РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участі секретаря судового засідання Лиса Ю.О.,
за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в особі адвоката Онищенко Марини Василівни, до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в особі адвоката Онищенко М.В., звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послалась на те, що 28.06.2017 року між нею та відповідачем по справі ОСОБА_2 був укладений Договір позики на суму 1 301 500, 00 грн., що станом на 28.06.2017 року відповідало еквіваленту 50 000, 00 доларів США за курсом НБУ.
Відповідно до п. 1 Договору позики від 28.06.2017 року, відповідач зобов`язувався повернути суму позики та сплатити проценти за користування позикою до 28.06.2021 року. Згідно пункту 1 договору позики від 28.06.2017 року, сума позики має становити еквівалент 50 000, 00 доларів США доларів США за курсом НБУ, на день розрахунку.
Пунктом 1 договору позики від 28.06.2017 року сторони визначили, що за кожен рік користування грошовими коштами, за період з 28.06.2017 року по 28.06. 2021 рік, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 10 (десять) відсотків річних від суми позики.
На підтвердження укладання Договору позики та отримання грошових коштів відповідач 28.06.2017 року склав розписку про отримання суми позики.
Позивач вказує, що станом на 25.10.2021 року, сума неповернутої позики становить 1 309 500, 00 грн.
Також відповідно пункту 1 Договору позики від 28.06.2017 року, відповідач, зобов`язаний сплатити позивачу 10 (десять) відсотків річних від суми позики за кожен рік користування грошовими коштами, за період з 28.06.2017 року по 28.06.2021 рік. За період з 28.06.2017 року по 28.06.2021 року, розмір відсотків становить 15 000, 00 доларів США, що станом на 25.10.2021 року становить 394 350, 00 грн. (15 000, 00 доларів США х 26, 29 грн. = 394 350, 00 грн.).
Позивач вказує, що у п. 4 Договору позики від 28.06.2017 року сторони узгодили відповідальність відповідача, у випадку неповернення суми позики, на протязі 20 днів, з дня настання обов`язку відповідача повернути суму позики, відповідач зобовязався сплатити на користь позивача штраф у розмірі 30 % (тридцяти відсотків) від суми позики, зазначеної у п. 1 договору. Розмір штрафу становить 15 000, 00 доларів США, що станом на 25.10.2021 року становить 394 350, 00 грн. (15 000, 00 доларів США х 26, 29 грн. = 394 350, 00 грн.).
Позивач вказує, що станом на дату звернення до суду з цим позовом відповідач суму позики, проценти та штраф не сплатив.
Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку не вжив заходів щодо повернення суми позики, позивач вимушена звернутись до суду із вищевказаним позовом, в якому прохає стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму неповернутої позики у розмірі 1 309 500, 00 грн., відсотки за користування позикою у розмірі 394 350, 00 грн. та штраф у розмірі 394 350, 00 грн., а всього стягнути 2 098 200, 00 грн.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.12.2012 року, винесеної після усунення позивачем недоліків позовної заяви, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено її розгляд проводити за правилами загального позовного провадження, визначено дату, час і місце проведення підготовчого засідання, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи). За змістом ухвали встановлено відповідачу 15-денний строк з моменту отримання цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, представник позивача надав до суду заяву про долучення до матеріалів справи доказів: оригіналу договору позики та розписки та заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, просить розглядати справу за її відсутності в підготовчому судовому засіданні.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, представник відповідача надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає у повному в повному обсязі, заперечень не має, просить розглядати справу за його відсутності в підготовчому судовому засіданні.
З врахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин суд вважає, що відсутні перешкоди для здійснення розгляду справи за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 28.06.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в простій письмовій формі був укладений Договір позики на суму 1 301 500, 00 грн., що станом на 28.06.2017 року відповідало еквіваленту 50 000, 00 доларів США за курсом НБУ.
Відповідно до п. 1 Договору позики від 28.06.2017 року, відповідач зобов`язувався повернути суму позики та сплатити проценти за користування позикою до 28.06.2021 року. Згідно пункту 1 Договору позики від 28.06.2017 року, сума позики має становити еквівалент 50 000, 00 доларів США доларів США за курсом НБУ, на день розрахунку.
Пунктом 1 Договору позики від 28.06.2017 року сторони визначили, що за кожен рік користування грошовими коштами, за період з 28.06.2017 року по 28.06.2021 рік, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 10 (десять) відсотків річних від суми позики.
На підтвердження укладання договору позики та отримання грошових коштів відповідач 28.06.2017 року склав розписку про отримання суми позики.
Відповідно до ч. 3 ст. 545 ЦК України, наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Отже, враховуючи, що борговий документ був наданий позивачем до суду, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав.
Згідно до п. 1 Договору позики від 28.06.2017 року, сума позики мала бути повернена позивачу у національній валюті України не пізніше 28.06.2021 року та мала становити еквівалент 50 000, 00 доларів США доларів США за курсом НБУ, на день розрахунку.
Згідно з пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 року, у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суд повинен навести розрахунок з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення.
Відповідно до офіційного сайту НБУ, офіційний курс гривні до долару США, станом на 25.10.2021 року становить 1 долар США 26, 29 грн.
Сума позики станом на 25.10.2021 року становить 1 309 500, 00 грн. (50 000, 00 доларів США х 26, 29 грн. = 1 309 500, 00 грн.)
Згідно пункту 1 Договору позики від 28.06.2017 року, відповідач, зобов`язаний сплатити позивачу 10 (десять) відсотків річних від суми позики за кожен рік користування грошовими коштами, за період з 28.06.2017 року по 28.06.2021 рік.
За період з 28.06.2017 року по 28.06.2021 року, розмір відсотків становить 15 000, 00 доларів США, що станом на 25.10.2021 року становить 394 350, 00 грн. (15 000, 00 доларів США х 26, 29 грн. = 394 350, 00 грн.).
Відповідно п. 4 Договору позики від 28.06.2017 року, сторони узгодили відповідальність відповідача, у випадку неповернення суми позики, на протязі 20 днів, з дня настання обов`язку відповідача повернути суму позики, відповідач зобов`язався сплатити на користь позивача штраф у розмірі 30 % (тридцяти відсотків) від суми позики, зазначеної у п. 1 договору.
Розмір штрафу становить 15 000, 00 доларів США, що станом на 25.10.2021 року становить 394 350, 00 грн. (15 000, 00 доларів США х 26, 29 грн. = 394 350, 00 грн.).
Як вбачається із п. 2 п.п. в) Договору позики від 28.06.2017 року, місцем виконання зобов`язань за договором, у тому числі виплата процентів за користування позикою та/або повернення суми позики повністю або частково, має бути здійснено готівкою у межах міста Запоріжжя за адресю: АДРЕСА_1 , в нотаріальній конторі приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. або за іншою адресою, вказаною позикодавцем.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 1 статті 598 ЦК України, встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Із змісту позовної заяви під час розгляду справи судом встановлено, що у зазначений в Договорі позики строк, відповідач ОСОБА_2 , не повернув позивачу суму позики за укладеним між ними Договором.
Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних або інший розмір процентів встановлений договором, входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Суд, розглядаючи питання обґрунтованості вимог за наведеними розрахунками, виходить з того, що відповідачем не спростовані зазначені розрахунки.
Таким чином, загальний розмір заборгованості за Договором позики грошових коштів від 28.06.2017 року укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підлягає стягненню, становить: 1 309 500, 00 грн. сума позики, відсотки за користування позикою у розмірі 394 350, 00 грн. та штраф у розмірі 394 350, 00 грн., що загалом складає 2 098 200, 00 грн.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Оскільки, станом на день розгляду справи борг за Договором позики грошових коштів від 28.06.2017 року відповідачем не повернутий, суд приходить до висновку, що порушені майнові права позивача слід захистити шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки встановленої суми заборгованості.
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Тому з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати понесені у вигляді судового збору.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-83, 141, 200, 265, 280-283 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики від 28.06.2017 року, у розмірі 1 309 500, 00 грн. (один мільйон триста дев`ять тисяч п`ятсот) гривень сума позики, відсотки за користування позикою у розмірі 394 350, 00 (триста дев`яносто чотири тисячі триста п`ятдесят) гривень, штраф у розмірі 394 350, 00 (триста дев`яносто чотири тисячі триста п`ятдесят) гривень, що загалом складає 2 098 200, 00 (два мільйони дев`яносто дев`ять тисяч двісті) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 11 350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) гривень 00 коп.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ч. 5 ст. 265 ЦПК України зазначаються наступні відомості:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП відсутній, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .
Суддя В.О. Макаров