Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" грудня 2021 р. Справа № 596/825/21

Провадження № 2/596/352/2021

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого суду Митражик Е.М.

за участю: секретаря судового засідання Кузик М.Я.,

позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача адвоката Печінки П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в селищі Гусятин позовну заяву ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 . Посилається на те, що в належному на праві спільної власності йому та третім особам домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована, однак фактично з 05 серпня 2019 року не проживає відповідач, яка доводиться йому колишньою дружиною. Після повернення з-за кордону, де відповідач перебувала з 16.09.2020 року по 13.12.2020 року, ОСОБА_3 не прибула на проживання за місцем своєї реєстрації, а поїхала на проживання в АДРЕСА_2 до своєї матері. Оскільки ОСОБА_3 самовільно залишила зареєстроване місце проживання, в якому не проживає більше одного року, залишається зареєстрованою в будинку і добровільно не бажає знятися з реєстрації. Це створює перешкоди йому і членам його родини в оформленні субсидій та інших пільг щодо оплати комунальних послуг. Вважає, що відповідач втратила право на користування житловим приміщенням в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 .

В поданому представником відповідача адвокатом Печінкою П.В. відзиві, ОСОБА_3 заперечує щодо позовних вимог повністю, посилаючись на те, що тільки нетривалий час, а саме, із серпня 2019 року по лютий 2020 року, проживала в с. Постолівка Чортківського району, проте упродовж 2020 року та до 15 грудня 2020 року проживала по місцю своєї реєстрації - в АДРЕСА_1 . 27.12.2020 року позивач та третя особа ОСОБА_2 , перешкоджаючи відповідачці забрати з собою малолітнього сина, нанесли їй тілесні ушкодження, за що притягуються до кримінальної відповідальності. Відповідач звернулась до органу опіки та піклування Гусятинської РДА та розпорядженням №4/02-34 від 16.01.2021 року було визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 із його матір`ю ОСОБА_3 . Проте, коли 27.01.2021 року комісія Хоростківської міської ради прибула до ОСОБА_1 для контролю за виконанням розпорядження голови РДА, останній відмовився його виконувати і дитину матері не передав. Вважає, що у зв`язку із конфліктом щодо визначення місця проживання їх спільної дитини, з приводу чого на даний час перебуває в провадженні суду спір, ОСОБА_1 пред`явив даний позов. Оскільки відповідач відсутня по місцю реєстрації лише восьмий місяць, та з поважної причини, а саме внаслідок перешкоджання в цьому з боку позивача та членів його сім`ї, які застосовують до неї фізичне насильства. Зазначає, що відповідач жодним чином не втратила інтересу до житлового приміщення і не втратить його до того часу, доки у ньому зареєстрований та проживає її малолітній син. Вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення.

Позивач ОСОБА_1 подав заперечення на відзив, в якому вказує на те, що 02.08.2019 року залишивши місце реєстрації, його колишня дружина свідомо, буз будь-яких на те причин, виїхала на проживання в с.Постолівку (на той час Гусятинський район). 05.08.2019 року приїхала і забрала всі свої речі, про що написала відповідну розписку. Посилається на те, що про відсутність намірів проживання за місцем реєстрації свідчить те, що відповідачка, після перебування в Польщі, 12.12.2020 року не повернулася на проживання за місцем реєстрації, а поїхала на проживання в с. Постолівку, а також розпорядженням Гусятинської РДА від 16.01.2021 року та поданим позовом про визначення місця проживання дитини, у якому відповідачка вказує ту ж саму адресу.

В запереченні на відповідь на відзив представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Печінка П.В. вважає, що доводи позивача надумані. Факт звернення відповідача до органу опіки та піклування з приводу визначення місця проживання дитини разом із нею, а також винесення головою РДА відповідного розпорядження свідчить про намір проживати разом із своєю дитиною, яка утримується позивачем по місцю реєстрації, а не про відсутність наміру відповідачки проживати по місцю реєстрації та втрату інтересу до житла.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 , її представник адвокат Печінка П.В. в судовому засіданні в задоволенні позову просять відмовити.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що реєстрація відповідача створює йому незручності у здійсненні його права власності на житло. ОСОБА_3 втратила право користування житловим приміщенням, оскільки залишила його добровільно та біля 2-х років не проживає по місцю своєї реєстрації, змінивши місце проживання. Вважає, що позов підставний та просить позовні вимоги задоволити.

Треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи. Подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 являються власниками житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності кожен 1/4 частки, про що свідчать копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №177199173 від 12.08.2019 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №177198464 від 12.08.2019 року, копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №177201455 від 12.08.2019 року, копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 177200601 від 12.08.2019 року (а.с.15, 16, 17, 18).

Відповідач зареєстрована за адресою в АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка №1237 від 24.06.2021 року видана відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області. (а.с.42) Як слідує із копії довідки №366/4/2-19-8 від 28.12.2020 року, виданої Сороківським старостинським округом №4 Хоростківської міської ради Гусятинського району Тернопільської області ОСОБА_3 , 1991 року народження, за місцем реєстрації за адресою АДРЕСА_1 не проживає. (а.с.20)

Із копії довідок №102/4/2-19-8 від 12.03.2021 року, №143/4/2-19-8 від 09.06.2021 року виданих Сороківським старостинським округом №4 Хоростківської міської ради, Чортківського району Тернопільської області видно, що в склад сім`ї ОСОБА_1 входять : ОСОБА_6 , 2017 р.н. - син перебуває на повному утриманні батька з 15.12.2020 року; ОСОБА_4 , 1956 р.н. мама; ОСОБА_2 , 1958 р.н. батько; ОСОБА_3 , 1991 р.н. колишня дружина за місцем реєстрації не проживає. (а.с.21,24)

Стаття 47 Конституції України наголошує на тому, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно із частиною четвертою статті 156 ЖК УРСР 1983 року припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Процесуальний закон покладає на позивача обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені строки у жилому приміщенні, а на відповідача довести, що така відсутність обумовлена поважними причинами. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Подібний висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі №490/12384/16-ц.

Таким чином, для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин не проживання за адресою такого житлового приміщення.

На підставі статей 12, 81 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 16.01.2021 року, що підтверджують сторони в судовому засіданні. Позивач звернувся із даним позовом до суду 11.06.2021 року, посилаючись на те, що відповідач більше одного року не проживає за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 без поважних причини, а саме, з 05 серпня 2019 року.

Однак доводи позивача про те, що факт непроживання відповідачки у спірному будинку без поважних причин підтверджується Актами опитування свідків - сусідів про підтвердження відсутності проживання за № 23/4 від 28 грудня 2020 року та №05/4/2-27 від 11 березня 2021 року, не заслуговують на увагу, оскільки згідно вказаних актів опитування свідків сусідів про підтвердження відсутності проживання видно, що комісія в складі старости с.Сорока, ОСОБА_7 , спеціаліста І категорії ОСОБА_8 , депутата Хоростківської міської ради Панасюка Михайла Васильовича, опитаних свідків - сусідів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , щодо підтвердження відсутності проживання в господарстві ОСОБА_4 її невістки ОСОБА_3 за місцем реєстрації АДРЕСА_1 , зазначено про те, що ОСОБА_3 за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 , відсутня та не проживає з 15.12.2020 року. Неповнолітня дитина на даний час проживає разом з батьком ОСОБА_1 . (а.с.22, 23)

Інших доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач не проживає по місцю реєстрації в АДРЕСА_1 з 05.08.2019 року без поважних причин, позивачем не надано.

Із матеріалів справи випливає, що ОСОБА_3 відсутня по місцю реєстрації з грудня 2020 року, про що зазначає і сама відповідач.

Окрім того, як підтвердив в судовому засіданні сам ОСОБА_1 , відповідач періодично з`являється по місцю реєстрації, а саме, 16.01.2021 року, 27.01.2021 року, 12.08.2021 року, 03.09.2021 р. та в листопаді 2021 року, коли приходила навідувати дитину, а також була разом із комісією.

Долучена до матеріалів справи розписка ОСОБА_3 від 05.08.2019 року, в якій міститься перелік майна, яке остання бере в чоловіка ОСОБА_1 , не підтверджує обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог.(а.с.19)

Судом не встановлено домовленості між відповідачем і власниками житла щодо порядку користування будинком.

Сторона відповідача обгрунтовує поважність причин не проживання за адресою місця реєстрації відповідачки та наявність в неї інтересу до житлового приміщення тим, що в зазначеному житлі проживає всупереч Розпорядженню голови Гусятинської РДА №4/02-34 від 16.01.2021 року «Про визначення місця проживання малолітньої дитини», їх спільна з позивачем дитина ОСОБА_6 , 2017 року, а також неприязні відносини, що склались між нею та позивачем і членами його сім`ї, які застосовують до неї фізичне насильство. Обставини перебування на розгляді Гусятинського районного суду Тернопільської області спору щодо визначення місця проживання дитини та кримінального провадження за обвинувальним актом, внесеним до ЄРДР за №0000106 від 28 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_1 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, визнаються сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог в заявлених ним межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.10, 12-13, 77-81, 258-268, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_7 , РНОКПП НОМЕР_8 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_9 , РНОКПП НОМЕР_10 ), в інтересах якої діє представник адвокат Печінка Павло Володимирович (на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги №335 адреса: АДРЕСА_4 ) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги через Гусятинський районний суд Тернопільської області або безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17 грудня 2021 року.

Суддя: Е.М. Митражик