Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2021 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.

за участі секретаря судового засідання Шарапанівської І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Барської міської ради Вінницької області про визнання права власності на частину будівлі за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

Свої вимоги до суду позивач ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що вона у грудні 1996 року добросовісно заволоділа частиною будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . По теперішній час вона безперервно, тривало, відкрито та добросовісно, володіє вищевказаним нерухомим майном, як своїм власним, тобто фактично стала його власником. Постійно доглядає за ним, утримує, проводить ремонтні роботи, регулярно сплачує комунальні послуги. У вказаній будівлі був розміщений дитячий садок. Будівля належала КСП «Зоря» с. Антонівка Барського району. На підставі рішення пайовиків ТОВ «Зоря» будівлю дитячого садка було передано на баланс Антонівської сільської ради. Керівництво товариства не заперечувало проти проживання позивача у частині будівлі дитячого садка. Тому, позивач ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на 43 % будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згодом позивач уточнила позовні вимоги. Просила суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на 13/25 частки будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні представник позивача адвокат Іванова В.О. позовні вимоги підтримала повністю та наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача Барської міської ради у судове засідання не з`явився. Про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

У відзиві представник відповідача Барської міської ради вказав, що позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні, оскільки приміщення дитячого садка з господарською будівлею є власністю Барської міської ради. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого не відомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. При цьому необхідна виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо у позивача як у володільця майна, не могло бути сумнівів тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає , що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо протиправності його володіння даним майном.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він був головою КСП «Зоря» в с. Антонівка Барського району. Колгосп побудував приміщення дитячого садочка. В 2006 році дітей було мало, тому садочок ніхто не відвідував. Колгоспниця ОСОБА_1 вийшла заміж та не мала де проживати. Правління колгоспу вирішило надати одну із кімнат у приміщенні садочка для її проживання. З того часу ОСОБА_1 відкрито володіє частиною будівлі садочка, сплачує комунальні послуги.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що ОСОБА_1 з 1996 року відкрито та добросовісно користується та володіє приміщенням дитячого садочка за адресою: АДРЕСА_1 . Провела там ремонт та сплачує комунальні послуги.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов не доведений та не обґрунтований і в його задоволені слід відмовити. До такого висновку суд дійшов з наступного.

Згідно протоколу №2 від 28 травня 2007 року зборів уповноважених пайовиків ТОВ «Зоря» села Антонівка Барського району будівлю дитячого садочка передано Антонівській сільській раді Барського району.

Рішенням другої сесії Антонівської сільської ради шостого скликання від 22.12.2010 р. приміщення дитячого садка разом з господарською будівлею взято на баланс сільської ради.

На 16 позачерговій сесії Барської міської ради 7 скликання від 29.08.2016 прийнято рішення «Про схвалення проекту рішення «Про добровільне об`єднання територіальних громад» згідно якого територіальні громади міста Бар, сіл Антонівка, Глинянка, Широке Антонівської сільської ради об`єднано в Барську міську ОТГ.

На 1 сесії Барської міської ради 8 скликання від 05.01.2017 р. було прийнято рішення «Про прийняття до комунальної власності Барської міської об`єднаної територіальної громади Глинянського навчально-виховного комплексу «ЗОШ І ступеня - ДНЗ» та інших юридичних осіб комунальної власності, утворених за рішенням Антонівської сільської ради» з подальшими змінами до нього на 29 сесії Барської міської ради 8 скликання від 31.08.2018 р. згідно яких приміщення дитячого садка з господарською будівлею прийнято на баланс Барської міської ОТГ.

Барською міською радою було направлено лист №37 від 02.08.2018 ОСОБА_1 з проханням добровільно звільнити самостійно зайняте приміщення.

01.02.2019 року Барська міська рада на підставі листа Фонду державного майна України по Вінницькій області про надання відомостей про майно №05-03/2540 від 27.07.2018 провела державну реєстрацію права власності приміщення дитячого садка з господарською будівлею, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Отже, приміщення дитячого садка з господарською будівлею є власністю Барської міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Інститут набувальної давності захищає права справжнього володільця проти попереднього.

ОСОБА_1 заволоділа частиною будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у грудні 1996 року.

За обставин, коли власник будівлі вимагає її звільнити, володіння нею позивачем не вважається добросовісним та суперечить вимогам ст. 344 ЦПК України.

Відсутність добросовісності у позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18).

Оскільки територіальною громадою набуто право власності на будівлю садочка, таким чином, у спірної будівлі є власник, а тому сам по собі факт користування нею не є підставою виникнення права власності за набувальною давністю (Постанова Верховного Суду від 03 грудня 2018 року № 153/608/17, провадження № 61-2689св18).

У постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 3-87гс15 зроблено висновок, що норми статті 334 ЦК України не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Оскільки приміщення позивачу було надано у користування, тому відсутні підстави для застосування положень ст. 344 ЦК України до спірних правовідносин. (ВС/КЦС № 175/4741/16 від 29.03.18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) зроблено висновок, що «умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном».

За вказаних обставин судом встановлено, що ОСОБА_1 володіє приміщенням протягом тривалого часу на підставі усних договірних зобов`язань (безоплатного користування), власник будівлі вимагає її звільнення, що виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю. А тому, у позові слід відмовити.

За таких обставин суд, керуючись ст. 12, 13, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України, ст. 344 ЦК України

В И Р I Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

В позові ОСОБА_1 до Барської міської ради Вінницької області про визнання права власності на 13/25 частки будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Барський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354, ст. 355 ЦПК України).

Суддя:

Повне судове рішення складено 16.02.2021.