ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8944/21 Справа № 204/1770/21 Суддя у 1-й інстанції - Мащук В. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Пищиди М.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої ДТП, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої ДТП .

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 (позивачем) була укладена додаткова угода від 11 грудня 2020 року до Публічного Договору Прокату Майна № 08/12/2020 від 08 грудня 2020 року, згідно з яким наймач отримав у наймодавця в прокат предмет прокату: автомобіль: «Great Wall», державний номер НОМЕР_1 . За пунктом 5.1. Договору наймач сплачує наймодавцю платежі за користування Предметом Прокату авансовими платежами, відповідно Додатка №2 до Договору, який є його невід`ємною частиною.

13 грудня 2020 року ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Great Wall», державний номер НОМЕР_1 , порушуючи вимоги п. 10.1 ПДР, а саме: перед здійсненням розвороту, не впевнився в безпечності цього маневру, не дав дорогу транспортному засобу, який рухався в попутному напрямку зліва, скоїв ДТП з зіткненням транспортних засобів. В наслідок ДТП була пошкоджена задня ліва частина автомобіля «Great Wall», державний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу на праві приватної власності. Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 8048 від 04 січня 2021 року вартість понесеного матеріального збитку складає 42 221, 57 грн. При цьому, витрати позивача на оплату проведення дослідження автомобіля склали 2 500 грн. Крім того, ОСОБА_1 порушив умови договору Прокату Майна № 08/12/2020 від 08 грудня 2020 року, та сума заборгованості по платежам за період з 16 грудня 2020 року по 06 січня 2021 року становить 12 000 грн та 207 грн штрафні санкції, а тому просив суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача у рахунок відшкодування завданих збитків 56 928, 57 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість відшкодування матеріального збитку у сумі 42 221, 57 грн. Вирішено питання стосовно судових витрат (а.с. 88-93).

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивач надав висновок експерта який не попереджений про кримінальну відповідальність, тому вказаний висновок не може бути належними та допустимим доказом. Крім того, відшкодовувати збитки власнику пошкодженого авто повинна страхова компанія яку не було долучено до участі у вказаній справі (а.с. 96-99).

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 56 928, 57 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивачу ОСОБА_2 на праві власності належить автомобіль «Great Wall», державний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску (а.с.14).

08 грудня 2020 року між ФОП ОСОБА_2 (Наймодавець) та ОСОБА_1 (Наймач) було укладено публічний договір прокату майна № 08/12/2020 відповідно до якого наймодавець зобов`язувався передати у тимчасове володіння та користування майно, наведене у специфікації, а наймач зобов`язався прийняти предмет прокату та сплачувати платежі згідно умов договору.

Строк користування предметом прокату складається з періодів прокату згідно з графіком сплати платежів за користування предметом прокату та починається з дати підписання сторонами акту приймання передачі предмета прокату.

Відповідно до п. 2.2. Договору з моменту підписання сторонами Акту приймання передачі предмета прокату до наймача переходять усі ризики, пов`язані з користуванням предметом прокату. Пункт 3.3. Договору встановлено, що витрати пов`язані з плановим технічним оглядом, обслуговуванням та капітальним ремонтом, які пов`язані з нормальним зносом предмета прокату несе наймодавець. Пунктом 3.4. Договору передбачено, що наймач несе витрати, пов`язані з поточним обслуговуванням та ремонтом предмета прокату.

Відповідно до п.3.5. Договору наймач зобов`язаний відшкодувати наймодавцю всі витрати та збитки. які може мати Наймодавець, у зв`язку з порушенням вимог щодо технічного та сервісного обслуговування.

Страхування предмета прокату на строк прокату здійснюється наймодавцем за наступними страховими ризиками: страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі в для особистого користування (п. 4.1.Договору).

Відповідно до п. 4.3. Договору в будь-якому випадку наймач за власний рахунок та в повному обсязі зобов`язаний відшкодувати суму збитків наймодавця у разі викрадення, втрати, загибелі чи пошкодження предмета прокату та інші збитки, які не відшкодовані наймодавцю згідно з договором страхування.

Відповідно до п.4.4. в разу настання страхового випадку з предметом прокату та отримання наймодавцем відповідного страхового відшкодування, наймодавець спрямовує отримане страхове відшкодування на відновлення предмету прокату. Якщо страхового відшкодування не достатньо для відновлення предмета прокату до належного стану, відповідні додаткові витрати несе наймач.

Відповідно до п. 5.1. Договору наймач сплачує наймодавцю платежі за користування предметом прокату авансовими платежами, відповідно до Додатку № 2 до Договору, який є його невід`ємною частиною (а.с.18-20, 17 зворот).

11 грудня 2020 року між ФОП ОСОБА_2 (Наймодавець) та ОСОБА_1 (Наймач) було підписано додаткову угоду до договору прокату майна № 08/12/2020 від 08 грудня 2020 року (а.с.16).

Відповідно Додатку № 2 до публічного договору прокату майна № 08/12/2020 від 08 грудня 2020 року, сторонами узгоджено графік сплати платежів за користування предметом прокату та проходження технічного огляду, відповідно до якого 09 грудня 2020 року, 16 грудня 2020 року, 23 грудня 2020 року, 30 грудня 2020 року, 06 січня 2021 року, наймач повинен був сплатити наймодавцю по 3 000 грн (а..с.17).

13 грудня 2020 року о 00.30 годині водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Great Wall», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись в районі буд. 17 по вул.Панікахі в м. Дніпро, порушуючи п. 10.1 ПДР, перед перестроюванням, розворотом не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2109», який рухався в попутному напрямку, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у розмірі 340 грн.

Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 8048 від 04 січня 2021 року вартість понесеного матеріального збитку складає 42 221, 57 грн (а.с. 5-14).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що належний на праві власності позивачу автомобіль було пошкоджено та висновком експерта визначена сума яка повинна бути відшкодована виною особою тобто відповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частина третя статті 386 ЦК України передбачає, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно пункту 2.2 Правил дорожнього руху України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Аналіз змісту наведеного пункту Правил дорожнього руху і частини другої статті 1187 ЦК України у їх взаємозв`язку приводить до висновку, що коли особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником, то саме ця особа є володільцем транспортного засобу і буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду.

При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тлумачення ст. ст. 11, 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про компенсацію збитків є їх заподіяння іншій особі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, за загальним правилом збитки, спричинені унаслідок експлуатації автомобіля, відшкодовуються особою, яка керувала ним.

Так, матеріалами справи підтверджується факт керування відповідачем автомобілем «Great Wall», державний номер НОМЕР_1 який належить позивачу у момент ДТП, та доводи апеляційної скарги відповідача цього не спростовують.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок експертного дослідження від 04 січня 2021 року №8048 не є належним та допустимим доказом у справі, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України).

Частиною першою статті 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно з частиною другою статті 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Відповідачем ОСОБА_1 не доведено необґрунтованості чи суперечності висновку експертного дослідження від 04 січня 2021 року №8048 іншим матеріалам справи та не спростовано викладених у ньому обставин. Клопотання про призначення експертизи відповідач не заявляв.

Крім того, згідно з частиною другою статті 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що автомобіль повинен був бути застрахований, та до участі у справі, в якості третьої особи повинен був бути залучений страховик, не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду, оскільки саме відповідач перебуваючи за кермом належного позивачу автомобіля пошкодив його, чим спричинив збитки власнику автомобіля.

Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, в результаті чого дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача 42 221, 57 грн збитків завданих пошкодженням автомобіля.

Дослідивши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що вони, зокрема, зводяться до незгоди з висновком про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу пошкодженого внаслідок ДТП, в якому виною особою є відповідач та до його оцінки, однак, оцінка доказів є виключною компетенцією суду.

Інші доводи скарги фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування а також переоцінки доказів, проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

При цьому колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.М. Пищида