Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2021 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Суходольського О.М.

з участю секретаря Культенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом виконувача обов`язків керівника Черкаської місцевої прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації, Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ до Черкаської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: Державна екологічна інспекція Центрального округу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Фіщук Сергій Олексійович про визнання незаконними та скасування розпорядження, свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права приватної власності, усунення перешкод шляхом зобов`язання повернення державі земельної ділянки водного фонду та скасування її державної реєстрації, -

в с т а н о в и в:

Виконувач обов`язків керівника Черкаської місцевої прокуратури Є.Троцько, який діє в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації, Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючі позовні вимоги тим, що Розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації № 109 від 27.04.2015 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» затверджено проекти землеустрою та передано у приватну власність 10 громадян, у тому числі ОСОБА_1 земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0026, площею 0,0800 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва, а п. 3 спірного розпорядження земельну ділянку віднесено до категорії земель рекреаційного призначення.

На підтвердження реєстрації права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку, на підставі рішення державного реєстратора реєстру речових прав на нерухоме майно Черкаського районного управління юстиції Бавикіна В.І. № 22190671 від 18.06.2015, за Відповідачем 2 зареєстровано право власності за № 10092309 від 18.06.2015 та видано свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 від 22.06.2015.

Земельна ділянка загальною площею 0,8000 га, за рахунок якої у подальшому і сформовано спірну земельну ділянку, відведену у приватну власність ОСОБА_1 , належить до виду угідь «піски» на підставі затвердженої розпорядженням Черкаської РДА № 362 від 12.12.2014 технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації вказаного масиву.

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 10-23-0.4-4752/2-20 від 23.06.2020 спірна земельна ділянка, яка сформована за рахунок загального масиву площею 0,8000 га, до проведення його інвентаризації обліковувалась як землі загального користування, в розрізі угідь штучні водосховища. Розпорядженням Черкаської РДА № 30 від 11.02.2015 надано дозвіл двом громадянам, у тому числі і ОСОБА_1 на розробку проектів землеустрою щодо оформлення права власності на земельні ділянки для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташовані в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, за межами населеного пункту, за рахунок у подальшому проінвентаризованого масиву загальною площею 0,8000 га.

Також позивач вказує, що розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації № 109 від 27.04.2015 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» затверджено проекти землеустрою та передано у приватну власність 10 громадян, у тому числі ОСОБА_1 земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0026, площею 0,0800 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва, а п. 3 спірного розпорядження земельну ділянку віднесено до категорії земель рекреаційного призначення.

Так, розпорядженням Черкаської РДА № 30 від 11.02.2015 надано дозвіл 2 громадянам, у тому числі і ОСОБА_1 на розробку проектів землеустрою щодо оформлення права власності на земельні ділянки для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташовані в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, за межами населеного пункту, за рахунок у подальшому проінвентаризованого масиву загальною площею 0,8000 га.

Надалі розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації № 109 від 27.04.2015 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» затверджено проекти землеустрою та передано у приватну власність 10 громадян, у тому числі ОСОБА_1 земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0026, площею 0,0800 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва, а п. 3 спірного розпорядження земельну ділянку віднесено до категорії земель рекреаційного призначення.

Позивач вказує, що виділення спірної земельної ділянки відбулося із порушенням процедури встановленої Земельним кодеском України та Закону України «Про державний земельний кадастр», Закону України «Про землеустрій», а відтак цільове призначення спірної земельної ділянки залишилось, як землі водного фонду, зайняті штучними водосховищами. Чинним законодавством України установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду. Таким чином, розпорядження Черкаської РДА № 109 від 27.04.2015, в частині затвердження проекту землеустрою та передачі у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки прийняте всупереч ст. ст. 20, 58, 59, 84, ч. 9 ст. 118, 186-1 ЗК України, ст. 4 ВК України, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 21, 152, 155 ЗК України, ст. ст. 16, 21, 393 ЦК України, підлягає визнанню судом незаконним та скасуванню.

Як наслідок незаконності та скасування розпорядження Черкаської РДА № 109 від 27.04.2015, підлягає визнанню незаконним та скасуванню свідоцтво про право власності серія НОМЕР_1 від 22.06.2015 видане ОСОБА_1 .

У той же час, на підставі договору купівлі-продажу № 4601 від 25.10.2017 укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О., до ОСОБА_3 перейшло речове право на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0026 розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, за межами населеного пункту.

Надалі, на підставі договору купівлі-продажу № 1405 від 01.03.2019 укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О., до ОСОБА_2 перейшло речове право на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0026 розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, за межами населеного пункту.

З огляду на викладене та оскільки спірна земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:0026 розташована в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, за межами населеного пункту вибула з власності держави в особі уповноваженого органу Черкаської обласної державної адміністрації не з її волі, остання має бути повернута незаконним володільцем ОСОБА_2 на користь держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації та Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ.

Враховуючи те, що розпорядження Черкаської РДА № 109 від 27.04.2015 є особливим видом правочину, обґрунтованим є необхідність застосування наслідків його недійсності, що полягає, в тому числі, у скасуванні права приватної власності за ОСОБА_2 на незаконно набуту земельну ділянку.

На підтвердження переходу права власності на спірну земельну ділянку до ОСОБА_2 , на підставі рішення державного реєстратора Реєстру речових прав на нерухоме майно, в особі приватного нотаріуса Фіщук С.О. № 45762847 від 01.03.2019 за ОСОБА_2 зареєстровано відповідне речове право № 30512973 від 01.03.2019.

Враховуючи, вказані порушення норм діючого законодавства України, позивач звернувся до суду із даним позовом та просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Черкаської районної державної адміністрації № 109 від 27.04.2015 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність», в частині затвердження проекту землеустрою, надання у приватну власність ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0026, площею 0,0800 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сілської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва та віднесення її до категорії земель рекреаційного призначення; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 від 22.06.2015, видане ОСОБА_1 на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0026, площею 0,0800 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва; скасувати державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0026, площею 0,0800 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва, з одночасним припиненням речового права на неї; усунути перешкоди держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації та Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою за кадастровим номером :01:001:0026, площею 0,0800 га, розташованою в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва шляхом її повернення ОСОБА_2 ; визнати незаконною та скасувати Державну реєстрацію земельної ділянки від 24.03.2015 за кадастровим номером :01:001:0026, площею 0,0800 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сілської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва; стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 22.01.2021 року відповідачам був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачів було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду, на адресу місця їх реєстрації та місцехзнаходження, про що є підтвердження у матеріалах справи.

Відповідачі про розгляд справи були повідомлені у встановленому законом порядку, клопотань від відповідачів Черкаської РДА, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та відзив на позовну заяву не надходило, а тому суд ухвалює рішення у спрощеному позовному провадженні за наявними матеріалами справи відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України.

Від представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області в особі заступника начальника Д.Мироненка надійшло письмове пояснення на позовну заяву виконувача обов`язків керівника Черкаської місцевої прокуратури. Згідно даного пояснення вбачається, що Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області діяло у межах та у спосіб згідно чинного законодавства та вживалися заходи, щодо приведення у відповідність в тому числі і оскаржуваного розпорядження Черкаської РДА, при вирішенні даної справи, просить взяти до уваги дані пояснення.

Від представника третьої особи ОСОБА_3 адвоката Шимановського А.В. надійшло письмове пояснення на позовну заяву виконувача обов`язків керівника Черкаської місцевої прокуратури, згідно якого позовні вимоги не визнають у повному обсязі, у задоволенні позову просить відмовити з підстав вказаних у поясненні.

Будь які пояснення на позов виконувача обов`язків керівника Черкаської місцевої прокуратури від Черкаської ОДА, Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ, приватного натаріуса Черкаського міського нотаріального округу Фіщука С.О., Державної екологічної інспекції Центрального округу до суду не надійшли, хоча про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, про ще підтвердження у матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Формами цього представництва є, зокрема, звернення до суду з позовом (заявою, поданням), та участь у розгляді судами справ.

Розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації № 109 від 27.04.2015 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» затверджено проекти землеустрою та передано у приватну власність 10 громадян, у тому числі ОСОБА_1 земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0026, площею 0,0800 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сілської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва, а п. 3 спірного розпорядження земельну ділянку віднесено до категорії земель рекреаційного призначення.

На підтвердження реєстрації права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку, на підставі рішення державного реєстратора реєстру речових прав на нерухоме майно Черкаського районного управління юстиції Бавикіна В.І. № 22190671 від 18.06.2015, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності за № 10092309 від 18.06.2015 та видано свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 від 22.06.2015.

Земельна ділянка загальною площею 0,8000 га, за рахунок якої у подальшому і сформовано спірну земельну ділянку, відведену у приватну власність ОСОБА_1 , належить до виду угідь «піски» на підставі затвердженої розпорядженням Черкаської РДА № 362 від 12.12.2014 технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації вказаного масиву.

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 10-23-0.4-4752/2-20 від 23.06.2020 спірна земельна ділянка, яка сформована за рахунок загального масиву площею 0,8000 га, до проведення його інвентаризації обліковувалась як землі загального користування, в розрізі угідь штучні водосховища.

Вбачається, що розпорядженням Черкаської РДА № 30 від 11.02.2015 надано дозвіл двом громадянам, у тому числі і ОСОБА_1 на розробку проектів землеустрою щодо оформлення права власності на земельні ділянки для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташовані в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, за межами населеного пункту, за рахунок у подальшому проінвентаризованого масиву загальною площею 0,8000 га. Вподальшому оскаружуваним розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації № 109 від 27.04.2015 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» затверджено проекти землеустрою та передано у приватну власність 10 громадян, у тому числі ОСОБА_1 земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0026, площею 0,0800 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва,

З вище вказаного вбачається, що до передачі у власність громадянам, у тому числі і ОСОБА_1 , земельної ділянки для потреб індивідуального дачного будівництва, остання мала в своєму складі землі водного фонду (штучні водосховища).

Частиною 1 ст. 20 Земельного кодексу України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення та підлягає погодженню в порядку встановленому ст. 186-1 ЗК України.

Черкаською РДА під час відведення у власність земельної ділянки Відповідачу 2 порушено порядок встановлення її цільового призначення, оскільки в силу вимог ст. 58 ВК України землі, зайняті штучними водосховищами, являються землями водного фонду.

Землі під водними об`єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки) і каналами; іншими водними об`єктами; підземними водами та джерелами, внутрішніми морськими водами та територіальним морем, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.

Вказане узгоджується із порзицією Великої Палати Верховного Суду висловлену у постанові суду від 30.05.2018 року, справа № 469/1393/16-ц.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 22.05.2018 у справі № 469/1203/15-ц, від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам Земельного кодексу України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим.

Статтею 59 ЗК України встановлено, що землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми. Землі водного фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування:

а) державним водогосподарським організаціям для догляду за водними об`єктами, прибережними захисними смугами, смугами відведення, береговими смугами водних шляхів, гідротехнічними спорудами, а також ведення аквакультури тощо;

б) державним підприємствам для розміщення та догляду за державними об`єктами портової інфраструктури;

в) державним рибогосподарським підприємствам, установам і організаціям для ведення аквакультури;

г) військовим частинам Державної прикордонної служби України у межах прикордонної смуги з метою забезпечення національної безпеки і оборони для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій.

Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом. Використання земельних ділянок водного фонду для рибальства здійснюється за згодою їх власників або за погодженням із землекористувачами.

З огляду на вказану вимог ст.58 ЗК України, розташування спірної земельної ділянки, у неможливлює її передачу у приватну власність.

Відповідно до ст. ст. 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, та є об`єктом права власності Українського народу, право власності на землю набувається і реалізується державою виключно відповідно до закону.

Таким чином, порушення встановленого законом порядку здійснення права власності на землю, у тому числі шляхом протиправної зміни її цільового призначення та передачі у власність, вказує на порушення норм Конституції України та права власності Українського народу.

Правовим наслідком прийняття органом місцевого самоврядування акту, який суперечить Конституції або законам України, відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є визнання його незаконним в судовому порядку.

Відповідно п. «а» ч. 1 ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади.

Частиною 1 ст. 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Затвердження проектів та передача у приватну власність земельних ділянок порушує вимоги Земельного та Водного кодексів України в частині неможливості перебування таких земель у приватній власності та неможливості здійснення їх забудови. Вказане твердження має самостійне значення з точки зору визнання незаконним та скасування акта органу державної влади в порядку ст. 21 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 122 ЗК України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених ч. ч. 4, 8 цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для, у тому числі індивідуального дачного будівництва.

Спірна земельна ділянка, яка сформована за рахунок загального масиву площею 0,8000 га, до проведення його інвентаризації обліковувалась як землі загального користування, в розрізі угідь штучні водосховища.

Разом з тим, розмежовуючи повноваження державних органів при здійсненні функції розпорядника землями водного фонду, слід вказати, що згідно зі ст. 122 Земельного кодексу України до повноважень Черкаської обласної державної адміністрації віднесено право на їх території передавати земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених ч. ч. 3, 4 і 8 цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб, у тому числі земельними ділянками водного фонду.

Тому, органом, уповноваженим державою на розпорядженням землями водного фонду державної форми власності за межами населеного пункту є Черкаська обласна державна адміністрація.

Як наслідок вбачається, що Черкаською РДА винесено розпорядження № 109 від 27.04.2015 про затвердження проектів землеустрою та передачу у власність земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0026 із перевищенням наданих законом повноважень.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» передбачено, що обов`язковій державній експертизі підлягають, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Частинами 2 та 5 ст. 35 вказаного Закону встановлено, що висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об`єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки; реалізація заходів, передбачених документацією із землеустрою та документацією з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріалами і документацією державного земельного кадастру щодо об`єктів обов`язкової державної експертизи, без позитивних висновків державної експертизи забороняється.

Вказані вимоги встановлені і ЗК України, зокрема, ч. 9 ст. 118 якого передбачає, що в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом орган місцевого самоврядування або державної влади, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до наданих законом повноважень, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність виключно після отримання позитивного висновку такої експертизи.

Відповідно до висновку Управління Держгеокадастру у Черкаському районі, який міститься в матеріалах проект землеустрою щодо відведення у власність спірної земельної ділянки, у разі необхідного проведення експертизи землевпорядної документації, вказаний проект підлягає подачі до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 10-23-0.4-4752/2-20 від 23.06.2020 спірна земельна ділянка, яка сформована за рахунок загального масиву площею 0,8000 га, до проведення його інвентаризації обліковувалась як землі загального користування, в розрізі угідь штучні водосховища.

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 10-23-0.9-4671/2-20 від 19.06.2020 документація із землеустрою щодо відведення у приватну власність спірної земельної ділянки на проведення державної експертизи не надходила.

Враховуючи вказане, затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої встановлено як землі рекреаційного призначення, до отримання позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації, є грубим порушенням.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду підлягав також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства.

Відповідно до Положення про Державне агентство водних ресурсів України, затверджене Указом Президента України № 453/2011 від 13.04.2011, Державне агентство водних ресурсів України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України.

Відповідно до листа Державного агентства водних ресурсів України № 3379/3/4/11-20 від 16.06.2020 проектна документація щодо відведення у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки не погоджувалась.

На підтсатві вказаного, судом встановлено порушення вимоги щодо необхідності отримання висновку про погодження проекту відведення земельної ділянки водного фонду, встановлено чинним законодавством України.

Крім того, для захисту від затоплення водами Кременчуцького водосховища навколо розташованих населених пунктів і сільськогосподарських угідь побудовано Будище-Свидівський захисний масив.

Згідно листа листом Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ № 420/13 від 21.07.2020 технічно-експлуатаційна зона дамби має ширину 116,0 м від гребня дамби в сторону Кременчуцького водосховища, де заборонена будь-яка господарська діяльність.

Згідно листа Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ № 348/13 від 12.06.2020 спірна земельна ділянка розташована на верхньому укосі Будище-Свидівської захисної дамби, яка є об`єктом державної власності.

Листом ДП Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» №10-28-0.5-1272/2-20 від 22.07.2020 року підтверджено факт перебування спірної земельної ділянки в межах технічно-експлуатаційної зони Будище-Свидівської захисної дамби також підтверджується відповідною план-схемою розміщення спірної земельної ділянки та визначення по відношенню до неї 116 метрової технічно-експлуатаційної зони дамби, розробленою ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».

А тому з наданий позивачем доказів вбачається, що розпорядженням Черкаської РДА № 109 від 27.04.2015 року у приватну власність громадян, в тому числі ОСОБА_1 , фактично передану частину гідротехнічної споруди Будище-Свидівської захисної дамби, що суперечить ст. ст. 58, 59 ЗК України.

При прийнятті оскаржуваного розпорядження Черкаської РДА № 109 від 27.04.2015 року Черкаським управлінням захисних масивів дніпровських водосховища (на момент відведення Черкаське регіональне управління водних ресурсів), як титульним володільцем спірної земельної ділянки, не надавалось погодження на відведення її у власність. Дані обставини підтверджується листом Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ № 405/13 від 13.07.2020 та відсутність необхідного погодження є порушенням вимог ч. 2 ст. 123 ЗК України.

Згідно матеріалав землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0026, площею 0,0800 га, розташованої в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту у власність ОСОБА_1 не передбачено встановлення жодних обмежень у її використанні, у тому числі щодо охоронної зони, зони санітарної охорони, санітарно-захисної зони навколо об`єкта, водоохоронне обмеження тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про обмеження у використанні земель вносяться до Державного земельного кадастру на підставі схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), іншої документації із землеустрою.

Статтею 1 вказаного Закону визначено поняття режимоутворюючого об`єкту, як об`єкту природного або штучного походження (водний об`єкт, об`єкт магістральних трубопроводів, енергетичний об`єкт, об`єкт культурної спадщини, військовий об`єкт, інший визначений законом об`єкт), під яким та/або навколо якого у зв`язку з його природними або набутими властивостями згідно із законом встановлюються обмеження у використанні земель.

Твердження позивача, що спірна земельна ділянка межує з Кременчуцьким водосховищем, містить в своєму складі землі зайняті цим водосховищем та його прибережну захисну смугу, суд вбачає обгрунтованими та доведеними.

Відповідно до п. «і» ч. 9 ст. 55 Закону України «Про землеустрій», технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, у тому числі перелік обмежень у використанні земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, розробником землевпорядної документації, в порушення вимог вказаної норми закону протиправно проігноровано наявні обмеження, що виникають навколо режимоутворюючого об`єкту Кременчуцького водосховища.

Статтею 393 ЦК України визначено, що правовий акт органу державної влади, органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно зі ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Положення ст. 152 ЗК України визначають, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

На підставі вище вказаних обставин, наданих позивачем доказів, суд прийшов до висновку, що розпорядження Черкаської РДА № 109 від 27.04.2015, в частині затвердження проекту землеустрою та передачі у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки прийняте всупереч вимог чинного законодавства на момент виникнення правовідносин, а тому , позовні вимоги в частині визнання вказаного розпорядження не законним та його скасування підлягає до задоволення.

Враховуючи, що на підставі оскаржуваного розпорядження Черкаської РДА №109 від 27.04.2015 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності серія НОМЕР_1 від 22.06.2015 на спірну земельну ділнку та вказане розпорядження є незаконним, а тому вказане свідоцтво про право власності підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

Відповідно до ч. 3 п. ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», з 01.01.2013 у державній власності залишаються усі землі, розташовані за межами населених пунктів, крім тих, які перебувають у приватній або комунальній власності.

З аналізу наведених норм та обставин вбачається, що спірна земельна ділянка до її незаконної передачі у приватну власність первинному набувачу перебувала у власності держави та відносилась до земель водного фонду щодо яких встановлений особливий режим охорони та використання.

Перебування спірної ділянки у приватній власності громадянина для індивідуального дачного будівництва не лише порушує право власності на неї держави, а й унеможливлює контроль за збереженням земель водного фонду, їх раціональним використанням та забезпечення іншим громадянам конституційного права на доступ до таких земель (ст. 13 Конституції України, ст. ст. 58, 59 ЗК України).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №236037856 від 08.12.2020 року, на підставі договору купівлі-продажу № 4601 від 25.10.2017 укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О., до ОСОБА_3 перейшло речове право на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0026 розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, за межами населеного пункту. Крім того, на підставі договору купівлі-продажу № 1405 від 01.03.2019 укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О., до ОСОБА_2 перейшло речове право на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0026 розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, за межами населеного пункту.

Враховуючи встановлені обставини, оскільки спірна земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:0026 розташована в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, за межами населеного пункту вибула з власності держави в особі уповноваженого органу Черкаської обласної державної адміністрації не з її волі, остання має бути повернута незаконним володільцем ОСОБА_2 на користь держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації та Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ.

Враховуючи те, що розпорядження Черкаської РДА № 109 від 27.04.2015 є особливим видом правочину, обґрунтованим є необхідність застосування наслідків його недійсності, що полягає, в тому числі, у скасуванні права приватної власності за ОСОБА_2 на незаконно набуту земельну ділянку.

Відповідно до ст. ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п. п. а п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому п. п. а п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства.

Переход права власності на спірну земельну ділянку до ОСОБА_2 , здійснено на підставі рішення державного реєстратора Реєстру речових прав на нерухоме майно, в особі приватного нотаріуса Фіщук С.О. № 45762847 від 01.03.2019 за ОСОБА_2 зареєстровано відповідне речове право № 30512973 від 01.03.2019.

За правилами ст. ст. 4, 5 ЗК України, завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Отже, земля, як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.

В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Згідно з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, прийняття рішення про передачу у приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (ст. 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус, як землі відповідно державної чи комунальної власності. У цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. ст. 14, 19 Конституції України).

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини зокрема рішення ЄСПЛ у справах «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого, Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

Разом з тим, застосовуючи судову практику Європейського суду з прав людини до спірних правовідносин, необхідно надавати їй системну оцінку.

Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

В межах заявленого предмету спору, як Черкаська РДА так і первинний набувач спірної земельної ділянки ОСОБА_1 могли і усвідомлювали, що вказана ділянка надається з порушенням чинного земельного та водного законодавства, а тому її кінцевий набувач ОСОБА_2 не може розраховувати на законне набуття такого наділу у власність.

Враховуючи вказане суд, прийшов до висновку про обгрунтованість вимоги позивача про скасування державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0026, з одночасним припиненням речового права на неї.

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведені та обгрунтовані, тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України, а тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судови витрати, які складаються із судового збору при зверненні із позовом у сумі 10510грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 354 Цивільно-процесуального кодекс України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов виконувача обов`язків керівника Черкаської місцевої прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації, Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ - задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Черкаської районної державної адміністрації № 109 від 27.04.2015 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність», в частині затвердження проекту землеустрою, надання у приватну власність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0026, площею 0,0800 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва та віднесення її до категорії земель рекреаційного призначення.

Визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 від 22.06.2015, видане ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0026, площею 0,0800 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва.

Скасувати державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0026, площею 0,0800 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва, з одночасним припиненням речового права на неї.

Усунути перешкоди держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації () та Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ () в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою за кадастровим номером :01:001:0026, площею 0,0800 га, розташованою в адміністративних межах Свидівоцької сілської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва шляхом її повернення ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 ).

Визнати незаконною та скасувати Державну реєстрацію земельної ділянки від 24.03.2015 за кадастровим номером :01:001:0026, площею 0,0800 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва.

Стягнути з Черкаської районної державної адміністрації (), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області () на користь прокуратури Черкаської області () судові витрати у справі, що складаються із судового збору у розмірі 10510 (десять тисяч п`ятсот десять) гривень, по 2627 (дві тисячі шістсот двадцять сім) гривень 50 (п`ятдесят) копійок з кожного.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції або безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. М. Суходольський