Справа № 288/2097/21
Провадження № 2/288/461/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудника М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до опорного навчального закладу «Квітнева загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Квітневої сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення з роботи, поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до опорного навчального закладу «Квітнева загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Квітневої сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення з роботи, поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2021 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідно до ухвали Попільнянського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2021 року, в задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено на підставі відсутності доказів того, що позивач відноситься до категорії осіб, які при зверненні до суду підлягають звільненню від сплати судового збору та має скрутне матеріальне становище. Позовну заяву ОСОБА_1 до опорного навчального закладу «Квітнева загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Квітневої сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення з роботи, поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу залишено без руху в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, в судовому засіданні оголошено перерву до 24 грудня 2021 року.

В судовому засідання позивач підтверджень сплати судового збору не надала, заявила клопотання про звільнення її від сплати судового збору з тих підстав, що вона є багатодітною матір`ю.

Позивач в судовому засіданні підтримала подане клопотання та просила його задовольнити.

Представник Відповідача в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. 02 грудня 2021 року надала до суду клопотання в якому просила проводити розгляд справи у її відсутність. /а.с.31/

Суд, вислухавши позивача, дослідивши подане клопотання та матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Після відкриття провадження у справі, встановлено, що подана позовна заява не відповідає вимогам, викладеним у частині четвертій статті 177 ЦПК України, а саме до матеріалів позовної заяви позивачем не додано документи, що підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

За змістом позовної заяви та наведених позивачем мотивів, нею оспорюється наказ про відсторонення від роботи, проте при відсутності наказу про звільнення, відсторонення від виконання посадових обов`язків не є звільненням з посади, а стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - не є стягненням заробітної плати.

Відповідно до постанови Верховного Суду в справі № 728/2955/18 від 10 січня 2019 року, починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 січня 2019 року в справі № 910/4518/16 погодилася з попередніми правовими позиціями Верховного суду України, що вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не належать до вимог, за пред`явлення яких до роботодавця працівники-позивачі звільняються від сплати судового збору.

Зазначені правові висновки містяться також і в Постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі 761/943/18.

В своїй постанові від 27 квітня 2021 року в справі № 182/729/17 Верховний Суд висловив думку про те, що згідно з частиною першою статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до частини п`ятої статті 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Виходячи із положень приписів статей 94, 116, 117 КЗпП України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці», середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 12-301гс18 дійшла висновку, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Враховуючи те, що предметом даного позову є оскарження наказу про відсторонення позивача від роботи, яке по своїй суті є призупиненням виконання ним своїх трудових обов`язків, а не звільненням із займаної посади/роботи/професії, що мало б наслідком вирішення питання про поновлення на роботі такого працівника, тому його доводи щодо наявності пільг при зверненні до суду із зазначеним у позовній заяві вимогами з підстав, наведених у позові, судом не приймаються, а тому позивач, при відсутності у позовній заяві та доданих матеріалах відомостей про наявність інших пільг при зверненні до суду, зобов`язана сплатити судовий збір на загальних підставах.

Позивач звертаючись до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору посилається на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2020 року в справі № 815/5976/14, проте правовідносини, викладені в даній постанові стосуються вимог, які виникли на підставі звільнення позивача з посади, в той час як ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами, які виникли в зв`язку з відстороненням її від роботи, а тому вказана постанова в даних правовідносинах застосуванню не підлягає.

Щодо заявлено позивачем клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про судовий збір», суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Суд звертає увагу, що відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору чи зменшення його розміру є правом суду, а не його обов`язком. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у постанові від 17 травня 2018 року в справі № 904/9117/17.

У своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі № 686/114/16-ц Верховний суд зауважив, що положення статей ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Водночас підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути аргументовані.

Частиною третьою статті 136 ЦПК України визначено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей та є батьками дітей: - ОСОБА_3 , 2010 року народження; - ОСОБА_4 , 2012 року народження; - ОСОБА_5 , 2015 року народження.

Згідно із статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача -фізичної особи за попередній календарний рік.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2019 року «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені судом і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.

Позивачем не додано відомостей про розмір її річного доходу за попередній календарний рік, на підставі яких можливо було б встановити, що сума судового збору перевищує 5 відсотків розміру її доходу, а додане посвідчення про те, що вона має право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей, не є підставою для звільнення її від сплати судового збору, враховуючи наведені вище положення законодавства.

Виходячи з вищевикладеного, клопотання позивача про звільнення її від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», з 01 січня 2021 року встановлено ставки судового збору за подання до суду позовної заяви: - майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908.00 гривень; - немайнового характеру, яка подана фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908.00 гривень.

Враховуючи вищевикладене, позивачу належить додати до матеріалів позовної заяви документи, що підтверджують сплату нею судового збору за подання до суду позовної заяви в якій заявлено одну позовну вимогу майнового характеру в розмірі 908.00 гривень та одну позовну вимогу немайнового характеру в розмірі 908.00 гривень, що в сумі становить 1816.00 гривень.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у Жит.обл/ТГ смтПопільня22030101. Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.). Код банку отримувача (МФО) 899998. Рахунок отримувача UA0006743. Код класифікації доходів бюджету 22030101. Призначення платежу*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Попільнянський районний суд Житомирської області (назва суду, де розглядається справа).

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно частини одинадцятої статті 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду. (частина дванадцята, тринадцята статті 187 ЦПК України)

За наведених обставин, позивачу слід надати термін для виправлення зазначених недоліків у відповідності до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 136, 177, 185, 187, 274-279 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до опорного навчального закладу «Квітнева загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Квітневої сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення з роботи, поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу залишити без руху та надати позивачу строк для виправлення недоліків, не більше як 10 (десять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що якщо він відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала суду в частині визначення розміру судових витрат може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник