Провадження № 2/643/4319/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бабельник І.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні

відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»

про стягнення 11 808, 75 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач), в якому просив суд:

-стягнути з відповідача на свою користь 11 808, 75 грн. відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортної пригодою;

-стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 13.06.2018 року сталося ДТП, внаслідок чого було пошкоджено його автомобіль, і винним у вчиненні вказаної ДТП визнано відповідача. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія «АХА Страхування» за договором (полісом) № АК8329741 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.07.2017 р. 19.06.2018 р. на підставі запиту б/н від 19.06.2018 р., направленого АТ «СК «АХА Страхування» суб`єкту оціночної діяльності ОСОБА_4 , проведено огляд належного позивачу автомобіля, який оформлено Протоколом № 746 огляду колісного транспортного засобу. На підставі запиту б/н від 25.06.2018 р. від АТ «СК «АХА Страхування» суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 10.07.2018 р. складено Звіт № 746 з визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин автомобілю. 02.08.2018 р. Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» здійснено позивачу виплату суми страхового відшкодування за страховим випадком 1.102.18.0004233 у розмірі 11 118, 09 грн. (15 741,71 грн. (оцінена вартість відновлювального ремонту) - 2 623,62 грн. (податок на додану вартість 20%) - 2 000,00 грн. (розмір франшизи, встановлений полісом №АК/7096456 від 01.07.2017 р.)). При цьому, 19.06.2018 р. фахівцями Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоарт ЛТД» визначено перелік необхідних для відновлювального ремонту автомобіля робіт, деталей та матеріалів, який зазначений у рахунку на оплату № 5214 від 19.06.2018 р., згідно якого загальна сума відновлювального ремонту склала 43 735, 85 грн. з урахуванням податку на додану вартість. Враховуючи значну вартість запропонованих ТОВ «Автоарт ЛТД» для ремонту (заміни) деталей: заднього бамперу та направляючої (кронштейну) заднього бамперу, ці деталі було придбано позивачем окремо в іншого продавця - Товариства з обмеженою відповідальністю «А.Б.С. Україна», а саме: 26.06.2018 р. за договором № 3788 (публічна оферта) згідно замовлення № S2-374709 від 20.06.2018 р. придбано кронштейн бампера заднього лівий (Toyota 52156-60070) за ціною 699, 00 грн., у т.ч. податок на додану вартість в сумі 116, 50 грн. Оплату в сумі 699, 00 грн. здійснено через повіреного - фізичну особу ОСОБА_5 на підставі договору доручення від 26.06.2018 р. 18.07.2018 р. за договором № 3788 (публічна оферта) згідно замовлення - клієнта № S2-388323 від 26.06.2018 р. позивачем придбано бампер задній (Toyota 52159-60977) за ціною 6 550, 00 грн., у т.ч. податок на додану вартість в сумі 1 091, 67 грн. Оплату в сумі 6 550, 00 грн. здійснено через повіреного - фізичну особу ОСОБА_6 на підставі договору доручення від 18.07.2018 р. Зазначену деталь передано позивачу ТОВ «А.Б.С. Україна» за видатковою накладною № S2-400089 від 18.07.2018 р. Згідно акту виконаних робіт № ЛА-000908, складеному 17.09.2018 р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 , вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування вартості придбаних позивачем окремо зазначених вище деталей (кронштейн бампера заднього лівий та бампер задній) склала 15 677, 84 грн. (податок на задану вартість не передбачений).Таким чином, загальна фактична вартість ремонту автомобіля позивача з урахуванням вартості придбаних ним окремо деталей (кронштейн бампера заднього лівий та бампер задній) склала 22 926, 84 грн. Відповідно, різниця між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням, виплаченим Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування», складає 11 808, 75 грн. (22 926,84 грн. - 11 118.09 грн.), які позивач просить суд стягнути з відповідача.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що:

- рахунок ТОВ «Автоарт ЛТД», згідно якого вартість ремонту складає 43 735, 85 грн. є не належним доказом, оскільки матеріали справи не містять доказів проведення ремонту пошкодженого автомобіля та фактичну оплату на вказане підприємство;

- вказаний автомобіль на час ДТП вже мав пошкодження аварійного характеру про що зазначено на арк. 8 звіту, висновки якого позивачем не оскаржувались та не спростовані, що стало підставою для зменшення вартості робіт на 20 %;

- з протоколу № 746 огляду КТЗ від 19.06.2018 року вбачається, що показання одометра становлять 1888553, при чому позивач приймав участь при огляді автомобіля і будь-яких заперечень щодо вказаних відомостей не заявляв. В той же час показання пробігу, згідно акту виконаних робіт № ЛА-000908 від 17.09.2018 року становить 118849. Зазначена обставина безумовно свідчить про недостовірність цього доказу у справі, з огляду на його суперечливість з іншими достовірними доказами протоколом огляду;

- визначені в акті роботи не відповідають тим пошкодженням, які зазначені у протоколі огляду, зокрема роботи з з/у сидіння заднього, з/у обшивка багажника, з/у рейліг лівий, крило з/у ремонт, пофарбування крила, поліровка багажника, не передбачені у звіті експерта і їх необхідність позивачем не доведена;

- вартість фарби для фарбування з огляду на відсутність необхідності фарбування крила є необґрунтованою;

- рахунок на оплату № 591 від 18.10.2018 року на суму 10 557, 84 грн. та здійснення на його підставі оплати згідно квитанції від 18.10.2018 року, а також рахунок № 595 від 19.10.2018 року на суму 5 000, 00 грн. та здійснена оплата на його підставі згідно квитанції від 19.10.2018 року є не належним доказом, оскільки рахунки містять найменування наданих послуг «Обслуговування автомобіля», що не відповідає заявленим позовним вимогам, а саме відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП;

- посилання в рахунку на акт виконаних робіт № ЛА-00908 від 17.09.2018 року не спростовує висновків про неналежність доказів, а також свідчить про істотні суперечності між доказами наданими позивачем, оскільки обслуговування автомобіля та ремонт мають істотну відмінність та перелік робіт.

Щодо вимог позивача про стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу, відповідач зазначив наступне:

- матеріали справи не містять доказів оплати наданих послуг;

- вартість послуг на правничу допомогу є не співмірною з огляду на ціну позову, а саме складає половину позовних вимог.

Крім того, відповідач просив суд стягнути з позивача на свою користь витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 грн.

Позивач надав відповідь на відзив відповідача, відповідно до змісту якої вважає аргументи відповідача безпідставними, враховуючи наступне:

- рахунок ТОВ «Автоарт ЛТД» від 19.06.2018 № 5214 був наданий ним на підтвердження переліку необхідних для відновлювального ремонту його автомобіля робіт, деталей та матеріалів, що був визначений фахівцями цього підприємства;

- враховуючи значну вартість запропонованих ТОВ «Автоарт ЛТД» для ремонту (заміни) деталей заднього бамперу та направляючої (кронштейну) заднього бамперу, ці деталі було придбано ним окремо в іншого продавця ТОВ «А.Б.С. Україна»;

- факт замовлення, отримання і оплати вартості вищевказаних направляючої (кронштейну) заднього бамперу в сумі 699, 00 грн. і заднього бамперу в сумі 6 550, 00 грн. підтверджується сторінкою «мої налаштування» належного ТОВ «А.Б.С. Україна» веб-сайту https://exist.ua/, що підтверджує факт укладення договору № 3788 (публічна оферта), сторінкою «мої закази» належного ТОВ «А.Б.С. Україна» веб-сайту https://exist.ua/, що підтверджує факт замовлення і отримання ним зазначених деталей, сторінкою «історія замовлень і оплати (деталізація балансу)» належного ТОВ «А.Б.С. Україна» веб-сайту https://exist.ua/, що підтверджує факт замовлення, отримання і оплати ним зазначених деталей, листом від ТОВ «А.Б.С. Україна» від 24.06.2021 № 24/06/1 та меморіальними ордерами від 26.06.2018 № J06268BUNL та від 18.07.2018 № J071865K10;

- у протоколі № 746 огляду колісного транспортного засобу від 19.06.2018 зазначено, що задній бампер має розриви у місцях кріплення, саме з цих причин фахівцями ТОВ «Автоарт ЛТД» було визначено необхідність заміни заднього бамперу;

-у протоколі № 746 не міститься жодного висновку про те, що відновлення стану заднього бамперу з урахуванням зазначених пошкоджень його кріплення можливе шляхом його ремонту, а не заміни, не має ніякого обгрунтування цього і у звіті оцінювача № 746 від 10.07.2018;

- дійсно на момент огляду автомобілю у правій частині бамперу було незначне пошкодження лакофарбового покриття без деформації бамперу, не пов`язане з ДТП, це зафіксоване у протоколі огляду № 746 та на фото № 22 у фототаблиці, у зв`язку з чим оцінювач на стор. 8 звіту зазначив про зменшення на 20 % вартості матеріалів з пофарбування, а не робіт, як це пише у відзиві відповідач, розмір цього зменшення згідно звіту склав 828, 04 грн.;

-у протоколі огляду від 19.06.2018 № 746 на стор. 6 звіту оцінювача дійсно зазначено, що пробіг дорівнює 188553, проте одиницею виміру у даному випадку кілометри, у той самий час, одометр автомобіля відображає значення його пробігу в інших одиницях у милях, що підтверджується фото № 6 фототаблиці до звіту оцінювача № 746, де зазначено, що пробіг дорівнює 117162 милі, що дорівнює 188553, 49 кілометрів (117162Х1,60934), в акті виконаних робіт № ЛА-000908 від 17.09.2018 пробіг станом на 17.09.2018 (через 3 місяці після складання акту огляду) зазначений у розмірі 118849 миль, що дорівнює 191268, 456 кілометрів. Отже пробіг автомобілю за три місяці склав майже 2 715 кілометрів, це нижче зазначеного на ст. 6 звіту оцінювача № 746 нормативного середньорічного пробігу КТЗ (21900) на навідь зазначеного там же фактичного середньорічного пробігу його автомобілю (17539 км);

- роботи: з/у сидіння заднього, з/у обшивка багажника, з/у рей ліг лівий, крило з/у ремонт, пофарбування крила, поліровка багажника зазначені в акті № ЛА-000908 від 17.09.2018;

- роботи зазначені у акті № ЛА-000908 від 17.09.2018 відповідають тим роботам, що зазначені в рахунку ТОВ «Автоарт ЛТД»;

- на зворотній стороні схеми місця ДТП від 13.06.2018 зазначений перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП, серед цих пошкоджень зазначено пошкодження заднього лівого крила, поряд з цим в акті огляду від 19.06.2018 № 746 зазначено, що «задня ліва боковина кузова деформована в ніжній частині на площі 40-25 см, зчіс ЛФП». Про ремонтування та пофарбування боковини зазначено у доданій до звіту оцінювача № 746 ремонтній калькуляції, саме у зв`язку з необхідністю відновлення стану вказаної деталі (заднього крила), її ремонту і пофарбування, здійснювались зазначені в акті виконаних робіт операції зі зняття та установки заднього сидіння, обшивки багажника, поліровки та ін.;

- назва «крило заднє» та «боковина» в різних джерелах зазначається як деталь кузову;

- відповідач жодним чином не обґрунтував, у чому саме «обслуговування і ремонт» мають істотну відмінність та перелік робіт» і чому використання терміну «обслуговування автомобіля» не може бути застосовано відносно його автомобіля.

Відповідач у свою чергу, подав заперечення на відповідь на відзив, в яких з доводами позивача не погоджується, оскільки рахунок ТОВ «Автоарт ЛТД» не є належним доказом у справі, так як ТОВ «Автоарт ЛТД» не приймало підтвердженої участі у складанні звіту оцінювача, ТОВ «Автоарт ЛТД» не є суб`єктом оціночної діяльності, позивачем не було надано належних доказів, а саме банківських квитанцій, ордерів, які б підтвердили фактичну оплату придбаних запчастин, зокрема 669, 00 грн. - вартість кронштейну заднього бамперу, 6 550, 00 грн. - вартість заднього бамперу. Згідно висновків експерта вказаний бампер підлягає ремонту, а не заміні, що виключає об`єктивну необхідність придбавати новий бампер та нести безпідставні витрати. Наполягає на тому, що працівники ТОВ «Автоарт ЛТД» не уповноважені проводити оцінку вартості ремонту і визначення об`єктивної необхідності заміни чи ремонту деталей. Позивач, який приймав участь в огляді, будь-яких зауважень щодо висновків саме експерта стосовно цього питання не надав, що виключає висновок про необхідність саме заміни бамперу. Крім того, згідно висновку експерта вказаний бампер до цього ДТП мав пошкодження аварійного характеру, що виключає можливість визначення ступеня вини у пошкодженні саме відповідача та необхідність покладення на відповідача всієї вартості придбаної деталі. Рахунок на оплату № 591 від 18.10.2018 на суму 10 557, 84 грн. та здійснена на його підставі оплата згідно з квитанції від 18.10.18, а також рахунок № 595 від 19.10.18 на суму 5 000, 00 грн. та здійснена на його підставі оплата згідно квитанції від 19.10.18 є не належними доказами, оскільки рахунки містять найменування наданих послуг «Обслуговування автомобіля», що не відповідає заявленим позовним вимогам, а саме відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Посилання в рахунках на акт виконаних робіт № ЛА-000908 від 17.09.18 не спростовує висновків про неналежність доказів, а також свідчить про істотні суперечності між доказами наданими позивачем в якості обгрунтування позовних вимог, оскільки обслуговування та ремонт автомобіля мають істотну відмінність та перелік робіт. Згідно положення про технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів автомобільного транспорту, яке затверджено наказом Мінтрасту України 30.03.98 № 102, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1998 за № 268/2708 в п. 1.3, технічне обслуговування (ТО)- комплекс операцій чи операція щодо підтримки роботоздатності або справності вибору під час використання за призначенням, зберігання та транспортування, а ремонт комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності виробів та відновлення ресурсів виробів чи їх складових частин.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та відзиві на позов.

У судовому засіданні відповідач проти заявлених позовних вимог заперечував з підстав викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

Фактичні обставини, встановлені судом під час розгляду даної справи.

Позивач є власником транспортного засобу «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 .

13.06.2018 року у м. Харкові на перехресті вулиці Автострадна та проспекту Ювілейного відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_3 , який керуючи автомобілем «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на перехресті нерівнозначних доріг вул. Автострадна та пр. Ювілейний в м. Харкові, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 03.09.2018 у справі № 643/8282/18 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у АТ «СК «АХА СТРАХУВАННЯ» (наразі ПАТ «Страхова компанія «АРКС»), згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/7096456, відповідно до якого ліміт відшкодування за шкоду, заподіяну майну складає 100 000, 00 грн., розмір франшизи 2 000, 00 грн.

19.06.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Автоарт ЛТД» виставило позивачу рахунок № НОМЕР_4 , згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 43 735, 85 грн.

27.06.2018 року власник транспортного засобу «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно Ремонтної калькуляції № 1.102.18.0 від 10.07.2018, розмір відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 25 933, 00 грн.

10.07.2018 року суб`єктом оціночної діяльності на замовлення страхової компанії з урахуванням вищевказаної Калькуляції було складено Звіт № 746 по визначенню вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин автомобіля, згідно з якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого при ДТП 13.06.2018 року, складає 15 741, 71 грн.

02.08.2018 року страховою компанією було виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 11 118, 09 грн. із розрахунку: 15 741, 71 грн. (оцінена вартість відновлювального ремонту) 2 623, 62 грн. ПДВ 2 000, 00 грн. франшизи.

Відповідно до видаткової накладної № S2-368029 від 26.06.2018 позивачем у ТОВ «А.Б.С. Україна» придбано кронштейн бамперу заднього лівого вартістю 699, 00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № S2-400089 від 18.07.2018 позивачем у ТОВ «А.Б.С. Україна» придбано бампер задній вартістю 6 550, 00 грн.

Факт оплати позивачем кронштейну та бамперу підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю «А.Б.С. Україна» № 24/06/1 від 24.06.2021 року, а також меморіальними ордерами № № J06268BUNL від 26.06.2018 на суму 699, 00 грн. та № J071865КІ0 від 18.07.2018 на суму 6 550, 00 грн.

Згідно Акту виконаних робіт № ЛА-000908 від 17.09.2018, складеного ФОП ОСОБА_7 , вартість відновлювальних робіт та запасних частин складає 15 677, 84 грн.

Для оплати виконаних за вищевказаних Актом відновлювальних робіт ФОП ОСОБА_7 виставила позивачу рахунок № 591 від 18.10.2018 на суму 10 677, 84 грн., який був оплачений позивачем згідно квитанції № 10181002 від 18.10.2018 року, а також рахунок № 595 від 19.10.2018 на суму 5 000, 00 грн., який був оплачений позивачем згідно квитанції № 101910061 на суму 5 000, 00 грн.

За таких обставин, фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 22 926, 84 грн.

Відповідач, у свою чергу, розмір фактично понесених позивачем збитків в сумі 22 926, 84 грн. не спростував.

Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення та застосовані норми права.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Пунктом 22.1 статті 22Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Пунктом 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика) передбачено, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Пунктом 2.4 указаної Методики передбачено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, унаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у договірному зобов`язанні є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його користь, як третьої особи, страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі, іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), зазначено, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19), від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20), від 11 серпня 2021 року у справі № 554/8473/19 (провадження № 61-14373св20).

Таким чином, позивач через недостатність суми для повного відшкодування шкоди ДТП внаслідок страхового відшкодування, правомірно звернувся в рамках деліктного зобов`язання до відповідача з вимогою про відшкодування завданої шкоди, якому кореспондує обов`язок боржника її відшкодувати.

При цьому суд зазначає, що не зважаючи на відсутність прямої вказівки на стягнення з відповідача франшизи та вартості зносу деталей транспортного засобу, зазначені суми підлягають стягненню з відповідача, оскільки в позовній заяві заявлена вимога про повне відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, в цілому в тому числі і в частині, що не відшкодована страховиком.

За таких обставин, установивши, що вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, суд дійшов висновку про те, що саме з відповідача, як з винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю матеріального збитку та отриманим страховим відшкодуванням в розмірі 11 808, 75 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на те, що матеріали справи не містять доказів оплати кронштейну в сумі 699, 00 грн. та бамперу в сумі 6 550, 00 грн. спростовуються наявними у справі доказами, а саме: листом ТОВ «А.Б.С. Україна» № 24/06/1 від 24.06.2021, меморіальним ордером № J06268BUNL від 26.06.2018 на суму 699, 00 грн. та № J071865КІ0 від 18.07.2018 на суму 6 550, 00 грн.

Доводи відповідача про те, що відповідно до Звіту експерта бампер підлягав ремонту а не заміні, що виключає необхідність придбавати новий бампер та нести безпідставні витрати, суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до Звіту експерта та доданої до нього калькуляції, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача (з ремонтом бамперу) складає 25 933, 00 грн., що перевищує фактичну суму витрат позивача на відновлювальний ремонт - 22 926, 84 грн. До того ж, у протоколі огляду № 746 від 19.06.2018 зазначено, що задній бампер має розриви у місцях кріплення, внаслідок чого і виникла необхідність заміни бамперу.

Суд зазначає, що автомобіль позивача на час ДТП вже мав пошкодження аварійного характеру, що і стало підставою для зменшення вартості робіт на 20%, однак у Звіті оцінював зазначив про зменшення вартості на 20% матеріалів з пофарбування (828, 04 грн.), а не робіт.

Також суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що Акт виконаних робіт № ЛА-000908 від 17.09.2018 не є належним доказом у справі оскільки в акті вказано статус цих робіт кузовний ремонт, в акті огляду від 19.06.2018 № 746 зазначено лише одне виявлене оглядом пошкодження, що не пов`язане з ДТП пошкодження лакофарбового покриття заднього бамперу. Інших пошкоджень, що не пов`язані з ДТП, оглядом не виявлено. Будь-яких доказів, що автомобіль позивача в період між його оглядом і ремонтом був в іншій ДТП або був іншим чином пошкоджений, відповідач не надав. Зазначені в акті № ЛА-000908 від 17.09.2018 роботи відповідають тим роботам, що зазначені в рахунку ТОВ «Автоарт ЛТД» рахунку № НОМЕР_4 , наданому саме в день складання акту огляду- 19.06.2018.

Посилання відповідача на те, що вказані в Акті роботи не відповідають тим пошкодженням, які зазначені у протоколі огляду, не передбачені у Звіті експерта і їх необхідність позивачем не доведена суд вважає безпідставними, оскільки на зворотній стороні схеми місця ДТП від 13.06.2018 року зазначений перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП. Серед цих пошкоджень стосовно автомобіля позивача зазначено пошкодження заднього лівого крила. Схема, у т.ч. в графі «дані про пошкодження транспортних засобів підтверджую», підписана відповідачем без будь-яких зауважень. Поряд з цим, в акті огляду від 19.06.2018 № 746 зазначено, що «задня ліва боковина кузова деформована в нижній частині на площі 40-25 см, зчіс ЛФП». Про ремонтування та пофарбування боковини зазначено в доданій до звіту оцінювача № 746 ремонтній калькуляції. Саме у зв`язку з необхідністю відновлення стану вказаної деталі (заднього крила), її ремонту і пофарбування, здійснювались зазначені в акті виконаних робіт операції зі зняття та установки заднього сидіння, обшивки багажника, поліровки та ін.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що рахунки на оплату № 591 від 18.10.2018, № 595 від 19.10.2018 на суму 5 000, 00 грн. та здійснені на їх підстави оплати не є належними доказами, оскільки рахунки містять найменування наданих послуг «Обслуговування автомобіля», що не відповідає заявленим позовним вимогам про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Так, факт проведення відновлювального ремонту автомобіля позивача підтверджується Актом виконаних робіт № ЛА-000908 від 17.09.2018, складеним ФОП ОСОБА_7 .

Для оплати виконаних за вищевказаним Актом робіт ФОП ОСОБА_7 виставила позивачу рахунок № 591 від 18.10.2018 на суму 10 677, 84 грн. та рахунок № НОМЕР_5 від 19.10.2018 на суму 5 000, 00 грн., в яких зазначена чітка підстава «згідно Акту виконаних робіт № ЛА-000908 від 17.09.2018», і які були сплачені позивачем на підставі квитанцій № 101810002 від 18.10.2018 та № 101910061 від 19.10.2018 відповідно.

Оцінивши вказані докази у відповідності до вимог ст. ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що вони є належними, допустимими та достовірними, а факт зазначення у рахунках назви робіт «Обслуговування автомобіля» жодним чином не спростовує той факт, що виставлені ФОП ОСОБА_7 рахунки та їх оплата позивачем відбувалась саме для оплати виконаних за Актом № ЛА-000908 від 17.09.2018 робіт.

Також суд зазначає, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, витрати позивача по сплаті судового збору та понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача.

Що стосується витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 5 000, 00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, наведеного в частині четвертій статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000, 00 грн. позивачем надано Договір про надання правової допомоги від 01.06.2021, Акт про надання послуг від 09.06.2021, Додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги від 01.06.2021 від 01.06.2021, Акт № 2 про надання послуг (остаточний) від 24.09.2021.

Відповідач, у свою чергу, заперечував про стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу, відповідач зазначив наступне: матеріали справи не містять доказів оплати наданих послуг; вартість послуг на правничу допомогу є невспірмірною з огляду на ціну позову, а саме складає половину позовних вимог.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Відповідно до положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом встановлено що 01.06.2021 між ОСОБА_1 (надалі-клієнт) та ОСОБА_8 (надалі-адвокат) було укладено Договір про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 1.1. Договору, адвокат зобов`язується надати клієнту наступну правову допомогу: складання позовної заяви про стягнення з ОСОБА_3 на користь клієнта матеріальної шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що відбулась 13.06.2018 на перехресті вулиці Автострадна на проспекту Ювілейний в м. Харкові, за участю належного клієнту автомобілю «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобілю «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 .

Пунктом 1.1 Договору визначено, що надання адвокатом визначеної п. 1.1, цього Договору правової допомоги обмежується;

- правовим аналізом надання клієнтом документів;

- вчиненням дій, спрямованих на збирання необхідних доказів;

- аналіз фактичних обставин;

- правовий аналіз та визначення правової позиції;

- складання позовної заяви;

- формування документів для подання до суду.

За надану за цим Договором правову допомогу клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі 5 000, 00 грн. (п.5.1. Договору).

Згідно Акту № 1 про надання послуг від 09.06.2021 та Акту № 2 про надання послуг від 24.09.2021 адвокатом у повному обсязі надана клієнту правова допомога відповідно Договору про надання правової допомоги від 01.06.2021.

За таких обставин, враховуючи вартість та співрозмірність заявлених до компенсації витрат на правову допомогу, суд оцінив витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення справи та підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, дійшов висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн.

Доводи відповідача суд вважає безпідставними, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц.

Інші доводи відповідача судом відхиляються як такі, що не підтверджені жодними доказами та зводяться лише до власної оцінки стосовно обсягу та вартості наданих позивачу послуг без надання суду жодних доказів на підтвердження їх не співмірності.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 49, 76, 81, 141, 263-268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» про стягнення 11 808, 75 грн. задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 11 808 (одинадцять тисяч вісімсот вісім) грн. 75 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

3. Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Позивач: ОСОБА_9 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ).

5. Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ).

6. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ).

Повне рішення складено 24.12.2021.

Суддя Н.В. Новіченко