У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 160/2809/20

провадження № 61-19511ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), державний виконавець Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Лісова Анастасія Михайлівна , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про визнання неправомірними дій державного виконавця, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна боржника,

В с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 подав до суду скаргу, в якій просив:

- визнати незаконною (протиправною) та скасувати постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби (далі - ВДВС) у м. Дніпрі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лісової А. М. про відкриття виконавчого провадження ВП №60187911 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1588/2001, виданого 09 серпня 2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська щодо стягнення заборгованості зі сплати аліментів за період із 19 листопада 2001 року по 12 лютого 2017 року, яка складає 101 362,35 грн;

- визнати незаконною (протиправною) та скасувати постанову від 16 січня 2020 року державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лісової А. М. про арешт майна боржника - ОСОБА_1 , ВП № 60187911 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1588/2001 від 09 серпня 2019 року Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська;

- виключити відомості про ОСОБА_1 із Єдиного реєстру боржників.

Скарга мотивована тим, щоу провадженні державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лісової А. М. перебуває виконавче провадження з примусового виконання дублікату виконавчого листа № 2-1588/2001, виданого 09 серпня 2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19 листопада 2009 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Державним виконавцем 21 грудня 2017 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з досягненням дитиною повноліття, із нарахованою заборгованістю за період із 19 листопада 2001 року по 12 лютого 2017 року у розмірі 101 362,35 грн. Протягом усього періоду, за який нараховано заборгованість по аліментах, він у повному обсязі виконував свої батьківські обов`язки та щомісячно перераховував грошові кошти на утримання дитини через банківські установи, у розмірі не меншому, ніж визначений рішенням суду, тому не міг припустити про існування заборгованості по аліментах.

30 січня 2020 року ОСОБА_1 отримав від Амур-Нижньодніпровського ВДВС у м. Дніпрі повідомлення та виконавчі документи, відповідно до яких розмір заборгованості зі сплати аліментів, який був визначений державним виконавцем Лісовою А. М. станом на 16 січня 2020 року, складає 101 362,35 грн. Державним виконавцем Лісовою А. М. 16 січня 2020 року відкрито виконавче провадження ВП №60187911 та прийнято рішення про примусове виконання виконавчого листа № 2-1588/2001 від 09 серпня 2019 року та винесено постанову від 16 січня 2020 року про арешт майна боржника і скаржника внесено до Єдиного реєстру боржників.

ОСОБА_1 не погодившись із зазначеними рішеннями державного виконавця звернувся до начальника ДВС у м. Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з відповідною скаргою, проте, його скарга залишена без розгляду, звернення щодо скасування постанови від 16 січня 2020 року ВП № 60187911 про примусове виконання виконавчого листа №2-1588/2001, виданого 09 серпня 2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, та постанови від 16 січня 2020 року про арешт майна, не задоволено.

Скаржник вважає, що зазначена державним виконавцем заборгованість у розмірі 101 362,35 грн є неправомірно нарахованою, оскільки за період із 19 листопада 2001 року по 12 лютого 2017 року він регулярно сплачував аліменти.

21 жовтня 2020 року боржник звернувся до державного виконавця із квитанціями та виписками по картковим рахункам про сплату аліментів. Натомість, 27 листопада 2020 року замість змістовної відповіді з розгляду його звернення по суті, ОСОБА_1 отримав розрахунок по заборгованості, який зменшився із 101 362,35 грн до 56 428,85 грн.

10 грудня 2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до державного виконавця із заявою, з метою отримання роз`яснення щодо розміру боргу, однак відповіді отримано не було.

ОСОБА_1 вказує, що він увесь час був офіційно працевлаштований, а через те, що державний виконавець не здійснював жодних заходів стосовно відшукання доходів боржника, стягнення аліментів у рамках виконавчого провадження не проводилось, претензії з боку стягувача до нього були відсутні, адже аліменти сплачувалися у повному обсязі.

Вказане свідчить про незаконність дій державного виконавця та необґрунтованість постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 60187911 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1588/2001 (дубліката), виданого 09 серпня 2019 року та незаконність винесеної постанови від 16 січня 2020 року про арешт майна боржника, а також внесення відомостей щодо нього до Єдиного реєстру боржників.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2021 року - без змін.

29 листопада 2021 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року, і ухвалити нове рішення про задоволення скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій є неправильними, справа розглянута поверхнево, процес проведено формально, а державний виконавець не вживав заходів щодо повідомлення офіційно влаштованого боржника про відкриття виконавчого провадження.

Також підставою касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме відсутність висновку Верховного Суду щодо бездіяльності органів ДВС та неповідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження.

ОСОБА_1 посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц у яких йдеться про те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб який є ефективним.

Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, визначених в пунктах 2, 3 частини першої цієї статті ЦПК є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2019 року у справі № 199/6325/19, видано дублікат виконавчого листа відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2001 року у цивільній справі № 2-1588, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

На виконанні Амур-Нижньодніпровського ВДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження № 17268977 із примусового виконання виконавчого листа № 2-1588 від 30 листопада 2001 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі ј частини всіх видів доходів, на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи стягнення з 19 листопада 2001 року до досягнення дитиною повноліття.

21 грудня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу із зазначенням заборгованості по аліментам у розмірі 101 362,35 гр., на момент повноліття дитини.

На адресу відділу надійшла заява, згідно з якою встановлено, що постанова про повернення виконавчого документа від 21 грудня 2017 року та оригінал виконавчого документа адресатом не отримано, тобто виконавчий документ було втрачено при пересилці поштою. Таким чином, державний виконавець звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа для подальшого виконання рішення суду.

01 жовтня 2019 року ОСОБА_3 подано заяву до Амур-Нижньодніпровського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про прийняття до виконання виконавчого листа № 2-1588/01 від 30 листопада 2001 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 30 листопада 2001 року, про стягнення зі ОСОБА_1 (згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб прізвище після реєстрації шлюбу змінено на ОСОБА_1 ) на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму на кожну дитину до повноліття, починаючи стягнення з 19 листопада 2001 року.

До заяви додано оригінал виконавчого листа № 2-1588/01 від 30 листопада 2001 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 30 листопада 2001 року, а також дублікат виконавчого листа №2-1588/01 від 30 листопада 2001 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 09 серпня 2019 року. 21 грудня 2017 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Постановою про відкриття виконавчого провадження державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лісової А. М. від 03 жовтня 2019 року, відкрито виконавче провадження №60187911 із виконання виконавчого листа № 2-1588/2001, виданого 09 серпня 2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19 листопада 2001 року.

Постанову про відкриття виконавчого провадження 03 жовтня 2019 року направлено на адресу боржника: АДРЕСА_1 .

Постановою про арешт майна боржника, винесеною 16 січня 2020 року державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лісовою А.М., накладено арешт на нерухоме та рухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Листом від 16 січня 2020 року № 6991 ОСОБА_1 повідомлено про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників.

20 лютого 2020 року ОСОБА_1 на адресу начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) направив скаргу на незаконні дії державного виконавця та незаконність постанови про арешт майна боржника.

Суди встановили, що в матеріалах справи наявний лист Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 03 березня 2020 року № 1506, який направлено на адресу скаржника.

Відмовляючи в задоволенні скарги суди попередніх інстанцій виходили з того, що виконавче провадження № 60187911 відкрито на підставі оригіналу виконавчого листа, з додержанням строків визначених Законом України «Про виконавче провадження» та з правомірним прийняттям рішення державним виконавцем щодо накладення арешту на майно боржника та внесення відомостей про нього до Єдиного державного реєстру боржників.

З таким висновком також погоджується суд касаційної інстанції.

Стягувач 01 жовтня 2019 року звернулася до виконавчої служби із заявою від 24 вересня 2019 року про прийняття до виконання виконавчого документа № 2-1588/2001, виданого 30 листопада 2001 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська. До заяви додано оригінал та дублікат виконавчого листа № 2-1588/2001, виданого 30 листопада 2001 року, Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська.

Згідно із пунктом 7 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

Разом з тим, згідно із частиною першою статті 12 зазначеного Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Оскільки виконавчий лист № 2-1588/01 від 30 листопада 2001 року, виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 30 листопада 2001 року, повернутий стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» 21 грудня 2017 року, може бути пред`явлений до виконання до 21 грудня 2020 року.

Суд касаційної інстанції також погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо правомірності дій державного виконавця під час накладення арешту на майно боржника, оскільки наявна заборгованість за аліментами, розмір якої заявником не спростовано, а тому відсутні підстави для скасування або зняття такого арешту.

Оскільки скаржник має заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищував суму платежів за три місяці, державним виконавцем правомірно внесено до Єдиного державного реєстру боржників відомості щодо ОСОБА_1 .

Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

Доводи скаржника про те, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій є неправильними, справа розглянута поверхнево, процес проведено формально, а державний виконавець не вживав заходів щодо повідомлення офіційно влаштованого боржника про відкриття виконавчого провадження є необгрунтованими та зазначені аргументи, Верховний Суд вважає виключно суб`єктивними судженнями заявника, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з фактичними обставинами, встановленими судами в оскаржуваних рішеннях.

Посилання скаржника на відсутність висновку Верховного Суду щодо бездіяльності органів ДВС та неповідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження на правильність оскаржуваних судових рішень не впливає, а висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц стосуються інших обставин справи ніж у справі № 160/2809/20.

Висновки судів попередніх інстанцій є обґрунтованими, оскільки вони відповідають нормам чинного законодавства, якими регулюються спірні правовідносини.

У зв`язку із вищезазначеним, Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для скасування ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2021 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року у справі.

Із змісту касаційної скарги, випливає, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпняи2021 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року у справі.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись частинами четвертою - шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2021 рокуу справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), державний виконавець Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Лісова Анастасія Михайлівна , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про визнання неправомірними дій державного виконавця, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна боржника.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук