ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» березня 2021 року

м. Харків

справа № 643/15064/17

провадження № 22-з/818/69/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

за участю секретаря Дмитренко А.Ю.

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представник позивачів ОСОБА_3

відповідачі ОСОБА_4 , представник відповідача ОСОБА_5 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Тимофєєва О.В., Товариство з обмеженою відповідальністю «ИРИС», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Підлісна І.В.,

треті особи ОСОБА_6 , представник третьої особи ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_6 про скасування заходів забезпечення позову по справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 січня 2020 року та додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2020 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 січня 2020 року у складі судді Букреєвої І.А. по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Тимофєєвої Олени Василівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «ИРИС», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Підлісної Ірини Володимирівни, треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про визнання договорів купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки недійсними внаслідок їх фіктивності, повернення сторін договорів у первісний стан та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Тимофєєвої Олени Василівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «ИРИС», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Підлісної Ірини Володимирівни, треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про визнання договорів купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки недійсними внаслідок їх фіктивності, повернення сторін договорів у первісний стан та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно та просили:

визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки площею 0,0337 га, кадастровий номер № :01:027:0006, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 04 червня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ИРИС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІВАТ» недійсним внаслідок його фіктивності та застосувати наслідки визнання договору недійсним шляхом повернення сторін в первісний стан;

визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки площею 0,0337 га, кадастровий номер № :01:027:0006, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 20 жовтня 2010 року між директором Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІВАТ» Россохою О.Г. та ОСОБА_4 ;

скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ИРИС» на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,0337 га, кадастровий номер № :01:027:0006, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а також Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІВАТ» на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 січня 2020 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено; визнано договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельною ділянкою площею 0,0337 га, кадастровий номер № :01:027:0006, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 20 жовтня 2010 року між директором Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІВАТ» Россохою О.Г. та ОСОБА_4 , засвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тимофєєвою О.В. за реєстровим № 963 від 20 жовтня 2010 року - недійсним та застосовано наслідки визнання договору недійсним шляхом повернення сторін в первісний стан; скасовано державну реєстрацію прав на нерухоме майно, що здійснена на підставі цього договору.

Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2020 року резолютивна частина рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 січня 2020 року викладена в наступній редакції: «позовні вимоги задовільнити; визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельною ділянкою площею 0,0337 га, кадастровий номер № :01:027:0006, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 20 жовтня 2010 року між директором Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІВАТ» ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , засвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тимофєєвою О.В. за реєстровим № 963 від 20 жовтня 2010 року недійсним та застосувати наслідки визнання договору недійсним шляхом повернення сторін в первісний стан.

Скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно, що здійснена на підставі цього договору, а саме:

договору купівлі-продажу, серія та номер № 1833 житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Підлісною І.В., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 2844933 від 04 червня 2013 року, номер запису про право власності: 1170934;

договору купівлі-продажу, серія та номер № 1829 земельної ділянки площею 0,0337 га, кадастровий номер № :01:027:0006, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Підлісною І.В., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 2838317 від 04 червня 2013 року, номер запису про право власності: 1168252;

стягнути з ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю «ИРИС» солідарно на користь позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 34 680,92 грн».

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями ОСОБА_1 і ОСОБА_2 через представника, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просили внести зміни до резолютивної частини додаткового рішення від 21 лютого 2020 року до рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 січня 2020 року, доповнивши його висновками по суті розглянутих позовних вимог, а саме:

щодо визнання договорів купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельною ділянкою площею 0,0337 га, кадастровий номер № :01:027:0006, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , укладених 04 червня 2013 року відповідно за № 1833 та № 1829 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ИРИС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІВАТ» - недійсними внаслідок їх фіктивності та застосувати наслідки визнання договорів недійсними шляхом повернення сторін договорів у первісний стан;

щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІВАТ» за номером у реєстрі нотаріальних дій № 963 від 20 жовтня 2010 року, прийняте приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тимофєєвою О.В. на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 20 жовтня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІВАТ» та ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просив скасувати рішення суду першої інстанції та додаткове рішення; вирішити питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 також просила скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 січня 2020 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, судові витрати покласти на позивачів.

Постановою Харківського апеляційного суду від 22 січня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишено без задоволення; апеляційну скаргу ОСОБА_4 та апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено; рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 січня 2020 року та додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2020 року - скасовано та ухвалено нове; відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Тимофєєвої О.В., Товариства з обмеженою відповідальністю «ИРИС», приватного нотаріуса Підлісної І.В., треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про визнання договорів купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки недійсними внаслідок їх фіктивності, повернення сторін договорів у первісний стан та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно.

У січні 2021 року ОСОБА_6 через представника звернулась до суду апеляційної інстанції із заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що постановою Харківського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року у даній справі вжито заходів забезпечення позову, а саме заборонено відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :01:027:0006, площею 0,0337 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказала, що постановою Харківського апеляційного суду від 22 січня 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та це судове рішення набрало законної сили з моменту його проголошення, тому заходи забезпечення позову мають бути скасовані.

Просила скасувати заходи забезпечення позову, що накладені постановою Харківського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року по справі № 643/15604/17 та зареєстровані Департаментом реєстрації Харківської міської ради рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер № 51108258 від 12 лютого 2020 року.

01 березня 2021 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в інших справах, яке залишено без задоволення за недоведеністю, оскільки доказів того, що саме він приймає участь у справі, яка буде розглядатися у Шостому апеляційному адміністративному суді 02 березня 2021 року 0 14:50 та зазначена в списку справ, призначених до розгляду, представник не надав.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, вважає за необхідне заяву ОСОБА_6 - задовольнити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи у грудні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Тимофєєвої О.В., Товариства з обмеженою відповідальністю «ИРИС», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Підлісної І.В., треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про визнання договорів купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки недійсними внаслідок їх фіктивності, повернення сторін договорів у первісний стан та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно.

У ході розгляду справи позивачі звернулись до суду з клопотанням про забезпечення позову, у якому просили вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на земельну ділянку кадастровий № :01:027:0006, площею 0,0337 га та житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 та знаходиться в іншої особи; до набрання чинності рішенням у справі заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Харківській області, виконавчим органам Харківської міської ради, а саме: Департаменту інфраструктури, Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану. Департаменту земельних відносин, Департаменту житлового господарства, а також приватному нотаріусу Підлісній І.В. заборонити вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку з належними до будинку будівлями та земельною ділянкою, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 направлені на їх об`єднання з земельними ділянками та готельним комплексом, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ИРИС».

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2019 року у задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2019 року скасовано, заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено частково; заборонено відчуження земельної ділянки, кадастровий номер :01:027:0006, площею 0,0337 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначена земельна ділянка на час розгляду справи перебувала у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ИРИС», однією із засновників якого є ОСОБА_6 (а. с. 206-207 том 4).

Постановою Харківського апеляційного суду від 22 січня 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Тимофєєвої О.В., Товариства з обмеженою відповідальністю «ИРИС», приватного нотаріуса Підлісної І.В., треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про визнання договорів купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки недійсними внаслідок їх фіктивності, повернення сторін договорів у первісний стан та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Проте, судом апеляційної інстанції питання щодо скасування заходів забезпечення позову у справі не вирішувалось.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_6 та представник ОСОБА_4 наполягали на задоволенні заяви та пояснили, що оскільки потреба у забезпеченні позову відпала, заява підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частинами першою, другою, дев`ятою, десятою статті 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

За змістом наведеної правової норми, зокрема, у випадку відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні повинен зазначити про скасування заходів забезпечення позову. Однак, якщо таке питання не було вирішене, то суд вправі навіть після ухвалення одного із вищезазначених судових рішень (про відмову в позові, про закриття провадження у справі або про залишення заяви без розгляду) постановити ухвалу про скасування раніше вжитих у справі заходів забезпечення позову, причому як з власної ініціативи, так і за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 10 Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення, яким закінчується розгляд справи по суті або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

При вирішенні питання щодо скасування заходів забезпечення позову суд виходить з того, що забезпечення позову має тимчасовий характер, спрямований саме на гарантування виконання майбутнього рішення суду, та повинно бути скасовано судом у разі, якщо потреба у такому забезпеченні з певних причин відпала.

Заходи забезпечення позову є гарантією реального виконання рішення суду та задоволення законних вимог позивача, а тому відмова у задоволенні позову робить недоцільним подальше існування заходів, вжитих на забезпечення прав позивачів у справі.

Зважаючи на те, що постановою Харківського апеляційного суду від 22 січня 2021 року, яка набрала чинності з моменту її прийняття, ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , судова колегія вважає, що підстава і потреба у забезпеченні позову відпала, тому заходи забезпечення позову, вжиті постановою Харківського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року, підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст.158, 389 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_6 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті постановою Харківського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Тимофєєвої Олени Василівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «ИРИС», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Підлісної Ірини Володимирівни, треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про визнання договорів купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки недійсними внаслідок їх фіктивності, повернення сторін договорів у первісний стан та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно у вигляді заборони відчуження земельної ділянки, кадастровий номер :01:027:0006, площею 0,0337 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст ухвали складено 03 березня 2021 року.