КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Сержанюк А.С.,

секретар Рудик О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Буняком Валерієм Сергійовичем, який діє на підставі договору, на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2018 року по цивільній справі за поданням старшого державного виконавця Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про виділ частки боржника у спільному майні подружжя, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Сервісний центр МВС,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року старший державний виконавець Деснянського РВ ДВС у м. Київ ГТУЮ у м. Києві Танащук О.М. звернулась до суду з поданням про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності в межах примусового виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок повернення основного боргу з урахуванням індексу інфляції за період з листопада 2008 року по березень 2011 року 205 994,64 грн. та судові витрати, а разом 207 814,62 грн., посилаючись на те, що державним виконавцем 03.07.2013 на підставі ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження № 39092737 з примусового виконавчого листа № 2-879/11 виданого 17.04.2012 Дарницьким районним судом.

В ході проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню державним виконавцем було встановлено, що боржник не перебуває на пенсійному обліку; не має відкритих рахунків у фінансових установах; транспортні засоби за боржником не зареєстровані, в той час, як за період перебування у шлюбі боржника з ОСОБА_1 (05.08.1990 - 06.11.2012), було придбано та зареєстровано за ОСОБА_1 транспортний засіб: VOLKSWAGEN POLO 1.4, тип кузова: хетчбек-в, номер кузова: НОМЕР_1 , державний номерний знак: НОМЕР_2 , 2003 р.в., місце реєстрації: ВРЕР-8 УДАІ в м. Києві, дата операції 10.10.2003 (адреса власника: АДРЕСА_1 ).

26.12.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено шлюб, про що зроблено актовий запис № 2614, а 14.04.2015 за ОСОБА_4 зареєстрований транспортний засіб: IVECO DAILY 35-10, тип ТЗ кузова: фургон, номер кузова: НОМЕР_3 , 2002 р.в., державний номерний знак: НОМЕР_4 , білого кольору.

Зазначала, що стягувачу та державному виконавцю стало відомо, що за колишньою дружиною боржника ОСОБА_1 зареєстрований транспортний засіб: VOLKSWAGEN POLO 1.4, лише 05.09.2017. Тому просила визнати за ОСОБА_2 частину транспортного засобу: VOLKSWAGEN POLO 1.4, тип кузова: хетчбек-в, номер кузова: НОМЕР_1 , державний номерний знак: НОМЕР_2 , 2003 р.в., місце реєстрації: ВРЕР-8 УДАІ в м. Києві, дата операції 10.10.2003 (адреса власника: АДРЕСА_1) та частину транспортного засобу IVECO DAILY 35-10, тип ТЗ кузова: фургон, номер кузова: НОМЕР_3 , 2002 р.в., державний номерний знак: НОМЕР_4 , білого кольору (т. 1 а.с. 1-4).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20.07.2018 подання державного виконавця задоволено. Визнано за боржником ОСОБА_2 , 1/2 частину транспортного засобу: VOLKSWAGEN POLO 1.4, та визнано за боржником ОСОБА_2 1/2 частину транспортного засобу: IVECO DAILY 35-10 (т. 1 а.с. 106-112).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні подання державного виконавця Танащук О.М. Деснянського РВ ДВС у м. Києві ГТУЮ у м. Києві у виконавчому провадженні № 39092737 про визнання за ОСОБА_2 права власності на Ѕ частину легкового автомобіля VOLKSWAGEN POLO 1.4.

Вказує, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали, ТЗ VOLKSWAGEN POLO 1.4 перейшов у власність ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, тому у суду першої інстанції не було правових підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності на Ѕ зазначеного автомобіля. Крім того, судом не взято до уваги клопотання про застосування строку позовної давності до подання державного виконавця, оскільки шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано 06.11.2012, а з поданням державний виконавець звернувся до суду лише у вересні 2018 року (т. 2 а.с. 175-179).

12.01.2021 ОСОБА_3 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому звертає увагу на те, що на момент звернення до суду державного виконавця з поданням про поділ майна подружжя, спірний транспортний засіб було зареєстровано за ОСОБА_1 , а оскаржувана ухвала постановлена 20.07.2018, тобто, через 10 місяців. Разом з тим, ОСОБА_1 уклавши договір про відчуження автомобіля, не повідомила суд про перехід права власності на ТЗ до іншої особи, та приховала від суду доказ, що підтверджував зміну власника спірного автомобіля, чим допустила зловживання процесуальними правами. Щодо застосування до подання державного виконавця строку позовної давності, вказує, що раніше державний виконавець не мав можливості вчинити такі дії, оскільки не володів відповідною інформацією (т. 2 а.с. 203-208).

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 заперечувала проти поданої апеляційної скарги та просила її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Слід звернути увагу на те, що ухвала суду першої інстанції оскаржується в частині визнання Ѕ частки права власності на автомобіль за ОСОБА_2 , тому з урахуванням вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Отже, розгляд справи в суді апеляційної інстанції відбувається в межах доводів апеляційної скарги та в частині оскарження визнання Ѕ частки права власності на ТЗ VOLKSWAGEN POLO 1.4 за ОСОБА_2 , в іншій частині ухвала суду першої інстанції не переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у Деснянському районному відділі Державної виконавчої служби у м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавче провадження ВП № 390922737 з примусового виконання виконавчого листа № 2-879/11, виданого 17.04.2012 Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок повернення основного боргу з урахуванням індексу інфляції за період з листопада 2008 року по березень 2011 року включно 205 994,62 грн., судові витрати у збору в сумі 1 700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в її розмірі 120,00 грн., а всього 207 814,62 грн.

