Справа № 306/157/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 грудня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Собослоя Г. Г., Мацунича М. В.,

за участю секретарки судового засідання Жганич К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про довиділення майна в натурі та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2021 року, ухвалене суддею Вінер Е. А., повне судове рішення складено 14.05.2021,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про довиділення майна в натурі та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтувала тим, що її батьками у 1972 році було збудовано житловий будинок під літ. «Б», а в 1973 році прибудовано до нього господарську будівлю, яка складається з підземної частини площею 6,2 кв. м разом зі сходами та надземної площі розміром 7,9 кв. м, за основним цільовим призначенням котельня і додатковим використанням її верхньої частини як ванної кімнати. Це новостворене нерухоме майно було прийнято в експлуатацію відповідно до акту № 12 від 16.05.1978. При цьому в рішенні Свалявської міської ради № 51 від 09.03.1978 не вказано про перебування зазначеної котельні у спільній сумісній власності.

Зазначала, що починаючи з 2006 року відповідачка ОСОБА_2 є її сусідкою по частковій власності цього будинку, яка з цього часу різними неправомірними діями намагається загарбати її власність, що змушує її на протязі 15 років звертатися до суду за захистом своїх порушених майнових прав та інтересів.

У 2011 році вона зверталася до суду про виділення їй в натурі 34/76 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме житлового будинку літ. Б, котельні літ. А-1, загальною площею 6.2 кв. м, та надвірних будівель і споруд, які розташовані на належній їй земельній ділянці. Рішенням Свалявського районного суду від 27.06.2014 їй не було виділено в натурі котельню, площею 6,2 кв. м, нижньої частини прибудови літ. «А-1» зі сходами до неї, а відповідачці не було виділено в натурі прибудовану до будинку літ. «А» вхідної площадки. Цим же рішенням суду віднесено у спільне користування котельню прибудови літ. «А-1 із водяним насосом літ П.

Стверджувала, що відповідачка викачала з насосу воду, він став недіючим, а тому до її будинку під літ. А провели воду з міської мережі водопостачання. Відтак припинилася обставина, яка слугувала підставою для віднесення її майна до майна спільного користування.

Також у 2018 році вона зверталася до суду з вимогою про виділення їй у натурі котельні нижньої частини прибудови під літ. А-1, площею 6,2 кв. м, зі сходами і люком до неї та зобов`язання відповідачку відновити місце між сходами в котельню та вхідною площадкою до її житлового будинку літ. А металеву перегородку. Рішенням Свалявського районного суду від 06.06.2019, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 21.10.2019, в задоволенні її позову було відмовлено. Ухвалою Верховного Суду від 02.12.2019 у відкритті касаційного провадження було відмовлено у зв`язку з малозначністю цієї справи.

Звертала увагу і на те, що ОСОБА_2 здійснює протиправну поведінку відносно неї внаслідок чого вже вдруге відкрито кримінальне провадження. При цьому відповідачка ні на що не реагує та продовжує здійснювати протиправні дії, перешкоджає їй користуватися та розпоряджатися своєю особистою частковою власністю.

Посилаючись на наведені обставини просила суду довиділити їй у натурі до належного житлового будинку літ. Б нижньої частини прибудови під літ. «А-1, площею 6,2 кв. м, що складають її 34/76 частини в колишньому домоволодінні АДРЕСА_1 особистої часткової власності, відповідно зі сходами - сходовою кліткою до неї, а також зобов`язати ОСОБА_2 забрати свої речі зі сходової клітки та не перешкоджати їй користуватися і розпоряджатися особистою й частковою власністю.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 11.05.2021 у задоволенні цього позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду першої інстанції позивачка ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу внаслідок його незаконності і необґрунтованості через порушення судом норм матеріального права, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та неповного з`ясування обставин справи.

Скарга загалом мотивована тим ж доводами, які наведені в позовній заяві, яким, на її переконання, суд не надав належної оцінки, а також тим, що місцевим судом належним чином не враховано відсутність між нею і відповідачкою спільної сумісної власності та залишено поза увагою неодноразові звернення до правоохоронних органів і суду з приводу захисту порушених ОСОБА_2 її майнових прав й інтересів.

Зауважувала, що починаючи з 2016 року після проведення централізованого водопостачання до будинку, відпала необхідність відповідачки у користуванні насосом для води, а відтак і у користуванні її майном.

З огляду на це просила оскаржене рішення місцевого суду скасувати та задовольнити її позовні вимоги.

Своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 відповідачка ОСОБА_2 не скористалася.

У судовому засіданні позивачка-апелянтка ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з підстав наведених у ній.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, а тому її неявка, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи).

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення апелянтки ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом установлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить позивачці ОСОБА_1 та відповідачці ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності та складається із: житлового будинку літ. «ААММ», загальною площею 57,8 кв. м; житлового будинку літ. «Б», загальною площею 48 кв. м; убиралень літ. «З», «М»; навісу літ. «И»; сараїв літ. «Ж», «К», «Н», ями літ. «Я», насосу літ. «П», огорожі № 1-3, що підтверджується витягом із реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого 27.02.2007 КУП «Свалявське районне бюро технічної інвентаризації» (а.с.12).

ОСОБА_1 є власником житлового будинку літ. «Б» за планом земельної ділянки, що становить 34/76 частини будинку за цією адресою, а ОСОБА_2 - власником 42/76 іншої частини будинку з належними до нього надвірними спорудами з відповідною часткою господарських і побутових будівель.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 27.06.2014, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 01.10.2014 й ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України від 26.11.2014, первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволені частково.

Виділено ОСОБА_1 у натурі до житлового будинку під літерою «Б», загальною площею 48,00 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 надвірні господарсько-побутові будівлі, а саме, вбиральню - літера «З», сарай - літера «К», навіс - літера «И», сарай - літера «Ж», сарай - літера «К». У задоволені решти її позовних вимог відмовлено.

Виділено ОСОБА_2 у натурі до житлового будинку під літерою «А», загальною площею 56,20 кв. м, ванну прибудову літера «А-1», площею 7,90 кв. м, що разом становить 64,10 кв. м за цією ж адресою, а також надвірні господарсько-побутові будівлі, а саме, сарай - літера «Н», вбиральня - літера «М», вигрібна яма - літера «Я». У спільне користування сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 віднесено котельню прибудови літера «А-1», площею 6,20 кв. м, насос - літера «П» та огорожу № 1-3. У задоволені решти її вимог відмовлено.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 11.10.2016, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 29.11.2016, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України від 13.04.2017, зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод у користуванні котельнею, а саме у користуванні спільним насосом літера «П», електричним водогінним насосом, що забезпечує водопостачання ОСОБА_2 , електричним кабелем, що під`єднаний до системи електропостачання та лічильника ОСОБА_2 в обслуговуванні сантехнічних труб.

Відповідно до рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 31.05.2016 у справі № 306/1878/15-ц, залишеного без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.11.2016, зобов`язано ОСОБА_1 звільнити вхідну площадку до котельні та не перешкоджати в її користуванні.

Також рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 06.06.2019, яке набрало законної сили 21.102019, у зміненому позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі котельні нижньої частини прибудови літери «А-1», площею 6.2 кв. м зі сходами та люком до неї, зобов`язання ОСОБА_2 відновити на місце металеву перегородку й демонтувати з котельні каналізаційну трубу - відмовлено (а.с.39,40).

Зазначені вище судові рішення набрали законної сили та мають преюдиційне значення відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України.

Отже, на переконання колегії суддів, спірна нижня частина прибудови літ. «А-1», площею 6,2 кв. м, зі сходами й сходової кліткою до неї, вже була предметом судового розгляду між цими сторонами щодо її поділу, виділу в натурі і, як наслідок, вказаними вище судовими рішеннями, які набрали законної сили, віднесено у спільне користування сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 цю прибудову під літерою «А-1», площею 6,20 кв. м, насос - літера «П», огорожу № 1-3, а також було відмовлено ОСОБА_1 в її виділенні в натурі зі сходами і люком до неї.

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що позивачка не довела належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами свої вимоги, які не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтується на положеннях закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржене рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, апеляційний суд не вбачає.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 427,40 грн за подання апеляційної скарги слід покласти на позивачку (апелянтку) ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2021 року.

Суддя-доповідачка

Судді