КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року

справа №752/17638/13-ц

провадження № 22-ц/824/1834/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Іванченка М.М., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Русинчук І.І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»

відповідач - ОСОБА_1

третя особа: Приватне акціонерне товариство «Луч АО»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року, ухваленого під головуванням судді Шевченко Т.М., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Луч АО» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

26 вересня 2013 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Луч АО», про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Банк обґрунтовував вимоги тим, що 10 грудня 2004 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (АППБ «Аваль»), правонаступником якого він є, та акціонерним товариством закритого типу «Луч АО», правонаступником якого є ПрАТ «Луч АО», укладено генеральну кредитну угоду № 010/02-01/138, відповідно до умов якої він зобов`язався надавати позичальнику гарантії, кредити, кредитні лінії, кредити в режимі овердрафт у порядку і на умовах, визначених в угоді, договорах про надання гарантій, кредитних договорах та договорах овердрафту, укладених в її рамках.

13 серпня 2009 року в рамках генеральної кредитної угоди укладено кредитний договір № 010/14/535 «Невідновлювальна Кредитна Лінія на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів», згідно з умовами якої позичальник отримав кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 6 592 000 грн строком до 30 липня 2010 року зі сплатою 22 % річних.

У подальшому, 14 вересня 2012 року, сторони уклали додаткову угоду № 010/14/535/10 про зміну графіка погашення кредиту, згідно з якою пункт 1.1 генеральної угоди викладено у новій редакції та зазначено, що розмір кредитного ліміту становить 2 200 000 грн; змінено кінцевий строк погашення кредиту - до 28 лютого 2013 року, при цьому вказано, що ця умова вступає в силу з 01 серпня 2012 року.

ОСОБА_1 є поручителем за зобов`язаннями ПрАТ «Луч АО» на підставі договору поруки від 10 грудня 2004 року.

13 серпня 2009 року між банком та відповідачем укладено додаткову угоду № 010/02-01/02/138/1 до договору поруки від 10 грудня 2004 року, у якій сторони домовились викласти текст договору поруки в новій редакції.

18 жовтня 2010 року він і поручитель підписали додаткову угоду № 010/02-01/02/138/2 до договору поруки від 10 грудня 2004 року, якою внесені зміни до пункту 1.2. договору поруки, а саме встановлено, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед кредитором відповідати по борговим зобов`язаннях боржника, які виникають з умов генеральної кредитної угоди від 10 грудня 2004 року № 010/02-01/02/138, з додаткової угоди від 18 жовтня 2010 року № 010/02-01/02/138/15 і з додаткових угод до неї та кредитними договорами, договорами про надання гарантій, що укладені та будуть укладені в її рамках.

Позичальник належним чином своїх зобов`язань не виконав, у зв`язку з чим виникла кредитна заборгованість, яку він добровільно не погасив.

Збільшивши 19 березня 2015 року позовні вимоги, банк просив стягнути з ОСОБА_1 кредитну заборгованість станом на 04 березня 2015 року у сумі 3 711 669,41 грн, із яких:

- заборгованість за кредитом у розмірі 2 200 000 грн,

- заборгованість за відсотками у розмірі 1 030 149,57 грн,

- пеня за кредитом у розмірі 305 399,46 грн,

- пеня за відсотками у розмірі 176 150,38 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Луч АО» про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 2 200 000, 00 грн залишку заборгованості за кредитом, 1 030 149, 57 грн заборгованості за відсотками, 305 399,46 грн пені по кредиту, 176 150, 38 грн пені по відсоткам та 3441 грн судового збору.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 19 лютого 2018 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 30 липня 2020 року постанову Апеляційного суду міста Києва від 19 лютого 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог посилається на те, що порука є припиненою; судом не застосовано ч.6 ст.232 ГК України; судом не перевірено правильності нарахування пені, яка за підрахунками відповідача становить інші розміри.

Також зазначає, що на підставі Додаткової угоди №010/14/535/10 змінено кінцевий строк погашення кредиту - 28 лютого 2013 року, при цьому зазначено, що ця умова вступає в силу з 01 серпня 2012 року. Проте, поручитель 01 серпня 2012 року не надавав згоди на цю зміну, отримання якої передбачено домовленістю сторін. Окрім того, зазначає, що згідно цього ж договору викладено п.1.1 Кредитного договору №010/14/535 «Невідновлювальна Кредитна Лінія на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів» від 13 серпня 2009 року у новій редакції та зазначено, що кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 2 200 000 грн. У зв`язку із цим вважає, що відбулось збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди.

Посилається на те, що уточнюючи позовні вимоги, позивач надавав розрахунки заборгованості, які містять різні показники за одні й ті самі періоди, у зв`язку із чим просить призначити у справі експертизу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання зобов`язання, забезпеченого порукою, яка не припинила свою дію, є підтвердженим, у зв`язку із чим поручитель повинен нести цивільну відповідальність в обсязі та на умовах договірних відносин із кредитором.

В судовому засіданні представником ОСОБА_1 заявлено клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю предмету спору, оскільки 09.08.2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, в тому числі і за генеральною угодою №010/02-01/02-138 від 10.12.2004 року.

В подальшому 19.12.2018 року між ТОВ «ФК «Форінт» та ТОВ «Фінансова компанія «Арс-капітал» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, в тому числі і за генеральною угодою «010/02-01/02-138 від 10.12.2004 року.

21.12.2018 року між ТОВ «ФК «Арс-капітал» та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, в тому числі і за генеральною угодою №010/02-01/02-138 від 10.12.2004 року та похідними договорами, за якими ОСОБА_1 набув прав кредитора до ПрАТ «Луч АО», та фактично став кредитором у правовідносинах поруки за договором поруки від 10 грудня 2004 року.

Подане клопотання представник ОСОБА_1 підтримав та просив задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 10 грудня 2004 року між АППБ «Аваль», яке перейменоване на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та АТЗТ «Луч», яке перейменоване на ПрАТ «Луч АО», укладено генеральну кредитну угоду № 010/02-01/02/138, відповідно до умов якої банк зобов`язався надавати позичальнику гарантії, кредити, кредитні лінії, кредити в режимі овердрафт у порядку і на умовах, визначених в угоді, договорах про надання гарантій, кредитних договорах та договорах овердрафту укладених в її рамках, а позичальник - забезпечити повернення одержаних кредитів та сплатити нараховані відсотки.

У подальшому до вказаної угоди підписано ряд додаткових угод.

13 серпня 2009 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПрАТ «Луч АО» укладено кредитний договір № 010/14/535 «Невідновлювальна кредитна лінія на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів», згідно з умовами якого ПрАТ «Луч АО» надано кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 6 592 000 зі сплатою 22 % річних строком до 30 липня 2010 року.

14 вересня 2012 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПрАТ «Луч АО» уклали додаткову угоду № 010/02-01/02/138/19 до генеральної кредитної угоди № 010/02-01/02/138 від 10 грудня 2004 року, якою термін дії генеральної кредитної угоди продовжено до 28 лютого 2013 року.

Того ж дня, 14 вересня 2012 року, сторони підписали додаткову угоду № 010/14/535/10 до кредитного договору від 13 серпня 2009 року, відповідно до умов якої дійшли згоди про продовження кінцевого терміну погашення кредиту до 28 лютого 2013 року, а також про надання позичальнику кредиту у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 2 200 000 грн. З дати укладання цієї додаткової угоди подальша видача кредитних коштів за договором не здійснюється.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальником за генеральною кредитною угодою 10 грудня 2004 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки.

Відповідно до пункту 1.2 договору поруки сторони встановили, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед кредитором відповідати за зобов`язаннями АТЗТ «Луч АО», які виникають з умов генеральної кредитної угоди від 10 грудня 2004 року № 010/02-01/02/138 в повному обсязі цих зобов`язань.

У пункті 4 договору поруки сторони дійшли згоди, що порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (частина четверта статті 559 ЦК України).

13 серпня 2009 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та поручителем підписано додаткову угоду № 010/02-01/02/138/1 до договору поруки від 10 грудня 2004 року, в якій вони домовились викласти текст договору поруки в новій редакції.

18 жовтня 2010 року між банком і ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 010/02-01/02/138/2 до договору поруки від 10 грудня 2004 року, якою внесено зміни до пункту 1.2 договору поруки, а саме встановлено, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед кредитором відповідати по боргових зобов`язаннях боржника, які виникають з умов генеральної кредитної угоди від 10 грудня 2004 року № 010/02-01/02/138, з додаткової угоди від 18 жовтня 2010 року № 010/02-01/02/138/15 та з додаткових угод до неї та кредитними договорами, договорами про надання гарантій, що укладені та будуть укладені в її рамках.

Позичальник своїх зобов`язань не виконав, унаслідок чого виникла кредитна заборгованість, яку він добровільно не погасив.

Відповідно до наданого банком розрахунку станом на 04 березня 2015 року сума заборгованості становить 3 711 669,41 грн, із яких:

- заборгованість за кредитом у розмірі 2 200 000 грн,

- заборгованість за відсотками у розмірі 1 030 149,57 грн,

- пеня за кредитом у розмірі 305 399,46 грн,

- пеня за відсотками у розмірі 176 150,38 грн.

Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 07 листопада 2013 року у справі №910/14243/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29 січня 2014 року, задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПрАТ «Луч АО» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ПрАТ «Луч АО» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 2 200 000 грн заборгованості за кредитом, 297 218,06 грн заборгованості за відсотками, 111 567,12 грн пені за кредитом за період із 01 березня 2013 року по 03 липня 2013 року та 9 726,69 грн пені за відсотками за період із 03 січня 2013 року по 03 липня 2013 року.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Щодо заявленого представником відповідача клопотання про закриття провадження колегія суддів виходить із наступного.

Як вбачається з ухвали Господарського суду м. Києва від 11.09.2018 року у справі № 910/14243/13, замінено стягувача АТ «Райффайзен банк Аваль» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Форінт».

Відповідно до Договору про відступлення права вимоги № 60 від 19.12.2018 року, укладеного між ТОВ «ФК «Форінт» та ТОВ «ФК «Арс-Капітал» останньому відступлено право вимогу за кредитними договорами та договорами забезпечення, в тому числі і за генеральною угодою №010/02-01/02-138 від 10.12.2004 року, про що складено відповідні реєстри та акти-передачі (а.с.133-150 т.2).

Відповідно до Договору про відступлення права вимоги № 181221-1В від 21.12.2018 року, укладеного між ТОВ «ФК «Арс-Капітал» та ОСОБА_1 , останньому відступлено право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, в тому числі і за генеральною угодою №010/02-01/02-138 від 10.12.2004 року (а.с.151-160 т.2).

Відповідно до п.2.2 розмір прав вимоги, що відступаються (передаються) за цим договором кредитором новому кредитору визначається станом на дату відступлення прав вимоги і фіксується в реєстрі відступлення прав вимоги.

Відповідно додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги від 21.12.2018 року до Реєстру кредитних операцій до відступлення: основна заборгованість - 2 200 000,00 грн, нараховані відсотки за користування кредитом - 2 540 615,31 грн, штрафні санкції - 935 260,08 грн.

Однак, договір про відступлення права вимоги № 181221-1В від 21.12.2018 року, та додаток №1 до Договору не місить положень щодо передачі прав вимоги щодо нарахованої пені.

Відповідно до п. 3.1 Договору загальна вартість прав вимоги становить 260 000,00 грн

Відповідно до квитанцій № 13997921DA та № 124САА1А22 від 22.12.2018 року ОСОБА_1 сплачено на користь ТОВ «ФК «Арс-Капітал» кошти у загальній сумі 260 000,00 грн; призначення платежу: згідно договору №181221-1В про відступлення прав вимоги від 21.12.2018 року.

Відповідно до ст. 606 ЦК України зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Враховуючи, що майнові права щодо основної заборгованості та відсотками за генеральною угодою 010/02-01/02-138 від 10.12.2004 перейшли до ОСОБА_1 , що підтверджено належними доказами, відтак предмет спору в цій частині відсутній у зв`язку із чим колегія суддів приходить до висновку про можливість закриття провадження у справі в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 2 200 000 грн заборгованості за кредитним договором, 1 030 149,57 грн заборгованості за відсотками, в іншій частині рішення слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не перевірено правильності нарахування заборгованості та пені, яка за підрахунками відповідача є іншою, колегія суддів відхиляє, оскільки дійшла висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення 2 200 000 грн заборгованості за кредитним договором та 1 030 149,57 грн заборгованості за відсотками, як наслідок підстав для перерахунку пені по кредиту в сумі 305399, 46 грн і пені по відсоткам в сумі 176150, 38 грн. немає, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 , укладаючи договір про переуступку вимог, визнав визначену банком заборгованість.

Доводи апеляційної скарги щодо зміни кінцевого строку погашення кредиту та збільшення обсягу відповідальності поручителя не заслуговують на увагу з огляду на те, що відповідач, укладаючи договір про переуступку вимог, визнав вимоги банку щодо стягнення боргу 2 200 000 грн заборгованості за кредитним договором, 1 030 149,57 грн заборгованості за відсотками.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 377, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року в частині стягнення заборгованості в сумі 2 200 000 грн та відсотків у сумі 1 030 149,57 грн скасувати.

Заяву про закриття провадження у справі задовольнити частково.

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Луч АО» про стягнення заборгованості в частині стягнення 2 200 000 грн заборгованості за кредитним договором, 1 030 149,57 грн заборгованості за відсотками закрити.

В іншій частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів

Суддя-доповідач

Судді