадським контролем і з додержанням гласності.

Статтею 51 ЖК УРСР передбачено, що жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів.

Пунктом 1 Типового положення про громадську раду при міністерстві, іншому центральному органі виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній, Київській та Севастопольській міській, районній, районній у мм. Києві та Севастополі державній адміністрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 996 від 03 листопада 2010 року «Про забезпечення участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики», громадська рада при міській держадміністрації є тимчасовим консультативно- дорадчим органом, утвореним для сприяння участі громадськості у формуванні та реалізації державної, регіональної політики.

Згідно з п. 23 Положення, рішення громадської ради приймається відкритим голосуванням простото більшістю голосів її членів, що беруть участь у засіданні (у тому числі дистанційно). У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос головуючого на засіданні.

Рішення громадської ради мають рекомендаційний характер і є обов`язковими для розгляду органом виконавчої влади.

Рішення органу виконавчої влади, прийняте за результатами розгляду пропозицій громадської ради, не пізніше ніж у десятиденний строк після його прийняття в обов`язковому порядку доводиться до відома членів громадської ради та громадськості шляхом його оприлюднення на офіційному веб-сайті органу виконавчої влади та/або будь-яким іншим способом. Інформація про прийняте рішення повинна містити відомості про врахування пропозицій громадської ради або причини їх відхилення.

Відповідно Положення про громадську комісію з житлових питань при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради (у всіх її редакціях), до компетенції комісії відноситься, зокрема, розгляд у встановленому порядку питань включення до числа службових жилих приміщень та надання службового житла.

Формою роботи комісії, згідно Положення, є засідання, на яких приймаються рішення з питань, включених до порядку денного. Протокол засідання підписується головою і секретарем комісії.

Тобто, відповідно ЖК УРСР , Положення про громадську комісію з житлових питань при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, Постанови Кабінету Міністрів України № 996 від 03 листопада 2010 року «Про забезпечення участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики», жилі приміщення, що перебувають в комунальній власності Маріупольської міської ради повинні надаватись громадянам, у тому числі в якості службового житла, за рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради лише за умови попереднього обговорення такого рішення на засіданні Громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради.

Висновок Громадської комісії з житлових питань при виконкомі Маріупольської міської ради, зроблений за результатами попереднього розгляду проекту рішення виконкому щодо надання особі житла, що оформлений відповідним протоколом, є обов`язковою умовою для включення такого проекту до порядку денного засідання Виконавчого комітету Маріупольської міської ради для прийняття рішення членами виконкому. Без попереднього висновку Громадської комісії з житлових питань при виконкомі Маріупольської міської ради, розгляд проекту рішення щодо надання житла законом не допускається.

Зазначене свідчить про те, що висновок громадської комісії з житлових питань Маріупольської міської ради від 19 липня 2018 року дозволяє та зобов`язує відповідача винести на розгляд виконавчого комітету Маріупольської міської ради проект рішення стосовно розгляду клопотання керівництва ГУНП в Донецькій області щодо включення до числа службової житлової площі квартири АДРЕСА_1 та надання її ОСОБА_1 , що прямо стосується прав позивача.

При цьому, у разі винесення на розгляд виконкому проекту рішення з урахуванням висновку громадської комісії з житлових питань від 18 липня 2018 року, резолютивна частина проекту рішення мала б формулювання «розподілити квартиру АДРЕСА_1 для надання ОСОБА_1 ». Однак, на теперішній час, опублікований 17 лютого 2020 року проект рішення, з урахуванням висновків громадської комісії від 13 березня 2020 року сформульований наступним чином : « відмовити Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області у включенні квартири АДРЕСА_1 до числа службової житлової площі та наданні її ОСОБА_1 ».

Доводи апеляційної скарги про те, що для позивача не мають жодних правових наслідків рішення, прийняті на засіданнях громадської комісії з житлових питань при виконкомі Маріупольської міської ради,а саме рішення комісії від 19 липня 2018 року щодо розподілу квартири АДРЕСА_1 для надання ОСОБА_1 та 13 березня 2020 року щодо відмови ГУНП в Донецькій області у включенні зазначеної квартири до числа службової житлової площі та наданні її ОСОБА_1 ,є безпідставними.

Відповідно до ч. 4 ст. 58 ЦПК України, територіальна громада беруть участь у справі через орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції.

Відповідно до п.п. 2.8 Положення про громадську комісію з житлових питань при виконкомі Маріупольської міської ради, що затверджено рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради, формування порядку денного засідань здійснюється департаментом по роботі з активами Маріупольської міської ради.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування», система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту;

Згідно із ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування», до відання виконавчих органів сільських селищних рад належать власні повноваження щодо розподілу та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 Закону України «Про місцеве самоврядування», виконавчий комітет ради координує діяльність відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Закону України «Про місцеве самоврядування», відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підпорядкованими її виконавчому комітету.

Оскільки дії щодо підготовки проекту рішення щодо виділення службового житла, а також його винесення на розгляд громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, є невід`ємною складовою, при здійсненні виконавчим комітетом Маріупольської міської ради повноваження щодо надання житла, що належить до комунальної власності, доводи апеляційної скарги щодо пред`явлення позивачем вимог до неналежного відповідача також є безпідставними .

Окрім того, відповідно п. 8 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в УPCP, затвердженого постановою Ради Міністрів УPCP від 4 лютого 1988 р. N 37, службові жилі приміщення надаються працівникам, які постійно проживають, а також прописані в населеному пункті за місцем розташування відповідного підприємства, установи, організації.

Зазначені приміщення надаються незалежно від перебування працівників на квартирному обліку, без додержання черговості та пільг, установлених для забезпечення громадян житлом.

Відповідно до п. 16 Положення, службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, у віданні якої ці приміщення знаходяться, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація.

У рішенні зазначається, яку займає посаду або виконує роботу особа, якій надається службове жиле приміщення, склад її сім`ї, розмір приміщення, що надається, кількість кімнат у ньому та адреса.

Відповідно до п. 21 зазначеного Положення, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет видає громадянинові спеціальний ордер (додаток № 2), який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення, тобто наділяє особу правом зайняти житлову площу.

Тобто, процедура прийняття відповідачем рішення за клопотанням керівництва ГУНП в Донецькій області щодо включення житлової площі за адресою: АДРЕСА_2 до числа службової житлової площі та надання її саме ОСОБА_1 прямо пов`язана з охоронюваними законом правами позивача, передбачені ст. 47 Конституцією України, оскільки форма такого рішення передбачає обов`язок виконавчого органу видати ордер конкретній особі, що надає їй право на заселення, що у сукупності безсумнівно вказує на реалізацію у такий спосіб права особи на житло.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У зв`язку з викладеним,доводи апеляційної скарги щодо відсутності у позивача права на звернення до суду за захистом своїх прав через те, що права позивача жодним чином не порушені,не є слушними .

Відповідно до п. 11 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації» .

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 3 Законом України «Про доступ до публічної інформації», обов`язком розпорядників інформації є надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 Закону, доступ до публічної інформації здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до згаданого Закону.

Статтею 10-1 передбачено, що публічна інформація у формі відкритих даних - це публічна інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання.

Розпорядники інформації зобов`язані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах.

Публічна інформація у формі відкритих даних є дозволеною для її подальшого вільного використання та поширення.

Будь-яка особа може вільно копіювати, публікувати, поширювати, використовувати, у тому числі в комерційних цілях, у поєднанні з іншою інформацією або шляхом включення до складу власного продукту, публічну інформацію у формі відкритих даних з обов`язковим посиланням на джерело отримання такої інформації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону, розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 15 Закону, розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати проекти рішень, що підлягають обговоренню.

Стаття 24 Закону передбачає відповідальність за навмисне приховування або знищення інформації чи документів.

Згідно Переліку наборів даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, який є додатком до Положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 835, усі розпорядники інформації у межах компетенції зобов`язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником інформації, проекти нормативно-правових актів, інформацію, визначену законодавством про засади регуляторної політики.

Відповідно до п.3 Порядку оприлюднення та доступу до публічної інформації органів Маріупольської міської ради, міського голови м. Маріуполя та підприємств комунальної форми власності, затвердженого рішенням Маріупольської міської ради № 7/22-2056 від 25 жовтня 2017 року , право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком Розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію.

Пунктом 5 Порядку передбачається, що доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації, зокрема, на офіційному веб-сайті Маріупольської міської ради в мережі Інтернет.

Тобто, законодавцем визначено обов`язковий вичерпний, а не альтернативний перелік дій, щодо інформації, що підлягає оприлюдненню, а саме: надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному веб- порталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах, а також визначено вичерпний перелік даних, які підлягають обов`язковому оприлюдненню, під який підпадає проект рішення щодо виділення службового житла за адресою: АДРЕСА_2 для надання ОСОБА_1 .

Щодо твердження представника відповідача про відсутність у Законі України «Про доступ до публічної інформації», Законі України «Про місцеве самоврядування» обмеження для видалення проектів рішень з офіційного сайту слід зазначити ,що процедура видалення з офіційного сайту проекту рішення, яке вже пройшло процедуру обговорення та погодження в порядку, передбаченому Регламентом є дією, що прямо протилежна процедурі оприлюднення проекту. Не дивлячись на те, що питання щодо порядку та умов оприлюднення публічної інформації, до якої, зокрема, відноситься проект рішення щодо надання позивачу службового житла, вичерпно та детально регламентовано цілою низкою законодавчих та нормативно-правових актів, а саме: Закону України «Про місцеве самоврядування»;Закону України «Про доступ до публічної інформації»; Постанова Кабінету Міністрів України № 835 від 21 жовтня 2015 року Про затвердження Положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних; Постанова Кабінету Міністрів України № 867 від 21 жовтня 2015 року , якою затверджено Порядок ведення Єдиного державного веб-порталу відкритих даних; Регламент виконавчого комітету Маріупольської міської ради (в редакції, затвердженій рішенням Маріупольської міської ради № 7/52-5149 від 27 травня 2020 року ), цілий розділ якого присвячений процедурі оприлюднення та підготовки проектів рішень, що виносяться на розгляд відповідача; Порядок оприлюднення та доступу до публічної інформації органів Маріупольської міської ради, міського голови м. Маріуполя та підприємств комунальної форми власності, затвердженого рішенням Маріупольської міської ради № 7/22-2056 від 25 жовтня 2017 року ; Розпорядження міського голови Маріупольської міської ради № 322 р від 15 червня 2016 року щодо організації оприлюднення відкритих даних. Жодною із зазначених норм не передбачена процедура та порядок видалення проектів оприлюднених рішень, ні за умови прийняття рішення за ними, ні за умови залишення без розгляду.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на певну послідовність дій при вирішенні питання щодо надання особі службового житла, зокрема на необхідність прийняття розпорядчого рішення відповідним підприємством, установою або організацією про передачу житла у користуванні особі.

Однак, відповідно до п. 16 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в УPCP, службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації лише у тому випадку, якщо такі приміщення находяться в їх віданні.

Із наведеної норми слідує, що для прийняття ГУНП в Донецькій області розпорядчого рішення про передачу зазначеного житла у користування позивача, воно мало б перебувати у віданні ГУНП в Донецькій області. Однак доказів , щодо передачі квартири АДРЕСА_1 у відання ГУНП в Донецькій області, відповідачем не надано. Тобто, вирішення питання щодо передачі квартири АДРЕСА_1 , з урахуванням, зокрема, норм вищезгаданого Положення, перебуває виключно в компетенції відповідача.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги, є ідентичними доводам відзиву відповідача на позовну заяву , яким суд надав належну оцінку, висновки суду є достатньої аргументованими.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення, постановлено відповідно до вимог чинного законодавства та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно зі до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до помилкового судового рішення.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції та вважає, що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до положень частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки оскаржуване судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, питання про розподіл судових витрат апеляційний суд не вирішує.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Маріупольської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 26 лютого 2021 року.

Судді: