Справа № 642/2877/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2021 р. Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря Соболєвої Є.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей та способу участі батька у вихованні дітей , -

встановив:

В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей та способу участі батька у вихованні дітей.

07.09.2021 відповідачем подано зустрічну позовну заяву у цій цивільній справі, в якій він, зокрема просив поновити строк на подання даної заяви.

Відповідач в судовому засіданні просив прийняти до спільного розгляду зустрічну позовну заяву, поновити пропущений для пред`явлення зустрічного позову та зазначив, що він був пропущений з поважних причин, тому як був потрібен час для збирання доказів, якими відповідач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Представник позивача заперечувала проти поновлення відповідачу срроку на подання зустрічної позовної заяви та її прийняття до розгляду з первісним позовом.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника відповідача, відповідача, приходить до наступного.

Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Згідно з ч. 7 ст. 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно із ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Також, відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 07.07.1989 по справі "Юніон Аліметаріа Сандерс проти Іспанії", зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою. Норми, які регулюють строки подачі заяв, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Також, необхідно зазначити, що судом вбачаються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд. Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12.07.2007).

У п.47 рішення у справі "Устименко проти України" суд зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності та свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення.

Таким чином, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність та відповідає прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини, наведеній, зокрема в його рішенні «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року та інших.».

Строк для подання відзиву відповідачем було встановлено судом відповідно до ухвали суду від 24 травня 2021 року прро відкриття провадження 15 днів з дня вручення даної ухвали. Строк для подання відзиву та зустрічного позову для відповідача сплив 18.07.2021, проте зустрічну позовну заяву подано лише 07.09.2021.

Як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 02.07.2021 позивач отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками, а 12.07.2021 подав заяву про відкладення розгляду справи у зв*язку з необхідністю підготуватися до наступного судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на подачу зустрічної позовної заяви, відповідач посилався на ті обставини, що йому потрібен був час для збирання доказів на обґрунтування свої позовних вимог, що, на думку суду, не є поважною причиною.

Враховуючи зазначене, та те що заявником не надано доказів, які були об`єктивно непереборними на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку на подання зустрічного позову, суд не вбачає поважних причин пропуску вказаного строку та відповідно підстав для поновлення пропущеного строку на подання зустрічного позову.

Як вже зазначалося судом, порядок прийняття зустрічного позову визначений ст. 193 ЦПК України, яким визначено, що підставами прийняття зустрічного позову до спільного розгляду є взаємопов`язаність, доцільність розгляду в одному провадженні, а також, можливість виключення повністю або частково задоволення первісного позову, у разі задоволення зустрічного позову.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним. Недоцільно розглядати первісний позов і зустрічний позов, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування.

Так, первісний позов та зустрічний позов заявлені між тими ж сторонами, не виключають можливість повного або часткового задоволення первісного позову, у разі задоволення зустрічного позову, тобто в розрізі цих позовів, в кожному окремо, підлягають нові обставини, що тягне за собою збір нових доказів та призведе до затягування судового процесу, порушення прав позивача на своєчасний, швидкий розгляд судової справи по суті вимог заявлених у первісному позові.

Отже, прийняття зустрічного позову в даному випадку не сприятиме процесуальній економії часу та швидкому розгляду справ, виконанню завдання цивільного судочинства та є недоцільним.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України подана зустрічна позовна заява повертається представнику відповідача, як подана з порушенням вимог частин другої статті 193 цього Кодексу.

Отже, на підставі викладеного, та зважаючи на те, що вирішення питання про поновлення строку та прийняття до провадження зустрічного позову є правом суду, суд приходе до висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку для подання зустрічної позовної заяви, прийняття та об`єднання зустрічної позовної заяви, та повернення відповідачу зустрічної позовної заяви про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу участі у їх вихованні, що не позбавляє відповідача права звернутись до суду з окремим позовом в загальному порядку.

ухвалив:

В задоволені клопотання про поновлення строку - відмовити.

Відмовити ОСОБА_3 в прийнятті зустрічного позову до ОСОБА_2 , третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей та способу участі батька у вихованні дітей.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в частині відмови в поновлені строку, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду, протягом 15 днів з дня її оголошення, через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата виготовлення повного тексту ухвали 17.11.2021

Суддя Пашнєв В.Г.