РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2021 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Зуєвич Л.Л.,

секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.;

позивача - ОСОБА_1 (особисто, паспорт);

представника позивача - Ільїна Д.В. (ордер від 08.05.2020);

відповідача - ОСОБА_3 (особисто, паспорт);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 /далі - ОСОБА_3 / (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Рух справи

19.05.2020 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 15.05.2020, за підписом представника позивача - адвоката Ільїної Д.В. (діє на підставі ордеру), в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_3 :

- аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/6 від всіх видів заробітку (доходу) з моменту подання цього позову до моменту досягнення ОСОБА_4 віку трьох років;

- аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі ј від всіх видів заробітку (доходу), з моменту подання цього позову і до моменту досягнення нею повноліття;

- аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі ј від всіх видів заробітку (доходу) за минулий час з моменту від 28.07.2019 до моменту подання даної позовної заяви;

- суму у розмірі 11 037,61 грн, що становить половину від суми додаткових витрат, понесених ОСОБА_1 у зв`язку з хворобою дитини.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2020 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Жовноватюк В.С.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09.06.2020 позовну заяву прийнято до провадження, судовий розгляд вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

09.09.2020 від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 17.09.2020 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, - в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Солом`янського районного суду міста Києва № 112 від 03.02.2021 у зв`язку з перебуванням головуючого судді Жовноватюк В.С. у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04.03.2021 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкладено судове засіданні на 15.04.2021.

У зв`язку з карантинними обмеженнями з 15.04.2021 розгляд справи було перенесено на 19.07.2021.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 19.07.2021 розгляд справи було відкладено на 21.10.2021.

У судове засідання, призначене на 21.10.2021 з`явилися позивач, представник позивача та відповідач, які доводи та вимоги позову та заперечень на нього, які викладені у письмових заявах, наявних в матеріалах справи, підтримали.

Обґрунтування позову

В позовній заяві ОСОБА_1 звертається увага, зокрема, на наступне:

«04.08.2017 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану під актовим записом № 833 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 (далі - «Позивач») та ОСОБА_3 (далі - «Відповідач»).

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27 листопада 2019 року по справі 7 760/16673/19, копія додається (додаток - 1), було розірвано шлюб між Позивачем та відповідачем.

Від шлюбу Позивач та Відповідач мають малолітню доньку - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (додаток - 2).

Рішенням від 27 листопада 2019 року по справі № 760/16673/19, Солом`янський районний суд визначив місце проживання доньки разом з Позивачем.

Підставою звернення до суду з цим позовом є та обставина, що малолітня донька знаходиться на повному утриманні Позивача, а Відповідач відмовляється брати участь у забезпеченні та утриманні дитини, жодним чином не сприяє її фізичному, розумовому та духовному розвитку.

Відповідач офіційно працевлаштований та працює оперуповноваженим в Печерському УП ГУНП в м. Києві та має стабільний дохід, достатній для участі у вихованні спільної дитини, що підтверджується скрін-шотом з сайту НАЗК та роздруківкою декларації Відповідача за 2019 рік від 06.03.2020 року, завантаженої з сайту НАЗК (додаток - 3).

Однак, незважаючи на цю обставину, Відповідач ухиляється від здійснення своїх батьківських обов`язків, не приймає жодної участі у житті доньки.

Всі умови для належного розвитку доньки створюються силами Позивача та за її рахунок.

1.Щодо утримання Позивача до досягнення дитиною трьох років:

Внаслідок розірвання шлюбу, донька залишилась жити з Позивачем.

Відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу.

Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відтак, наявні всі підстави для стягнення з Відповідача аліментів на утримання Позивача від дня подання цієї позовної заяви до моменту досягнення ОСОБА_4 трирічного віку.

З огляду на стабільний та постійний дохід Відповідача, який є працівником Печерського УП ГУНП в м. Києві, буде доцільно стягнути з Відповідача аліменти на утримання Позивача на рівні 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) Відповідача.

2.Щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття;

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а Відповідач вже тривалий час не бере жодної участі у вихованні та утриманні нашої спільної дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Батько дитини, який є здоровим та працездатним зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу).

У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Таким чином, при сплаті відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі забезпечується рівність батьків при здійсненні обов`язку щодо утримання дитини.

Так, відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважаю він може сплачувати такий розмір аліментів.

Крім того. Відповідач має у власності дві земельні ділянки що підтверджується Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (додаток -5):

-Земельна ділянка площею 2 га під кадастровим номером: :08:000:0128, яку Відповідач здає в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Володарськ Інагро" і отримує від цього дохід.

-Земельна ділянка площею 0,0848 га під кадастровим номером: :01:051:5179.

Таким чином, існують всі підстави для стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки до досягнення нею повноліття на рівні 1/4 від всіх видів заробітку (доходу.)

3.Щодо стягнення аліментів на дитину за минулий період:

Згідно з ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Спільне господарство та побут Позивач та Відповідач припинили ще задовго до розлучення, разом з чим, власне, і припинилось фінансування з боку Відповідача.

Факт відсутності участі Відповідача в житті дитини та відсутність ведення спільного побуту були зафіксовані у рішенні суду про розірвання шлюбу.

З моменту розірвання шлюбу між Позивачем та Відповідачем Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27 листопада 2019 року по справі № 760/16673/19, Відповідач не брав жодної участі в житті та утриманні доньки, незважаючи на неодноразові спроби Позивача вмовити Відповідача разом забезпечувати потреби дитини.

Відповідач постійно ухилявся та відмовлявся давати будь-які кошти на утримання доньки.

Крім того, мати Позивача ОСОБА_5 була свідком таких розмов, в ході яких Відповідач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків та ігнорував всі прохання Позивача забезпечити дитину.

Відтак, наявні всі підстави для стягнення з Відповідача аліментів на утримання дитини за минулий час, починаючи з 28 листопада 2019 року до моменту подання цієї заяви.

4.Щодо стягнення з Відповідача додаткових витрат на утримання дитини:

01.10.2019 року Позивач оплатила відбір у доньки аналізів у клініці « ДОБРОБУТ » на суму 3450 (три тисячі чотириста п`ятдесят) гривень, що підтверджується копією відповідного рахунку та фіскального чеку (додаток - 8).

24.04.2020 року донька Позивача та Відповідача - ОСОБА_4 була доставлена до клініки « ДОБРОБУТ », де пройшла обстеження, за результатами якого їй призначили лікування.

Під час цього візиту до клініки « ДОБРОБУТ » Позивач заплатила 10000 (десять тисяч) гривень в якості авансу за медичні послуги та 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень за невідкладну медичну допомогу.

Обставини щодо візиту до клініки та оплати медичних послуг підтверджуються підтверджується копією замовлення на надання медичних послуг та копіями фіскальних чеків (додаток - 9).

Крім того, донька Позивача має розлади здоров`я, які зумовлюють необхідність у носінні спеціального лікувального взуття, виготовленого на індивідуальне замовлення, що підтверджується копією квитанції №000475 від 15.09.2019 року (додаток -10).

Додатково, на придбання медичних препаратів для лікування доньки, а також на оплату спеціального лікувального взуття, Позивач витратила загалом суму у розмірі: 5124,62 (п`ять тисяч сто двадцять чотири гривні 62 копійки), що підтверджується копіями відповідних фіскальних чеків (додаток -11).

Таким чином, загальна сума додаткових витрат на лікування дитини, придбання медикаментів та спеціального взуття, складає 22074,62 (двадцять дві тисячі сімдесят чотири гривні, 62 копійки).

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Отже, існують всі правові підстави для стягнення з Відповідача половини додаткових витрат, понесених Позивачем у зв`язку з хворобою дитини, а саме - суми у розмірі 11037,31 грн. (одинадцять тисяч тридцять сім гривень, 31 копійка)».

Обґрунтування відзиву

30.07.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначає, зокрема, наступне:

«Із заявленими вимогами сторона Відповідача частково не погоджується, з наступного.

Позивачка в позовній заяві зазначає, що підставою для звернення до суду з цим позовом є та обставина, що малолітня донька знаходиться на повному утриманні Позивачки, а Відповідач відмовляється брати участь у забезпеченні та утриманні дитини, жодним чином не сприяє її фізичному, розумовому та духовному розвитку. Не приймає жодної участі у житті доньки.

Вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки Відповідач постійно цікавиться донькою, однак Позивачка ігнорує Відповідача та не дає бачитись з дитиною, що підтверджується скрін-шотом з переписки Позивача та Відповідача, частина яких збереглась.

Крім цього, Відповідач періодично відправляє грошові кошти на банківську картку Позивачки, оплачує послуги лікування, купує іграшки, солодощі та інші речі для доньки, що підтверджується відповідними квитанціями, а саме:

-Квитанція 1819-5438-9266-0145 - 25.12.2019 року поповнення картки ОСОБА_1 на суму 4000 грн.

-Квитанція 1693-4041-9581-0460 - 21.08.2019 року поповнення картки ОСОБА_1 на суму 2000 грн.

-Квитанція 1717-4568-7193-0976 - 14.09.2019 року поповнення картки ОСОБА_1 на суму 2000 грн.

-Квитанція 1543-6466-4162-0839 - 14.09.2019 року поповнення картки на суму 1300 грн.

-Квитанція від 20.05.2020 року поповнення картки ОСОБА_1 на суму 2000 грн.

-Оплата медичних послуг для доньки в поліклініці «Добробут» на суму 4500 грн. від 14.10.2019року;

-Оплата медичних послуг для доньки в поліклініці «Добробут» на суму 2000 грн. від 23.08.20109 року;

-Квитанція про купівлі продуктів для дитини від 29.12.2019 року на суму 1373 грн. 10 коп.

Це зазначена лише частіша тих квитанцій, які збереглись. Крім цього, неодноразово Відповідач надав грошові кошти для її утримання та утримання доньки готівкою наручно.

1.Щодо утримання Позивачки до досягнення дитиною трьох років.

З вказаною вимогою Відповідач не погоджується та заперечує проти її задоволення, оскільки не може сплачувати аліменти на утримання Позивачки в розмірі 1/6 від всіх видів заробітку (доходу) з моменту подання цього позову до моменту досягнення ОСОБА_4 віку трьох років, так як на утриманні Відповідача перебуває його батько

Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

На утриманні Відповідача перебуває його батько ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пенсіонер, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській А ЕС у 1986 році, не працює, що потребує додаткових витрат на утримання. Дані обставини підтверджуються пенсійний посвідчення та посвідченням учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році.

Таким чином, враховуючи матеріальний стан Відповідача та наявність на утриманні інших осіб, Відповідач не погоджується аліменти на утримання Позивачки в розмірі 1/6 від всіх видів заробітку (доходу) з моменту подання цього позову до моменту досягнення ОСОБА_4 віку трьох років.

2.Щодо утримання дитини до досягненню нею повнолітня.

З вказаною вимогою Відповідач погоджується із повному обсязі та не заперечує проти її задоволення, оскільки й до подачі вказаного позову забезпечував дитину, надававши грошові кошти Позивачці, забезпечував всім необхідним (ліки, продукти харчування, одяг, взуття, тощо).

3.Щодо стягнення аліментів на дитину за минулий період.

Позивачкою зазначено, що спільне господарство на побут Позивачка та Відповідач припинили вести ще задовго до розлучення, разом з чим і припинилось фінансування з боку Відповідача.

З вказаною вимогою Відповідач не погоджується та заперечує проти її задоволення, оскільки як до розлучення, так і після розлучення, Відповідач неодноразово надсилав грошові кошти на банківську картку Позивачки, що підтверджується відповідними квитанція, які додані до Відзиву, надавав грошові кошти наручно, купував продукти харчування та неодноразово оплачування медичні послуги доньки, що підтверджується відповідними квитанція, які додані до Відзиву.

Присудження аліментів за минулий час регламентується положеннями ч. 2 ст. 191 СК України, відповідно до якої аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

А відтак, позивач має довести, що мали місце: а) свої власні дії, спрямовані на одержання аліментів; б) дії відповідача щодо ухилення від сплати таких аліментів.

Під ухиленням від сплати аліментів у юридичній науці розуміють як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів: приховання особою дійсного розміру свого (робітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплаті аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії. що свідчать про намір особи и литися від виконання обов`язків щодо утримання. Ухилення від сплати аліментів завжди - пускає винні навмисні дії (бездіяльність). Тому позивач має представити суду докази . що у той чи інший спосіб відповідач свідомо прагнула ухилитися від виконання (зв`язків щодо утримання дитини.

Будь-яких доказів того, що Позивачка вживала заходів щодо одержання аліментів з Відповідача не подано, навпаки. Відповідач надає ті скрін-шоти переписки з дивачкою, які збереглись та відповідно до яких, Відповідач постійно цікавиться донькою, запитує про її етан, просить у Позивачки дозвіл на побачення з донькою, привітання зі святами, тощо.

4.Щодо стягнення з Відповідача додаткових витрат на утримання дитини.

Позивачкою зазначено, що нею здійснювалась оплата медичних послуг в клініці «Добробут» на суму 22 074,62 грн.

З вказаною вимогою Відповідач не погоджується та заперечує проти її задоволення в повному обсязі, оскільки вимоги позивачки надумані, оскільки медичні висновки, на які вона посилається, як необхідність у носінні спеціального лікувального взуття виготовленого на замовлення носять рекомендаційний характер.

З наданих Позивачкою копій квитанції на суму 22 074,64 грн, (аванс за медичні послуги 10 000 грн„ медичні послуги х-2 - 1400 грн консультація лікаря 850 гри., тощо) взагалі не зрозуміло та не подано інших будь-яких документів, які б вказували, які саме медичні послуги будуть чи буди надані дитині та за які саме медичні послуги було внесено аванс в розмірі 10 000 грн, не надано консультативний висновок, тощо,

З вказаних квитанцій взагалі не відомо на яку ж хворобу хворіє дитину, як на це звергає увагу Позивачка.

Крім цього, чеки та квитанції, які надані Позивачкою в якості доказів, не персоніфіковані, тобто невідомо ким саме оплачувались вказані чеки та квитанції та яке відношення вони мають до лікування доньки.

Крім того, Відповідач неодноразово наголошував Позивачці на тому, що необхідно заключити декларацію з державним педіатром та в державних поліклініках здійснювати огляд дитини, а не при будь-якій незрозумілій ситуації відразу викликати приватну невідкладну медичну допомогу та звертатись до однієї з найдорожчих приватних клінік України.

Крім цього, у зазначені Позивачкою дати медичного огляду дитини, остання жодним чином не повідомила Відповідача як батька дитини про медичний огляд чи іі госпіталізацію дитини.

Незважаючи на це, на вимогу Позивачки, Відповідач неодноразово приїздив до клініки « Добробут » та здійснював оплату незрозумілих медичних послуг, частина з х підтверджується квитанціями:

-Оплата медичних послуг для доньки в поліклініці «Добробут» на суму 4500 гри. від 14.10.2019 року;

-Оплата медичних послуг для доньки в поліклініці «Добробут» на суму 2000 гри. від 23.08.2019 року;

5.Щодо стягнення з Відповідача судових витрат.

З вказаною вимогою Відповідач не погоджується та заперечує проти її задоволення в повному обсязі, оскільки відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Зазначаючи про орієнтовні понесені виграні Позивачкою на професійну правничу допомогу, слід зауважити, що із матеріалах справи відсутні будь-які документи щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу, понесені витрати мають бути доведені, документально обґрунтовані та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Вважаю, що зазначені орієнтовні понесені витрати є неспівмірними, враховуючи сладність справи та виконаної адвокатом роботи, які мають бути підтверджені належними доказами, відповідати принципу справедливості, співмірності та розумності судових витрат, критеріям реальності адвокатських витрат, а також критеріям розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справою.

Враховуючи вище викладене, вважаємо, що позов підлягає частковому зодоволенню в частині присудження аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) з моменту подання вказаного позову до моменту досягнення дитини повноліття, а решті позовних вимог прошу відмовити.»

Доводи відповіді на відзив

14.08.2020 до суду надійшла відповідь на відзив, за змістом якої вказується, зокрема, на таке:

«1. Щодо утримання Позивача до досягнення дитиною 3-х років:

Відповідач стверджує, що не може надавати матеріальну допомогу з огляду на ту обставину, що на його утриманні ніби то перебуває його батько - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є пенсіонером та ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС.

На підтвердження зазначеної обставини Відповідач надав суду копії відповідних посвідчень батька.

Однак, Позивач не погоджується з тим, що Відповідач належним чином довів ту обставину, що не може надавати матеріальну допомогу на утримання Позивача до досягнення дитини 3-річного віку.

Факт надання копій пенсійного та чорнобильського посвідчень батька сам по собі не може підтверджувати ту обставину, що батько дійсно перебуває на утриманні Відповідача та Відповідач у зв`язку з цим не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини.

По-перше, батько Відповідача, який є ветераном правоохоронних органів та учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, отримує високе соціальне забезпечення від держави, якого цілком достатньо для того, щоб обійтися без додаткового утримання.

По-друге, наскільки відомо Позивачу, батько Відповідача неофіційно працює та забезпечує себе самотужки.

В нашому випадку, докази, які надав Відповідач, можуть підтвердити лише наявність у нього батька-пенсіонера, який був учасником ліквідації аварії на ЧАЕС.

Надані Відповідачем докази не підтверджують факту перебування батька на утриманні Відповідача і тим більше не підтверджують тієї обставини, що Відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

Таким чином, Позивач вважає заявлену позовну вимогу щодо утримання дружини обґрунтованою та просить суд задовольнити її.

2. Щодо стягнення аліментів на утримання дитини:

Відповідач не заперечує проти даної позовної вимоги, оскільки розуміє, що не здатен вплинути на результати її задоволення.

Насправді Відповідач не виконував належним чином своїх батьківських обов`язків з забезпечення дитини, власне тому Позивач і звернулась до суду.

3. Щодо стягнення аліментів за минулий період:

Відповідач не брав участі в забезпеченні дитини після розірвання шлюбу.

Гроші, які Відповідач надсилав Позивачу на банківську картку, були виконанням боргових зобов`язань з боку Відповідача.

Зазначені кошти не були призначені для забезпечення доньки.

Більше того, квитанції, надані Відповідачем, не містять призначення платежу, а отже не можуть бути належним доказом на підтвердження тієї обставини, що кошти надсилалися саме для потреб доньки.

Позивач неодноразово вживала заходи, спрямовані на отримання матеріальної допомоги від Позивача.

4.Щодо стягнення з Відповідача додаткових витрат на утримання дитини:

Відповідач заперечує проти стягнення з нього додаткових витрат, понесених на утримання дитини Позивачем.

Обґрунтовуючи свої заперечення, Відповідач зазначає, що:

медичний висновок, наданий Відповідачем носить рекомендаційний характер, фіскальні чеки не є персоніфікованими та в них Позивач не зазначена платником,

- з квитанцій ніби то не зрозуміло на яку хворобу хворіє дитина.

Щодо висновку лікаря-ортопеда, на «рекомендаційність» якого посилається Відповідач, лікар-ортопед оглянув дитину та виявив у неї проблеми з ногами, які можуть вплинути в подальшому на формування ходи, постави, та здоров`я хребта доньки.

З метою уникнення потенційних ускладнень здоров`я та попередження подальшого прогресування хвороби, Позивач придбала та оплатила спеціальне ортопедичне взуття, керуючись при цьому виключно інтересами дитини.

Заперечення Відповідача проти стягнення з нього витрат на ортопедичне взуття, необхідне для нормального розвитку та міцного здоров`я спільної дитини, відкрито демонструють його ставлення до забезпечення дитини та її здоров`я.

Щодо фіскальних чеків, наданих Позивачем, фіскальний чек не має містити інформацію про платника.

Так, форма фіскального чеку та обов`язкові реквізити, які мають в ньому бути, затверджені Положенням про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13 (далі - «Положення»).

Дані про платника не є обов`язковим реквізитом чека. Натомість чек видається особі на підтвердження здійснення нею розрахункової операції. Таким чином, доводи Відповідача про те, що чеки неперсоніфіковані, - є безпідставними.

Щодо твердження Відповідача відносно того, що зі змісту квитанцій не зрозуміло на яку хворобу хворіє дитина, є абсурдними, оскільки в квитанції діагноз не зазначається. Натомість документи, надані Позивачем, підтверджують факт огляду дитини лікарем та призначення відповідного лікування. Додатково лікар вносив відповідні записи до медичної картки доньки.

Крім того, Позивач належним чином довела наявність фактично понесених витрат, зумовлених хворобою дитини, в яких Позивач зобов`язаний брати участь, як її батько.

З огляду на зазначене, Позивач наполягає на задоволенні вимоги про стягнення додаткових витрат з Відповідача.

5.Щодо судових витрат:

Позивач заявила в позові орієнтовний розрахунок судових витрат. Документи, що підтверджують надання послуг Позивачу можуть бути надані суду пізніше, а витрати на правову допомогу - стягнуті додатковим рішенням.

6.Щодо неналежності доказів, поданих Відповідачем;

Як вже зазначалось, копії пенсійного посвідчення та посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, не є достатніми доказами в розумінні ЦПК України, оскільки не дають можливості встановити чи дійсно батько перебуває на утриманні у Відповідача і чи впливає ця обставина на можливість Відповідача надавати аліменти на утримання Позивача до досягнення дитиною 3-х років.

В свою чергу, квитанції, які підтверджують поповнення банківської картки Позивача, не є належним доказом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Оскільки квитанції, надані Відповідачем, не містять призначення платежів, вони не можуть підтверджувати подальше спрямування та призначення коштів.

Відтак, судом не мають братися до уваги квитанції, надані Відповідачем.

Більша частина квитанцій та чеків, наданих Відповідачем, стерлися, деякі з них містять виправлення ручкою, з огляду на що суд не може давати таким доказам правову оцінку та приймати їх як належні.

В свою чергу чек на придбання продуктів харчування підтверджує лише сам факт такого придбання продуктів, але не доказує того, що ці продукти були надані дитині.

Щодо скрін-шотів повідомлень, наданих Відповідачем, ці повідомлення не містять номеру телефону Позивача.

Адресатом повідомлень зазначено: «Таня бывшая жена».

Такі скріншоти могли бути сфальсифіковані, а докази, подані Відповідачем, жодним чином не підтверджують того, що він спілкувався саме з Позивачем, а отже такі докази не мають братися судом до уваги.

Аналізуючи позицію, викладену Відповідачем у відзиві, можна прийти до висновку, що при написанні відзиву, Відповідач керувався лише своїми власними інтересами, нівелюючи при цьому інтереси дитини.»

Доводи заперечень на відповідь на відзив

26.08.2020 до суду надійшли заперечення щодо аргументів позивача викладених у відповіді на відзив, за змістом яких звернуто увагу, зокрема, на таке:

«1. Щодо утримання Позивачки до досягнення дитиною трьох років.

У Відповіді на відзив Позивач зазначає, що батько Відповідача отримує високе соціальне забезпечення від держави, якого на думку Позивача цілком достатньо для того, щоб обійтися без додаткового утримання.

Крім цього, Позивач зазначає, що наскільки їй відомо, батько Позивача неофіційно працює та забезпечує себе самотужки.

Тобто, вказані твердження Позивача ґрунтуються лише на її «думці» та як зазначено Позивачем «наскільки їй відомо».

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на злущеннях.

Як вже було зазначено в Відзиві, на утриманні Відповідача перебуває його батько ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пенсіонер, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, який не працює, та потребує таткових витрат на утримання. Дані обставини підтверджуються пенсійний посвідчення та свідченням учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році.

Таким чином, враховуючи матеріальний стан Відповідача та наявність на утриманні інших осіб. Відповідач не погоджується виплачувати аліменти на утримання Позивачки в розмірі 1/6 від всіх видів заробітку (доходу) з моменту подання цього позову до моменту досягнення ОСОБА_4 віку трьох років.

Вважаю, що Позивачка належними та допустимими доказами не довела факту того, що Відповідач, може надавати їй матеріальну допомогу, а тому вимога про тримання позивачки до досягнення дитиною трьох років є необгрунтованою, безпідставною і задоволенню не підлягає.

2. Щодо утримання дитини до досягненню нею повнолітня.

Ще у Відзиві Відповідач зазначив, що з вказаною вимогою він погоджується в повному обсязі та не заперечує проти її задоволення, оскільки й до подачі вказаного лозову забезпечував дитину, надававши грошові кошти Позивачці, забезпечував всім необхідним (ліки, продукти харчування, одяг, взуття, тощо).

Однак, Позивачем у Відповіді на відзив зазначено, що Відповідач не здатен вплинути на результати задоволення вказаної позовної вимоги та що Відповідач не виконував належним чином своїх батьківських обов`язків.

Вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки Відповідач постійно цікавиться донькою, періодично відправляє грошові кошти на банківську картку Позивачки, оплачує послуги лікування, купує іграшки, солодощі та інші речі для доньки, однак Позивачка ігнорує Відповідача та не дає бачитись з дитиною, що підтверджується скрін-шотом з переписки Позивача та Відповідача, частина яких збереглась.

Крім цього, Відповідач періодично відправляє грошові кошти на банківську картку позивачки, оплачує послуги лікування, купує іграшки, солодощі та інші речі для доньки, що затверджується відповідними квитанціями.

Крім цього, неодноразово Відповідач надав грошові кошти для її утримання та утримання доньки готівкою наручно.

3. Щодо стягнення аліментів на дитину за минулий період.

У відповіді на відзив Позивачкою зазначено, що Відповідач не брав участі в забезпеченні дитини після розірвання шлюбу. Гроші, які Відповідач надсилав Позивачу на банківську картку, були виконанням боргових зобов`язань з боку Відповідача. Зазначені кошти не були не були призначені для забезпечення доньки. Позивач неодноразово вживала заходи, спрямовані на отримання матеріальної допомоги від Відповідача.

Вказані твердження не відповідають дійсності виходячи з наступного:

Як вже було зазначені у відзиві, Відповідач як до розлучення, так і після розлучення, Відповідач неодноразово надсилав грошові кошти на банківську картку Позивачки, що підтверджується відповідними квитанція, які додані до Відзиву, надавав грошові кошти наручно, купував продукти харчування та неодноразово оплачування медичні послуги доньки, що підтверджується відповідними квитанція, які додані до Відзиву.

Крім цього, будь-яких боргових зобов`язань у Відповідача перед Позивачкою немає, та вказане твердження взагалі нічим не підтверджене, а є надуманим та таким, що вводить суд в оману. Більше того, з скрін-шотів, які були додані до Відзиву, видно як Позивач 25 грудня 2019 року надсилала Відповідачу повідомлення про те, що комбінезон буде дорожче - 4600 грн. та скинула Відповідачу свій номер банківської картки для оплати, після чого відповідно до квитанції 1819-5438-9266-0145 від 25.12.2019 року Відповідач в цей же день поповнив картку Позивачки на суму 4000 грн. для купівлі комбінезону для доньки.

Крім цього, Відповідач неодноразово самостійно перераховував кошти для забезпечення доньки, що підтверджується копіями квитанцій, які були додані до Відзиву.

Тобто, Відповідач перераховував грошові кошти Позивачу для забезпечення доньки одягом, а не перераховував грошові кошти для нібито виконання боргових зобов`язань, як це зазначено Позивачкою.

Також, Позивачка стверджує, що вона неодноразово вживала заходи, спрямовані на отримання матеріальної допомоги від Відповідача. Однак, які саме заходи Позивачка вживала на отримання матеріальної допомоги від Відповідача, Позивачка де зазначає, будь-яких доказів не надає, а навпаки, Відповідач надає ті скрін-шоти переписки з Позивачкою, які збереглись та відповідно до яких, Відповідач постійно цікавиться донькою, запитує про її стан, просить у Позивачки дозвіл на побачення з донькою, привітання зі святами, отримує повідомлення про необхідність купівлі одягу для доньки та в цей же день перераховує кошти за вказаний одяг.

Крім цього, Відповідач періодично проводить час з донькою в той час, коли Позивачка не перешкоджає цьому, оскільки на даний час лише з волі Позивачки, Відповідач може бачитись з донькою. Відповідач забезпечує доньку, що підтверджується квитанціями, які були додані до Відзиву та фотознімками, які додаються до Заперечення (датовані 29 грудня 2019 року), крім цього, Відповідач постійно цікавиться донькою, запитує про її стан, просить у Позивачки дозвіл на побачення з донькою, привітання зі святами, отримує повідомлення про необхідність купівлі одягу для доньки та в цей же день перераховує кошти за вказаний одяг, що підтверджується скрін-шотами, які були додані до Відзиву.

Додано лише частину тих фотознімків, які збереглися у Відповідача.

Таким чином, вважаю, що Позивачка належними та допустимими доказами не довела факту того, що вона вживала хоч якісь заходи щодо одержання аліментів з Відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням Відповідача від їх сплати, а тому вимога про стягнення аліментів на дитину за минулий період є необгрунтованою, безпідставною і задоволенню не підлягає.

5.Щодо стягнення з Відповідача додаткових витрат на утримання дитини.

Позивачкою зазначено, що нею здійснювалась оплата медичних послуг в клініці «Добробут» на суму 22074,62 гри.

Як вже зазначалось Відповідачем у Відзиві, з наданих Позивачкою копій квитанції на суму 22074,64 грн. (аванс за медичні послуги 10000 гри., медичні послуги х- 2 - 1400 гри., консультація лікаря 850 гри., тощо) взагалі не зрозуміло та не подано інших будь-яких документів, які б вказували, які саме медичні послуги будуть чи буди надані дитині та за які саме медичні послуги було внесено аванс в розмірі 10000 гри., не надано консультативний висновок, тощо.

З вказаних квитанцій взагалі не відомо на яку ж хворобу хворіє дитину, як на це звертає увагу Позивачка.

Крім цього, чеки та квитанції, які надані Позивачкою в якості доказів, не персоніфіковані, тобто невідомо ким саме оплачувались вказані чеки та квитанції та яке відношення вони мають до лікування доньки.

Крім того, Відповідач неодноразово наголошував Позивачці на тому, що необхідно заключити декларацію з державним педіатром та в державних поліклініках здійснювати огляд дитини, а не при будь-якій незрозумілій ситуації відразу викликати приватне невідкладну медичну допомогу та звертатись до однієї з найдорожчих приватних клінік України.

Крім цього, у зазначені Позивачкою дати медичного огляду дитини, остання жодним чином не повідомила Відповідача як батька дитини про медичний огляд чи госпіталізацію дитини.

Незважаючи на це, на вимогу Позивачки, Відповідач неодноразово приїздив до клініки « Добробут » та здійснював оплату незрозумілих медичних послуг, частина з яких підтверджується квитанціями які були додані до Відзиву.

Крім цього, присутність Відповідача в клініці «Добробут» підтверджується фотознімками від 05 грудня 2019 року о 17:43 год. (додаток №1), на яких чітко видно Відповідача з донькою.

Таким чином, вважаю, що вимога про стягнення з Відповідача додаткових витрат на утримання дитини є необгрунтованою, безпідставною і задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення з Відповідача судових витрат.

Зазначаючи про орієнтовні понесені витрати Позивачкою на професійну правничу допомогу, слід зауважити, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу, понесені витрати мають бути доведені, документально обґрунтовані та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Вважаю, що зазначені орієнтовні понесені витрати є неспівмірними, враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, які мають бути підтверджені належними доказами, відповідати принципу справедливості, співмірності та розумності судових витрат, критеріям реальності адвокатських витрат, а також критеріям розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справою.

Таким чином, вважаю, що вимога про стягнення з Відповідача судових витрат є необгрунтованою, безпідставною і задоволенню не підлягає.

5.Щодо неналежності доказів, поданих Відповідачем (як про це зазначила Позивачка)

У Відповіді на відзив Позивачка стверджує, що квитанції, надані Відповідачем не містять призначення платежів, вони не можуть підтверджувати подальше спрямування та визначення коштів. Більша частина квитанцій та чеків, наданих Відповідачем стерлися.

Вказане твердження не може братись до уваги, оскільки відразу ж після того, як Позивачка повідомляла Відповідача про необхідність купівлі речей для дитини. Відповідач в цей же дань здійснював перерахунок грошових коштів, а також без будь-яких повідомлень позивачки. Відповідач здійснював перерахунок коштів на банківську картку Позивачки для забезпечення дитини та жодного разу не відмовлявся він забезпечення дитини.

Крім цього, Позивачка стверджує, що скрін-шоти надані Відповідачем не містять номеру телефону Позивача. Адресатом повідомлень зазначено «Таня бывшая жена». Такі скрін-шоти могли бути сфальсифіковані та жодним чином не підтверджують того, що він спілкувався саме з Позивачем.

З вказаним твердженням не можна погодитись, оскільки, після направлення зазначеного Відзиву з вказаними скрін-шотами, Відповідач видалив номер Позивачки зі свого мобільного телефону, однак переписка з Позивачкою, скрін-шоти які надавались, збереглась та як видно з скрін-шотів, які додаються до Заперечення, адресатом є абонент з мобільним номером - НОМЕР_3 . (додаток №6)

На випадок того, якщо Позивачка буде стверджувати, що вказаний номер їй не належить, прошу звернути увагу на Позовну заяву про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на дитини (копія якої додається до Заперечення - додаток №4), де вказано, що Позивачем є Позивачка та зазначено тел. НОМЕР_3. (Справа №760/5988/19, рішення про розірвання шлюбу від 27.11.2019 року (додаток №5)

Також, прошу суд звернути увагу, що Позивачка зазначає, що Відповідач взагалі не приймає участі в забезпеченні та вихованні доньки після розірвання шлюбу. Вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки є навіть наявні фотознімки Позивачки, Відповідача та їх доньки після розірвання шлюбу, датовані 29 грудням 2019 року, (додаток №2) та (додаток №3)

Також, наявні фотознімки Відповідача з донькою у клініці «Добробут», датовані 05 грудня 2019 року, тобто після розірвання шлюбу (під час здійснення вакцинування, картка з відмітками та датами вакцинації знаходиться у Позивачки) (додаток №1)

Повідомляю, що це лише частина тих фотознімків, які в мене збереглися.

Таким чином, вважаю, що позов підлягає частковому задоволенню в частині присудження аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) з моменту подання вказаного позову до моменту досягнення дитини повноліття, а в решті позовних вимог прошу відмовити, оскільки Позивачка належними та допустимими доказами не довела факту того, що Відповідач, може надавати їй матеріальну допомогу, не довела факту того, що вона вживала хоч якісь заходи щодо одержання аліментів з Відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням Відповідача від їх сплати, не довела факту того, що нею здійснювались додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) та не довела факту здійснення витрат на правничу правову допомогу, а тому вказані вимоги є необгрунтованими, безпідставними і задоволенню не підлягають.»

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27.11.2019 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 04.08.2017 Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №833, - розірвано. Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю - ОСОБА_1 .

Встановлено, що у сторін є малолітня донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 19.05.2018, серії НОМЕР_4 .

Звертаючись з позовом у даній справі позивач стверджує, що відповідач ухиляється від здійснення своїх батьківських обов`язків, не приймає жодної участі у житті доньки.

Щодо стягнення аліментів на дитину за минулий період, позивач стверджує, що з моменту розірвання шлюбу рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27.11.2019 відповідач не брав жодної участі в житті та утриманні доньки, незважаючи на неодноразові спроби позивача вмовити відповідача разом забезпечувати потреби дитини.

Мати позивача - ОСОБА_5 , дала свідчення, за змістом яких, була свідком телефонних розмов, в ході яких відповідач ігнорував прохання позивача забезпечити дитину.

Щодо додаткових витрат на дитину позивач зазначає, що 01.10.2019 року оплатила відбір у доньки аналізів у клініці « Добробут » на суму 3 450 грн, що підтверджується копією відповідного рахунку та фіскального чеку.

24.04.2020 ОСОБА_4 була доставлена до клініки « Добробут », де пройшла обстеження, за результатами якого їй призначили лікування. Під час цього візиту до клініки « Добробут » позивач заплатила 10 000 грн в якості авансу за медичні послуги та 3 500 грн за невідкладну медичну допомогу.

Обставини оплати медичних послуг підтверджуються підтверджується наявними в матеріалах справи копією замовлення на надання медичних послуг та копіями фіскальних чеків.

Крім того, у зв`язку з необхідністю у носінні спеціального лікувального взуття, його для доньки було виготовленого на індивідуальне замовлення, що підтверджується копією квитанції № 000475 від 15.09.2019.

Додатково на придбання медичних препаратів для лікування доньки, а також на оплату спеціального лікувального взуття, позивач витратила загалом суму у розмірі: 5 124,62 грн, що підтверджується копіями відповідних фіскальних чеків.

Загальна сума додаткових витрат на лікування дитини, придбання медикаментів та спеціального взуття, склала 22 074,62 грн.

Відповідачем в ході розгляду справи доведено, що він періодично відправляв грошові кошти на банківську картку позивачки, періодично здійснював оплату лікування, купував іграшки, солодощі та інші речі для доньки, що підтверджено відповідними квитанціями.

Крім цього, під час судового розгляду відповідач стверджував, що неодноразово надав грошові кошти для утримання доньки готівкою нарочно.

Щодо стягнення оплати медичних послуг в клініці «Добробут» на суму 22 074,62 грн відповідач не погоджується, посилаючись, зокрема, на те, що медичні висновки, на які посилається позивач, як необхідність у носінні спеціального лікувального взуття виготовленого на замовлення носять рекомендаційний характер. Також зазначає, що не відомо на яку хворобу хворіє дитина. На думку відповідач, позивачка мала б заключити декларацію з державним педіатром та в державних поліклініках здійснювати огляд дитини, а не звертатись до приватної невідкладної медичної допомоги. Крім того, вказує, що у зазначені позивачкою дати медичного огляду дитини, остання не повідомила його, як батька дитини, про медичний огляд чи госпіталізацію дитини.

Відповідач офіційно працевлаштований та працює оперуповноваженим в Печерському УП ГУНП в м. Києві.

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_3 за період з серпня 2019 по червень 2021 року за основним місцем роботи нараховано 403 346,36 грн заробітної плати. Вбачається, що в середньому відповідачу нараховується заробітної плати близько 14 тис грн на місяць.

Відповідач стверджує, що у нього на утриманні перебуває його батько ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пенсіонер, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській А ЕС у 1986 році, який не працює. Дані обставини підтверджуються пенсійний посвідчення та посвідченням учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році.

Згідно з довідкою про доходи пенсіонера ОСОБА_6 , яка надійшла від Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, зокрема, вбачається, що з січня по грудень 2019 року розмір його пенсії складав 7 440,04 грн на місяць, а з січня 2020 по березень 2021 року - 9 287,41 грн на місяць.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Стаття 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 18, частиною першою статті 27 Конвенції про права дитини Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

У частині третій статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України).

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналіз вказаних норм свідчить, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів.

При вирішенні питання про стягнення аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище ОСОБА_3 відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, працює, має постійний дохід, нерухоме майно у власності (дві земельні ділянки)

При цьому, щодо позову в частині стягнення аліментів на дитину з моменту подання позову до моменту досягнення нею повноліття, відповідач не заперечує.

Встановивши зазначені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на дитину з моменту подання позову до моменту досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу.

При вирішенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років, суд виходить із тих обставин, що відповідач ( ОСОБА_3 ) має можливість сплачувати аліменти на утримання позивачки у вказаному нею розмірі.

Посилання відповідача на відсутність такої можливості через перебування на його утриманні батька-пенсіонера судом не взято до уваги з огляду на наявну в матеріалах справи довідку про доходи батька відповідача - ОСОБА_6 , за змістом якої розмір його пенсії у 2019 - 2020 роках складав від 7 440,04 до 9 287,41 грн на місяць.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

У даній справі позивач довела, що додаткові витрати на дитину понесені нею особисто та навела особливі обставини, які свідчили про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину - виклик швидкої допомоги, підтверджена медичними документами необхідність спеціального взуття для дитини, тощо.

Щодо тверджень відповідача про недоведеність необхідності купівлі спеціального ортопедичного взуття, звернення до саме приватної швидкої допомоги, а не державної клініки, тощо, то вони судом відхиляються як такі, що не відповідають принципу «якнайкращих інтересів дитини».

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Аналіз змісту наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів, які б підтверджували вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які вона не могла одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. При цьому свідчення матері ОСОБА_1 - ОСОБА_5 суд оцінює у взаємному зв`язку доказів у їх сукупності.

При цьому суд врахував, що ОСОБА_3 довів, що у спірний період періодично здійснював певні платежі та покупки на користь спільної дитини.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню (задоволенню підлягають всі вимоги, крім вимоги про стягнення аліментів за минулий час).

Щодо судового збору

Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 522,40 грн (3 х 840,80грн ) на користь держави.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )

- аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з 15.05.2020 і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_6 .

- аліменти на утримання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) у розмірі 1/6 від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з 15.05.2020 до моменту досягнення ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) трьох років - тобто до 18.05.2021;

- 11 037,61 грн (одинадцять тисяч тридцять сім гривень шістдесят одна копійка), додаткових витрат на утримання дитини.

У задоволенні вимоги про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) за минулий час з моменту від 28.07.2019 до моменту подання даної позовної заяви, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ) на користь держави судові витрати, які складаються з суми судового збору - 2 522,40 грн (дві тисячі п`ятсот двадцять дві гривні сорок копійок).

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич