У Х В А Л А

"03" березня 2021 р. Справа153/95/20

Провадження4-с/153/1/21-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області у складі

головуючого судді - Дзерина М.М.

за участю секретаря судових засідань Гулковської Т.Т.

боржника ОСОБА_1

головного державного виконавця Ямпільського

районного відділу ДВС Жукової Ю. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , про визнання протиправними дії Головного державного виконавця Ямпільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Жукової Юлії Святославівни та зобов`язання знаття арешту,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла вищезазначена скарга на дії Головного державного виконавця Ямпільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) щодо накладення арешту на картковий рахунок на який перераховується соціальна допомога на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними трьохрічного віку. В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 25 лютого 2020 року було задоволено заяву ТОВ «ВЕЛЛФІН» та стягнуто з неї 51 540 грн. Головним Державним виконавцем Ямпільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) було відкрито виконавче провадження №64081166 від 12.02.2021 року та виконавче провадження №64080724 від 12 січня 2021 року.

Головним Державним виконавцем Ямпільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) при здійснені виконавчих дій було накладено арешт на все її майно, в тому числі на рахунок в банку, а саме в АТ КБ «Приватбанк» на картку № НОМЕР_1 , IBAN: НОМЕР_2 , на яку вона отримує соціальні виплати на утримання неповнолітніх дітей, які перебувають на її утриманні як матері одиначки, тобто своїми протиправними діями щодо накладення арешту було накладено на майно не її, а на кошти її малолітніх дітей, які потребують щоденних витрат на утримання.

Дані дії державного виконавця на переконання скаржника носять протиправний характер, адже відповідно до п.10 ч.1 ст.73 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено накладати арешт на кошти як допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років.

Про накладення арешту їй стало відомо 18 лютого 2021 року, коли мала намір зняти кошти з банкомата та того ж дня звернулась в банк, де їй повідомили, що арешт на соціальний рахунок було накладено Постановою головного державного виконавця Жуковою Ю.С. Того ж дня вона звернулась до державного виконавця та повідомила, що арешт було накладено на рахунок, на який вона отримує соціальну допомогу на своїх неповнолітніх дітей, однак їй було відмовлено знятті арешту, тому вона змушена звернутися до суду.

Просить суд визнати протиправними дії Головного Державного виконавця Ямпільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Жукової Ю.С. щодо накладення арешту на картковий рахунок в АТ КБ «Приватбанк» на картку № НОМЕР_1 , IBAN: НОМЕР_2 , який відкрити на її ім`я та на який перераховується соціальна допомога на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними трьохрічного віку. Зобов`язати Головного Державного виконавця Ямпільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) зняти арешт з карткового рахунку № НОМЕР_1 , IBAN: НОМЕР_2 , який відкрити на її ім`я та на який перераховується соціальна допомога на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними трьохрічного віку.

Боржник ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу підтримала в повному обсязі та просила суд її задоволити з підстав зазначених у ній.

Головний державний виконавець Ямпільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Жукова Ю.С. в судовому засіданні скаргу не визнала. Надала суду заперечення наступного змісту: 12 січня 2021 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості у сумі 51540 гривень 36 копійок заборгованість за Договором позики №113362 від 28.12.2016 року та 2102 гривні судових витрат на оплату судового збору.

12 січня 2021 року державним виконавцем боржнику було направлено виклик за вказаною у виконавчому документі заявою, на який боржник не з`явився. При відкриті виконавчого провадження направлено запити в ДФС, ПФУ та МВС, щодо встановлення джерела доходу боржника, наявність рухомого та нерухомого майна та в банківські установи для виявлення відкритих рахунків. Сформовано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та встановлено, що за боржником будь-якого рухомого та нерухомого майна не рахується. Божник офіційних джерел доходу не має, на обліку в ПФУ не перебуває.

04 лютого 2021 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та відправлена шляхом ЕЦП для виконання банкам учасникам обміну.

Після винесення постанови ОСОБА_2 звернулась до відділу із вимогою зняти арешт, так як вона отримує на арештований рахунок соціальні виплати на дітей. ОСОБА_2 надала довідку видану АК КБ «Приватбанк» з якої свідчить, що ОСОБА_2 станом на 05.02.2021 року має відкритий рахунок № НОМЕР_2 на який отримує соціальні виплати, а також на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ). Боржнику роз`яснено ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» та запропоновано надати документальне підтвердження того, що її поточний рахунок використовується виключно для зарахування цільових виплат, що стане підставою для зняття арешту. На вимогу надати додатково документи, в тому числі довідку про рух коштів по рахунку, копії свідоцтв про народження дітей, копію документа про зміну прізвища та інші боржник не надала.

При виконанні даного виконавчого провадження державним виконавцем було вжиті усі відповідні дії та заходи щодо виконання рішення суду, в ході проведення виконавчих дій державний виконавець діяв в межах чинного законодавства без порушень прав та інтересів жодної зі сторін.

З урахуванням вищевикладеного, просить суд визнати дії державного виконавця при виконанні виконавчих проваджень АСВП №64081166, АСВП№64080724 правомірними, без порушення норм чинного законодавства.

Представника стягувача ТОВ «ВЕЛЛФІН» в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З досліджених судом письмових доказів встановлено, що 12 січня 2021 року Головним Державним виконавцем Ямпільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) було відкрито два виконавчих провадження: №64081166 від 12.02.2021 року та №64080724 від 12 січня 2021 року на підставі виконавчого листа Ямпільського районного суду Вінницької області №153/95/20 від 02.04.2020 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» 51540 гривень 36 копійок заборгованість за Договором позики №113362 від 28.12.2016 року та 2102 гривні судових витрат.

З довідки виданої АТ КБ «Приватбанк» від 23 лютого 2021 року №АМІ607ІЕОРІVM93L встановлено, що ОСОБА_2 має в АТ КБ «Приватбанк» картку № НОМЕР_1 , IBAN: НОМЕР_2 , на яку отримує соціальні виплати. На дану картку також може бути зарахована будь-яка інша виплата.

ОСОБА_1 має на утриманні чотирьох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 , серії НОМЕР_6 .

З постанови про арешт коштів боржника від 04 лютого 2021 року ВП №64081166 встановлено, що Головним Державним виконавцем Ямпільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) було накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_3 , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та /або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику.

Заслухавши сторін, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали скарги та заперечення державного виконавця та стягувача, оцінивши їх у сукупності, з точки зору об`єктивності, достатності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Оскільки ОСОБА_1 дізналась про накладення арешту на її рахунок лише 18 лютого 2021 року, коли намагалась зняти кошти із рахунку на який вона отримує допомогу, як особа, яка зайнята доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, а тому суд вважає, що строк звернення до суду пропущено з поважних причин, що є підставою для поновлення строку на подання скарги.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Зазначене конституційне положення відображено й у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби приватного виконавця усунуту порушення. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені обов`язки та права виконавця. Так статтею передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Також виконавець має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість,коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Положеннями ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця, в якій зазначається: сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом; стягнення виконавчого збору, витрати виконавчого провадження, штрафи, накладені на боржника під час виконавчого провадження; основна винагорода приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що на які накладається арешт, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Також відповідно до змісту статті 73 ЗУ "Про виконавче провадження" зазначено перелік коштів, на які заборонено звертати стягнення, картковий рахунок № НОМЕР_1 , IBAN: НОМЕР_2 ,до цього переліку не входить.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як вбачається із постанови про арешт коштів боржника від 04 лютого 2021 року державний виконавець Жукова Ю.С. наклала арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. Тобто постанова містила вказівку про нерозповсюдження її дії на спеціальні рахунки, арешт яких забороняється.

Таким чином, після отримання цієї постанови, саме Банк зобов`язаний був відповідно до вимог ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на такому рахунку.

Як вбачається із матеріалів справи, банк не повідомив державного виконавця про наявність передбачених ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» обставин, які унеможливлюють накладення арешту на рахунки належні ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 надавала державному виконавцю інформацію про те, що було арештовано рахунок, який використовується виключно для зарахування їй допомоги, як особі, яка зайнята доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років.

Твердження скаржника про те, що вона звертався до державного виконавця не підтверджено належними та допустимим доказами.

Також АТ КБ «Приватбанк», на яке нормами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника виконало. Зазначене свідчить про те, що банк не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Таким чином, виконавець не мав документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Також суд звертає увагу на те, що з довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що даний рахунок відкритий для зарахування соціальних виплат. Також на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата(переказ), тобто він відкритий для будь-якого зарахування коштів, а не лише соціальних виплат (а.с.65)

У разі перерахування допомоги боржнику, яка зайнята доглядом чотирьох дітей віком до 16 років, в певному розмірі на поточний рахунок на який накладений арешт, то такий підлягає зняттю.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих зарахування допомоги особі, зайнятою доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років та її розміру. Також арешт в розмірі суми може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з соціальних виплат.

З урахуванням вищевикладеного, доводи боржника щодо протиправних дії Головного державного виконавця Ямпільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Жукової Юлії Святославівни, які полягали у накладенні арешту на кошти, на які не може бути звернено стягнення, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, у зв`язку із чим в задоволенні даної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12,13,259,263-265, 268, 447-451 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 пропущений з поважних причин строк на звернення до суду зі скаргою про визнання протиправними дії Головного державного виконавця Ямпільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Жукової Юлії Святославівни та зобов`язання знаття арешту.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , про визнання протиправними дії Головного державного виконавця Ямпільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Жукової Юлії Святославівни та зобов`язання знаття арешту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Головуючий Дзерин М.М.