Провадження № 2/522/8404/21
22 грудня 2021 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого - судді Науменко А.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, -
Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 04 січня 2000 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_1 , ОСОБА_4 діюча від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_4 купили квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Договір №2000/001 купівлі - продажу нерухомого майна від 04.01.2000 року, укладений між сторонами був складений у письмовій формі та зареєстрований на «Одеській універсальній товарній біржі «СІР» в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний № 1900/001 від 04.01.2000 р. Сторони нотаріально договір не оформляли.
Ухвалою від 01.11.2021 року по справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання.
У судове засідання 21.12.2021 учасники справи не з`явилися, позивач просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач сповіщений про час, дату і місце розгляду справи належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 04 січня 2000 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_1 , ОСОБА_4 діюча від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_4 купили квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Продавцям вказана квартира належала на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 27.12.1997 р. виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеського виконкому, зареєстрованого в ОМБТІ та РОН м. Одеси в реєстраційній книзі під №351 пр. стр. 64 р. 839 від 29.12.1999 р.
Договір №2000/001 купівлі - продажу нерухомого майна від 04.01.2000 року, укладений між сторонами був складений у письмовій формі та зареєстрований на «Одеській універсальній товарній біржі «СІР» в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний № 1900/001 від 04.01.2000 р.
В подальшому договір купівлі-продажу був зареєстрований в ОМБТІ та РОН в реєстраційній книзі №839 стр.64 кн. 351 пр., про що є відмітка на вказаному договорі.?
Сторони за договором, домовились відносно усіх суттєвих умов правочину, що підтверджується письмовим доказом - Договором № 2000/001 від 04.01.2000 року. Продавці та покупці повністю виконали всі умови договору. Після підписання Договору № 2000/001 від 04.01.2000 року купівлі - продажу нерухомого майна продавці передали покупцям Технічний паспорт на квартиру та інші документи по експлуатації квартири. Покупці розрахувалась з продавцями, прийняли квартиру у власність, вселились за вищевказаною адресою, зареєструвалися та постійно мешкають у вказаній квартирі та сплачують всі комунальні платежі.
Відповідачі отримали гроші та звільнили квартиру. Продаж цієї квартири за вищевказаним біржовим договором купівлі-продажу сторонами було вчинено за 4393.00 ( п`ять тисяч тридцять п`ять) грн., які були отримані відповідачами - Продавцями від Покупців, про що зазначено в договорі в п. 6.
Сторони нотаріально договір не оформляли.
Сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується його змістом. Сторони повністю виконали угоду, як відповідно до умов договору, так і до норм чинного законодавства.
Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.
Враховуючи, що спірні правовідносини виникли в грудні 1997 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.
У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.
За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).
Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 слідує, при розгляді справ про визнання правочинів дійсними суди повинні з`ясувати чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи не втрачена така можливість.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони при укладенні Договору купівлі-продажу нерухомого майна досягли згоди з усіх його істотних умов та виконали усі умови цього договору, але чинним на час його укладання законодавством було передбачено нотаріальне посвідчення такого договору, але він не був нотаріально посвідчений у зв`язку з укладенням на Товарній Біржі.
На підставі викладеного, суд вважає, що вищевказаний договір слід визнати дійсним у відповідності ст. 220 ЦК України.
За таких обставин, враховуючи обґрунтованість позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 60, 81, 89, 206, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, - Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу задовольнити в повному обсязі.
Визнати дійсним Договір № 2000/001 купівлі-продажу нерухомого майна від 04.01.2000 року на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальної площі 25,1 кв.м., однієї кімнати житлової площі 11,2 кв. м., укладений між продавцями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та покупцями ОСОБА_1 , ОСОБА_4 діючої від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 укладеного на «Одеській універсальній товарній біржі «GIP», реєстраційний № 2000/001 від 04.01.2000 року на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А.В. Науменко
Повний текст рішення виготовлений 24.12.2021 року.
Суддя А.В. Науменко