Справа № 514/833/20
Провадження № 2/496/139/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Дранікова С.М.

при секретарі Стрілець Ж.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого за час спільного проживання жінкою та чоловіком однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить суд встановити юридичний факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без шлюбу у період з 01.05.2013 по 01.08.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 та з 02.08.2017 року по 01.03.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати такою, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , земельну ділянку площею 0,1179 гектарів, в тому числі за земельними угіддями: рілля - 0,1179 гектарів, що розташована в АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки - :02:001:0513; визнати право ОСОБА_1 на Ѕ частину в праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,1179 гектарів, в тому числі за земельними угіддями: рілля - 0,1179 гектарів, що розташована в АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0513; визнати таким, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 об`єкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці площею 0,1179 гектарів, в тому числі за земельними угіддями: рілля - 0,1179 гектарів, яка розташована в АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки - :02:001:0513; визнати право ОСОБА_1 на Ѕ частину в праві спільної власності на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці площею 0,1179 гектарів, в тому числі за земельними угіддями: рілля - 0,1179 гектарів, яка розташована в АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки - :02:001:0513; визнати таким, що належить на праві спільної сумісної власності після введення в експлуатацію ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок, що розташований на земельній ділянці площею 0,1179 гектарів, в тому числі за земельними угіддями: рілля - 0,1179 гектарів, яка розташована в АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки - :02:001:0513; визнати право ОСОБА_1 на Ѕ частину в праві спільної власності на житловий будинок після введення в експлуатацію, що розташований на земельній ділянці площею 0,1179 гектарів, в тому числі за земельними угіддями: рілля - 0,1179 гектарів, яка розташована в АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки - :02:001:0513; судові витрати покласти на відповідача.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона з травня 2013 року по березень 2020 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, тобто проживала із ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Сторони проживали з сином позивача ОСОБА_3 , та дітьми відповідача: донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час перебування у фактичних шлюбних відносинах (проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу) з травня 2013 року по березень 2020 року сторони в іншому шлюбі не знаходились. 07.04.2017 року під час спільного проживання сторонами за спільні кошти для будівництва житла з метою подальшого спільного проживання в ньому однією сім`єю була придбана у власність земельна ділянка площею 0,1179 гектарів, в тому числі за земельними угіддями: рілля - 0,1179 гектарів, що розташована в АДРЕСА_3 , з розташованим на ній об`єктом незавершеного будівництва. В якості покупця за договором виступив відповідач. Після купівлі земельної ділянки сторонами за спільні кошти були розпочаті роботи із завершення будівництва об`єкту незавершеного будівництва на зазначеній земельній ділянці. Сторони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка. Протягом останніх місяців сімейне життя між сторонами поступово погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до припинення між ними фактичних шлюбних відносин в березні 2020 року. На даний час спільне господарство не ведеться. До, після та під час перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах договорів щодо майна, набутого за час спільного проживання, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, укладено не було, у зв`язку з чим позивач звернулась з вказаним позовом до суду.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, хоча з наданих ним в судовому засіданні пояснень вбачається, що сторони жили разом з дітьми однією родиною з 2013 року по березень 2020 року.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердили, що сторони дійсно проживали однією сім`єю, мали спільний бюджет та вели спільне господарство спочатку за адресою: АДРЕСА_4 , а в 2017 році купили будинок в с. Великий Дальник, переїхали туди та продовжили проживати разом з їх дітьми. Сторони не проживають разом з березня 2020 року.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 СК України проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Про що зазначено і в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Факт спільного проживання позивача та відповідача однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01.05.2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 та з 02.08.2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується належними та допустимими доказами спільної участі жінки та чоловіка у навчанні та вихованні дітей, лікуванні дітей та один одного. Зокрема, консультативними висновками дитячого іммунолога Обласного центру клінічної імунології Одеської обласної дитячої клінічної лікарні Самойленко Л.І. щодо лікування ОСОБА_4 від 22.12.2014 року та від 08.05.2015 року із зазначенням адреси проживання: АДРЕСА_5 ; консультативним висновком клінічного іммунолога Обласного центру клінічної імунології для дітей та дорослого населення Одеської обласної дитячої клінічної лікарні Мірзаянц Г.Х. щодо лікування ОСОБА_4 із вказанням позивача в якості родички; виписним епікризом №2518 відносно лікування ОСОБА_2 із зазначенням адреси проживання: АДРЕСА_5 ; медичною картою амбулаторного хворого №837 від 28.03.2013 року із зазначенням місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_5 ; довідкою №7023 виданою ОСОБА_4 та довідкою учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов`язкового медичного профілактичного огляду виданою ОСОБА_4 із зазначенням адреси проживання: АДРЕСА_5 ; шкільним щоденником доньки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , із позначенням позивача в якості одного з батьків, підписами позивача в графі підпис батьків; шкільним щоденником ОСОБА_5 , із зазначенням домашньої адреси: АДРЕСА_5 ; характеристикою випускниці 9-го класу 2017 року Одеської загальноосвітньої школи №25 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області ОСОБА_4 , 2002 року народження, згідно якої вбачається, що дівчина виховувалась в сім`ї батька ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Позивач підтримувала постійний зв`язок зі школою та класним керівником, відвідувала батьківські збори та шкільні заходи; характеристикою учня ОСОБА_5 , 2007 р.н., з вказанням участі позивача у навчанні та вихованні дитини; характеристикою учня Великодальницької ЗОШ №2 І-ІІІ ступенів ОСОБА_5 з вказанням участі позивача у навчанні та вихованні дитини.

Тому суд вважає, що вірним буде встановити факт проживання однією сім`єю позивача з відповідачем у період з 01.05.2013 року по 01.03.2020 року. Також даний факт було підтверджено свідками в судовому засіданні.

Відповідно до Договору купівлі продажу земельної ділянки від 07.04.2017 року ОСОБА_2 було придбано земельну ділянку площею 0,1179 гектарів, в тому числі за земельними угіддями: рілля 0,1179 гектарів, що розташована в АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0513.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.04.2017 року ОСОБА_2 07.04.2017 року зареєстрував право власності на земельну ділянку.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують: 1) час придбання; 2) джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте); 3) мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Позивач була офіційно працевлаштована та мала стабільний дохід, що підтверджується довідкою, виданою ТОВ «Торговий Дім Левада» 10.06.2020 року, згідно якої ОСОБА_1 працювала з 04.10.2011 року по 10.10.2014 року в ТОВ «Торговий Дім Левада» на посаді бухгалтера; довідкою про доходи від 11 червня 2020 року вих. №1/06, виданою ФОП ОСОБА_8 , згідно якої ОСОБА_1 прийнята на посаду кондитера з 04.10.2018 року. Заробітна плата за період з 04.10.2018 року по 31.05.2020 року складає 76634,45 грн.

Отже, позовні вимоги про визнання земельної ділянки такою, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам; а також визнання права власності позивача на Ѕ частину в праві спільної власності на земельну ділянку підлягають задоволенню, оскільки спірна земельна ділянка придбана відповідачем 07.04.2017 року у період фактичного проживання сторін однією сім`єю, а тому належить сторонам на праві спільної сумісної власності та підлягає поділу у порядку, передбаченому нормами СК України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 7 лютого 2014 року роз`яснено, що до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). У зв`язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.

На думку суду, аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177-179, 182 цього кодексу, частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації, а державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

У зв`язку з викладеним, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання об`єкта незавершеного будівництва спільною сумісною власністю. Вимоги про визнання права власності на Ѕ частину в праві спільної власності на об`єкт незавершеного будівництва; визнання таким, що належить на праві спільної сумісної власності після введення в експлуатацію житлового будинку та визнання права власності на Ѕ частину в праві спільної власності на житловий будинок після введення в експлуатацію є похідними від вимоги про визнання об`єкту незавершеного будівництва спільною сумісною власністю, а тому також не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 21, 74 СК України, ст.ст. 331, 368, 372 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого за час спільного проживання жінкою та чоловіком однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01.05.2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 та з 02.08.2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати такою, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , земельну ділянку площею 0,1179 гектарів, в тому числі за земельними угіддями: рілля 0,1179 гектарів, що розташована в АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0513.

Визнати право власності ОСОБА_1 на Ѕ частину в праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,1179 гектарів, в тому числі за земельними угіддями: рілля 0,1179 гектарів, що розташована в АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0513.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840,80 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 01.03.2021 року.

Суддя С.М. Драніков