30.07.2013 державним виконавцем Філатовою О.С. Деснянського РВ ДВС у м. Київ ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 39092737 (т. 1 а.с. 6).

Згідно відповіді Центрального відділу державної реєстрації шлюбів ГТУЮ у м. Києві № 1228/160-01-09 від 16.03.2017, 05.08.1990 між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 3937, який, в свою чергу, містить відмітку про розірвання шлюбу на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва про розірвання шлюбу від 06.11.2012 (справа № 2-5642) (т. 1 а.с. 8).

Окрім того, державним виконавцем направлялось запит до РСЦ м. Києва з метою виявлення набутого за час шлюбу спільного сумісного майна подружжя, наявності рухомого майна, що зареєстроване за колишньою дружиною боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , про що у відповіді РСЦ м. Київ № 8044 від 05.09.2017 було зазначено, що за ОСОБА_1 зареєстрований транспортний засіб: VOLKSWAGEN POLO 1.4, тип кузова: хетчбек-в, номер кузова: НОМЕР_1 , державний номерний знак: НОМЕР_2 , 2003 р.в., місце реєстрації: ВРЕР-8 УДАІ в м. Києві, дата операції 10.10.2003 (адреса власника: АДРЕСА_1 ) (т. 1 а.с. 9).

Згідно відповіді Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Хмельницькій області № 1409/15.19.4-36 від 16.06.2017 в архіві Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Хмельницькій області наявний актовий запис про шлюб № 2614 від 26.12.2014, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 10).

Державним виконавцем направлено запит до РСЦ м. Києва з метою виявлення набутого за час шлюбу спільного сумісного майна подружжя наявність рухомого майна, що зареєстроване за дружиною боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , про що у відповіді РСЦ м. Київ № 8044 зазначено, що за ОСОБА_4 зареєстрований транспортний засіб: IVECO DAILY 35-10, тип ТЗ кузова: фургон, номер кузова: НОМЕР_3 , 2002 р.в., державний номерний знак: НОМЕР_4 , білого кольору, дата реєстрації: 14.04.2015 (адреса власника: АДРЕСА_2 ) (т. 1 а.с. 11).

У відповіді № від 28.08.2017 на запит № 30477310 від 23.08.2017 до ДФС України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями, повідомлено, що РНОКПП: НОМЕР_5 - платник податків ( ОСОБА_2 ) з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку у органах ДПС не перебуває (т. 1 а.с.12).

Згідно відповіді № від 30.08.2017 на запит № 30477308 від 23.08.2017 до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії повідомлено, що ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 не перебуває на пенсійному обліку та відповіді № від 30.08.2017 на запит № 30477309 від 23.08.2017 до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє відоме місце роботи ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 - інформацію не знайдено (т. 1 а.с.13).

Відповідно до відомостей Центрального відділу державної реєстрації шлюбів від 16.03.2017 № 1228/160-01-09 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 06.11.2012, а з 30.03.2018 право власності на автомобіль набула ОСОБА_8 .

У відповідності до ч. 1 ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У частині 1 статті 369 ЦК України зазначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.ст. 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

При розгляді подання державного виконавця в порядку ст. 443 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду.

Тобто, за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд постановляє ухвалу, в якій зазначається конкретне майно, що підлягає саме виділу.

Отже, враховуючи те, що у боржника відсутнє інше майно, на яке маже бути звернено стягнення в рамках виконання рішення суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця.

Доводи апелянта про те, що станом на дату ухвалення оскаржуваного судового рішення, у суду першої інстанції були відсутні підстави для визнання за ОСОБА_2 права власності на автомобіль, оскільки даний ТЗ перебував у власності іншої особи, а саме: ОСОБА_5 , суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки суд при винесенні оскаржуваної ухвали оцінював лише ті докази, що були наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні, а тому у суду не було підстав для відмови у задоволенні подання державного виконавця про поділ майна.

Щодо застосування строків позовної давності до подання державного виконавця, то слід зазначити наступне.

Норми про позовну давність містяться в главах 18 та 19 розділу V ЦК України, що регулює взаємовідносини сторін (майнові та немайнові), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявлення та майновій самостійності їх учасників, які відображаються в позовних вимогах, в той час у даній справі розглядається подання державного виконавця щодо виконання рішення суду у цивільній справі. Тобто, строк позовної давності до цієї справи не може бути застосовано.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що лише 05.09.2017 державному виконавцю та позивачу стало відомо про те, що за колишньою дружиною боржника - ОСОБА_1 зареєстрований ТЗ автомобіль VOLKSWAGEN POLO 1.4, яким вона спільно володіє з ОСОБА_2 . Таким чином, з моменту коли державному виконавцю стало відомо про наявність спільного майна у боржника та колишньої дружини та до моменту звернення до суду із поданням пройшло 15 днів, тому строк на звернення державним виконавцем до суду із поданням про поділ майна подружжя не пропущено.

За таких обставин, суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим в судових засіданнях доказам та обґрунтовано дійшов вірного висновку про задоволення подання державного виконавця про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Буняком Валерієм Сергійовичем, який діє на підставі договору залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2018 року по цивільній справі за поданням старшого державного виконавця Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про виділ частки боржника у спільному майні подружжя, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Сервісний центр МВС залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено 26 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

А.С. Сержанюк