КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/710/20
Провадження № 2/488/303/21 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

02.02.2021 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючої судді по справі Селіщевої Л.І.,

при секретарі судового засідання Глубоченко О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року позивач - ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів (ТОВ ФК ЄАПБ) звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 8 лютого 2016 року ОСОБА_1 подала до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ" (первісний кредитор) Заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР" та Заяву № від 8 лютого 2016р. на отримання кредиту від ТОВ"ФК"ЦФР", підписанням якої підтвердила згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР" становлять кредитний договір між ТОВ "ФК"ЦФР" та Відповідачем, як позичальником, а також, що отримав примірник Кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця умови отримання кредитів від ТОВ"ФК"ЦФР".

30.07.2018 року між ТОВ "ФК "ЦФР" та Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів укладено Договір відступлення права вимоги № 20180730, у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "ЦФР" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги (Права Вимогу) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками.

Таким чином, ТОВ ФК ЄАПБ набув право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 , яка свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, станом на день подачі позову, утворилась заборгованість на загальну суму 30654,94 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір у розмірі 2102,00 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

12.03.2020 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачу, що вона має право подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також має право подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Відповідачу ОСОБА_1 була направлена ухвала про відкриття провадження, у встановлений в ухвалі строк, відповідач надала суду відзив на позовну заяву, в якому позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, застосувавши до спірних правовідносин позовну давность.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, застосувавши до спірних правовідносин позовну давность.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав відповідь на відзив, в якому просив залишити заявлені вимоги відповідача щодо застосування позовної давності без задоволення, позовні вимоги банка задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну та спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За змістом частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін.

Із умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» передбачено, що до вимог, що виникають з кредитного договору або у зв`язку з ним, застосовується позовна давність у десять років (п.7.2. умов).

Таким чином, судом встановлено, що позивачем спеціальних строків позовної давності щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею не пропущено.

Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 06 листопада 2013 року в справі № 6-1 ІбцсІЗ, за змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони прав на позов.

30.07.2018 року між ТОВ "ФК "ЦФР" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено Договір відступлення права вимоги № 20180730.

Таким чином, строк позовної давності починає відраховуватися з моменту відступлення права вимоги 30.07.2018 року, та має часові рамки з 30.07.2018 р. по 30.07.2021 р.

А відтак позивач, звернувся до суду в березні 2020 року, в межах, встановлених статтею 257 ЦК України, - трьох річного строку.

Виходячи з наведеного, для застосування строку позовної давності, про сплив якої зазначив відповідач, суд не вбачає підстав, а тому розглядає справу по суті спору.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Судом встановлено, що 8 лютого 2016 року ОСОБА_1 подала до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ" (первісний кредитор) Заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР" та Заяву № від 8 лютого 2016р. на отримання кредиту від ТОВ"ФК"ЦФР", підписанням якої підтвердила згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР" становлять кредитний договір між ТОВ "ФК"ЦФР" та Відповідачем, як позичальником, а також, що отримав примірник Кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця умови отримання кредитів від ТОВ"ФК"ЦФР".

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається (ст.ст.525, 526 ЦК України).

Так, свої зобов`язання перед відповідачем первісний кредитор ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі, що підтверджується платіжними дорученням на перерахунок коштів (а.с.8-11).

У ході судового розгляду також встановлено, що на підставі договору відступлення прав вимоги №20180730 від 30.07.2018 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» як первісний кредитор відступило новому кредиторові ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 08.02.2016 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Про зміну кредитора в кредитно-договірному зобов`язанні позичальника повідомлено належним чином листами (а.с.19-24).

Враховуючи те, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед ОСОБА_1 виконало у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого судом не встановлено, та враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТОВ «Факторингова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», тому суд приходить до висновку про обґрунтованість його звернення до суду.

Як вбачається з Реєстру Боржників за кредитними договорами, укладеними між Позичальником та ТОВ "ФК "ЦФР" - Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги №20180730 від 30.07.2018, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 30654,94 грн., з яких:

- 6931,45 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

-1,08 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- 14956,51 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом);

- 8765,9 грн. - сума заборгованості за пенею.

Аналізуючи викладене, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про доведеність істотного порушення відповідачем кредитно-договірних зобов`язань, правомірність пред`явлення позовних вимог ТОВ «Факторингова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» як дійсним кредитором, які з урахуванням обсягу відступлених вимог є доведеними та підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу 6931,45 грн., 1,08 грн. - сума заборгованості за відсотками та 8765,9 грн. - сума заборгованості за пенею, а загалом 15 698,43 грн.

При цьому, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за платою за управління кредитом (заборгованість за щомісячними платежами) в сумі 14 956,51 грн. з огляду на наступне.

Згідно з ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору), споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року в справі № 6-2071цс16.

Встановивши в кредитному договорі сплату щомісячних процентів як плати за управління кредитом, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану плату надаються відповідачеві.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги фактичне встановлення у кредитному договорі № від 08.02.2016 року додаткових щомісячних процентів, які по суті є платою за управління кредитом (як це безпосередньо зазначено в розрахунку у Витягу з реєстру боржників), що не є послугами в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», та несправедливими положеннями договору про споживчий кредит, тому суд приходить до висновку про нікчемність зазначених умов договору та відсутність правових підстав для нарахування та, відповідно, стягнення з відповідача плати за управління кредитом в сумі 14 956,51 грн. Так як вимога позивача про стягнення з позичальника заборгованості з плати за управління кредитом ґрунтується на нікчемній умові укладеного з кредитодавцем договору, у цій частині позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд, керуючись ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1072,02 грн. в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору пропорційно частині задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12-13, 133, 141, 258-259, 265, 268, 280-282, 284, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ( , юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, ЗО, р/р № НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк»), заборгованість за кредитним договором № від 08.02.2016 року, станом на день подачі позову, у розмірі 15 698,43 грн., що складає: 6931,45 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 1,08 грн. - сума заборгованості за відсотками та 8765,9 грн. - сума заборгованості за пенею.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 1072,02 грн.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ,01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, № 30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , паспорт: серія НОМЕР_3 , виданий Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.І. Селіщева