Ухвала

24 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 154/2487/16

провадження № 61-20752ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив суд виділити у його власність автомобіль марки «Peugeot 208» вартістю 159 659, 01 грн та медичне обладнання, яке ним використовувалось в його діяльності, а саме: косметологічний апарат ELOS модель Т-389 вартістю 104 000, 00 грн, фізіотерапевтичний комплекс BTL (в т.ч. ударнохвильової терапії, ультразвукової терапії i лазаротерапії з комплектами насадок і кластерiв) вартістю 99 842, 00 грн, фізіотерапевтичний комплекс BTL-6000 Lymphastim 12 Topline вартістю 10 000, 00 грн; фізіотерапевтичний комплекс BTL (магнітотерапія) вартістю 52 000, 00 грн, неодимовий лазер (лазер для видалення татуювань) вартістю 32 500, 00 грн, апарат міостимуляції вартістю 10 400, 00 грн, апарат марки Дерсанваль із насадками вартість 480, 00 грн, апарат для визначення плоскостопості вартістю 1 550, 00 грн, кушетку металеву вартістю 2 125, 00 грн, кушетку дерев`яну вартістю 5 100, 00 грн, а всього майна на загальну суму 471 636, 01 грн; решту майна та будівлю лікувально-профілактичного закладу загальною площею 153, 6 кв. м на АДРЕСА_1 на загальну суму 3 427 508, 00 грн позивач ОСОБА_2 просив виділити у власність відповідачки ОСОБА_1 , стягнувши з останньої в його користь грошову компенсацію замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя у розмірі 1 029 241, 00 грн.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 червня 2021 року позов задоволено частково.

Виділено у власність ОСОБА_2 із спільного майна подружжя: автомобіль «Peugeot 208», 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 159 659, 01 грн; фізіотерапевтичний комплекс ВТL (в т.ч. ударнохвильової терапії, ультразвукової терапії і лазеротерапії з комплектами насадок і кластерів) вартістю 99 842, 00 грн; апарат мікростимуляції вартістю 4 400, 00 грн; апарат марки Дарсонваль із насадками вартістю 480, 00 грн, апарат для визначення плоскостопості вартістю 1 550, 00 грн; кушетку металеву вартістю 2 125, 00 грн, кушетку дерев`яну вартістю 5 100, 00 грн., комп`ютер «Sony» з програмним забезпеченням вартістю 4 644, 00 грн, всього майна на суму 277 800, 01 грн.

Виділено у власність ОСОБА_1 із спільного майна подружжя: стоматологічну установку «Galant» вартістю 47 447, 00 грн, стоматологічну установку «Galant» вартістю 75 447, 00 грн; компресор для стоматологічної установки вартістю 6 654, 00 грн, дві лампи освітлення вартістю 3 547, 00 грн. кожна, загальною вартістю 7 094, 00 грн, а всього майна на суму 136 642, 00 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 83 808, 36 грн компенсації різниці у вартості майна.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені по справі судові витрати: 6 259, 68 грн витрат за проведення судових експертиз та 1 796, 54 грн витрат по сплаті судового збору, а всього стягнуто на його користь 8 056, 22 грн судових витрат.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із указаним рішенням, позивач ОСОБА_2 через свого представника адвоката Кондратюка В. І. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду в частині відмови в позові скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідачки на користь позивача грошову компенсацію замість його частки у праві спільної сумісної власності подружжя у розмірі 1 824 361, 00 грн та судові витрати по справі.

Постановою Волинського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 червня 2021 року в оскаржуваній частині скасовано і ухвалено в цій частині нове судове рішення.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 1 348 000, 00 грн грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності подружжя.

В решті рішення суду в оскаржуваній частині залишено без змін.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року виправлено описку в резолютивній частині постанови Волинського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, зазначено замість 1 348 000, 00 грн - 674 000, 00 грн.

15 грудня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Волинського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року у вищевказаній справі, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У заяві про поновлення строку звернення з касаційною скаргою ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження заявник посилається на те, що нею 11 листопада 2021 року з дотриманням строку, визначеного статтею 390 ЦПК України, було подано касаційну скаргу до суду касаційної інстанції на постанову Волинського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року в справі № 154/2487/16, проте ухвалою Верховного Суду від 22 листопада 2021 року цю касаційну скаргу було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, ОСОБА_1 запропоновано доплатити судовий збір за подання касаційної скарги. Ухвалою Верховного Суду від 08 грудня 2021 року касаційна скарга була повернута заявнику у зв'язку з неусуненням недоліків. Ураховуючи викладене, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, так як має право повторно звернутись до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, надає докази на підтвердження поважності причин його пропуску, зокрема докази перебування на лікарняному з 06 грудня 2021 року по 14 грудня 2021 року.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено із поважних причин, він підлягає поновленню.

Підставами касаційного оскарження судового рішення заявникзазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

- застосування апеляційним судом норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року в справі № 6-612цс15, від 25 листопада 2015 року в справі № 6-2333цс15, від 16 грудня 2015 року в справі № 6-241цс15, від 18 травня 2016 року в справі № 6-1327цс15, від 07 вересня 2016 року в справі № 6-801цс16, від 12 жовтня 2016 року в справі № 6-846цс16, від 07 грудня 2016 року в справі № 6-1568цс16, від 05 квітня 2017 року в справі № 6-399цс17 та у постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року в справі № 206/7058/13-ц, від 22 січня 2020 року в справі № 711/2302/18, від 23 жовтня 2020 року в справі № 214/6174/15-ц, від 02 червня 2021 року в справі № 711/1550/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Одночасно з поданням касаційної скарги заявник подала заяву, у якій просила суд зупинити виконання постанови Волинського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Заява мотивована тим, що поворот виконання постанови апеляційного суду у випадку повного чи часткового її скасування буде утрудненим та/або практично неможливим, оскільки позивач ОСОБА_2 з 2015 року проживає на території США, а порядок та процедура виконання судових рішень на території іноземних держав є вкрай ускладненою та довготривалою. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що 18 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Похою В. А. було відкрито виконавче провадження № 67595164, в межах якого винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт майна боржника.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання (дії) судового рішення, підтверджені певними доказами (наприклад, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути додано завірену копію такої постанови). Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов'язки.

Проте заявником не наведенодостатньо обґрунтованих підстав та не надано належних доказів, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення, не доведено, що у випадку задоволення касаційної скарги здійснення повороту виконання судового рішення буде неможливим чи утрудненим, а доводи заяви зводяться лише до ймовірності настання негативних наслідків.

Також Верховний Суд звертає увагу на те, що відкриття виконавчого провадження з виконання судового рішення та здійснення державним виконавцем дій, спрямованих на його виконання, не є достатньою підставою для зупинення його виконання судом касаційної інстанції.

Ураховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Волинського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 397, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ухвалив:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Волинськогоапеляційного суду від 19 жовтня2021 року.

Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.

Витребувати з Володимир-Волинського міського суду Волинської області цивільну справу № 154/2487/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

У задоволенні заявиОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Волинського апеляційного суду від 19 жовтня2021 року відмовити.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 07 лютого 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко