ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2584/21 Справа № 204/6521/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2016 року позовні вимоги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський банк розвитку» (далі ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в якому прохає замінити стягувача у справі з ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Заява мотивовано тим, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором № ICKGMCUI.131054.003 від 06 червня 2013 року. 06 лютого 2018 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення прав вимоги № 103, за яким право грошової вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2020 року заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» задоволено. Замінено тягувача ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» на стягувача: ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у виконавчих листах № 204/6521/15-ц.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволені заяви.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» надала суду відзив, в якому посилається на необгрунтованість скарги та вважає є такою, що не підлягає задоволенню.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Судом встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» заборгованість за кредитним договором № ICKGMCUI.131054.003 від 06 червня 2013 року в розмірі 10 197,93 грн., яка складається з наступного: поточна заборгованість по тілу кредиту 4 654,44 грн.; прострочена заборгованість по тілу кредиту 2 161,98 грн.; поточна заборгованість за процентами 220, 79 грн.; прострочена заборгованість за процентами 2 007, 37 грн.; сума пені 1 151,35 грн.

06 лютого 2018 року між ПАТ КБ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення прав вимоги № 103, за яким право грошової вимоги за кредитним договором № ICKGMCUI.131054.003 від 06 червня 2013 року, укладеним між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Згідно ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 не спростував обставини, а доводи скарги відносно того, що заявник не надав районному суду рішення про наявність заборгованості ОСОБА_1 , оскільки долучене до заяві копія рішення містить позначки ОСОБА_1, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки в матеріалах справи міститься оригінал судового рішення. Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення також не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами, з яких вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд заяви з використанням засобів мобільного зв`язку, шляхом надсилання йому текстового повідомлення, що передбачено нормами ст.128 ЦПК України.

Задовольняючи заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні суд першої інстанції виходив з доведеності заявлених вимог та набрання законної сили судового рішення.

Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що задовольняючи заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, який відповідає вимогам закону та зібраним доказам по справі.

За таких обставин, підстав для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні заяви, як про це просить ОСОБА_2 , не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров