У Х В А Л А

судового засідання

24.12.2021 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові подання приватного виконавця Пиць А.А. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 в праві виїзду за межі України, -

встановив:

Приватний виконавець Пиць А.А. звернувся з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .. Подання мотивує тим, що на виконанні перебуває виконавче провадження №59208261 від 24.05.2019 року з примусового виконання виконавчого листа №465/1702/14-ц від 19.06.2014 року виданого Франківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія «Брокбізнес» завданих матеріальних збитків в сумі 156 768 гривень ( сто п`ятдесят шістдесят вісім) 41 копійку ( сорок одну), стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» 1567, 68 гривень судового збору. 24.05.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59208261, скерована боржнику для виконання, стягувачу для відома. 24.05.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, внесено відповідні відомості в державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Згідно відповіді Державної фіскальної служби України № від 06.06.2019 року інформація про номери рахунків, відкриті у банках та інших фінансових установах України боржника ОСОБА_1 від фінансових установ не надходила.

Приватним виконавцем 30.05.2019 року скеровано запит у Регіональний сервісний центр МВС України у Львівській області, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, Головне управління Держпродспожив служби у Львівській області, Головне управління Держпраці у Львівській області, Державну службу України з безпеки на транспорті, Національну комісію цінних паперів та фондового ринку, Український центр інноватики та патентно - інформаційних послуг, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації, Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Згідно відповідей вище реєструючих органів майно у боржника відсутнє.

Приватним виконавцем 21.06.2019 року на адресу боржника скеровано виклик з вимогою з`явитися 01.07.2019 року до приватного виконавця для дачі пояснень з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. Боржник на виклик з`явився, проте ніяких дій на погашення заборгованості не вчиняє. 21.06.2019 року приватним виконавцем скеровано запит в Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України для надання інформації про перетин державного кордону України боржником; Головне управління ДМС України у Львівській області для надання інформації про паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

29.10.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Проте вказану постанову роботодавець не отримав, відрахувань не здійснює.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації ОСОБА_1 неодноразово перетинає державний кордон та документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон. Станом на 13.01.2020 року рішення суду боржником не виконано.

З огляду на те, що у боржника є наявні невиконанні зобов`язання, покладені на нього вищезгаданим документом, просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань по виконавчому листі №465/1702/14-ц від 19.06.2014 року, виданого Франківським районним судом м. Львова.

Відповідно до ч.4ст. 441 ЦПК України суд розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дане подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.06.2014 року Франківським районним судом м.Львова видано виконавчий лист у цивільній справі №465/1702/14-ц за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» завданих матеріальних збитків в сумі 156 768 гривень ( сто п`ятдесят шістдесят вісім) 41 копійку та 1567, 68 гривень судового збору.

Приватним виконавцем 24.05.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59208261.

Крім цього, 24.05.2019 року приватним виконавцем Пиць А.А. винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої прийнято рішення накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів, 27.05.2019 року на адресу боржника приватним виконавцем Пиць А.А. скеровувалось поштове відправлення, проте, із закінченням встановленого терміну зберігання повернуто відправнику.

Як вбачається з відповідей Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно - правовими договорами№ від 24.05.2019 року; Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які отримують пенсії № від 24.05.2019 року; Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб № від 27.05.2019 року; Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та /або фізичними особами - підприємцями № від 06.06.2019 року - інформація про боржника ОСОБА_1 , відсутня.

Згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 30.05.2019 року №168623647, відомості щодо боржника ОСОБА_1 відсутні.

Окрім цього, 21.06.2019 року приватним виконавцем скеровано на адресу боржника виклик №2218 з вимогою з`явитися 01.07.2019 року до приватного виконавця, щодо сплати боргу за виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату.

В свою чергу, 01.07.2019 року боржник ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця із заявою, в якій зазначив, що на виклик не з`явився, рішення суду не виконував у зв`язку з відсутністю джерел доходів. Просить звернути стягнення на його доходи у розмірі 20%, які отримує у ФОП - ОСОБА_2 .

Так, 28.10.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надав відповідь №0.184-40008/0/15-19 Вих. від 21.11.2019 про перетин державного кордону боржником ОСОБА_1 . Згідно відповіді Головного управління ДМС України у Львівській області №02-05/2019 ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії № НОМЕР_2 виданий 08.05.2019 року, стан - діючий.

Судом також встановлено, що 29.03.2019 року, старшим державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Барною О.М., винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Згідно даної постанови, 14.01.2019 року на адресу Галицького ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області надійшла заява стягувача з проханням про повернення виконавчого документа без виконання. Згідно повідомлення ГУ ПФУ у Львівській області №2003/04.03-26 від 18.03.2019 року з пенсії боржника отримано витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 85,87 грн., основний борг в розмірі 6910,95 грн., виконавчий збір в розмірі 1653,09 грн.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавленим права в будь-який час повернутись в Україну.

Так, згідно ст. 2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка є громадянином України, має право на безперешкодне повернення в Україну. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Фізична особа не може бути видворена з обраного нею місця перебування, доступ до якого не заборонений законом. Законом можуть бути встановлені особливі правила доступу на окремі території, якщо цього потребують інтереси державної безпеки, охорони громадського порядку, життя та здоров`я людей.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли:

1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону;

3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень;

4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання;

5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів;

9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду.

Враховуючи вказані вимоги закону для задоволення подання державного виконавця про здійснення згаданого тимчасового обмеження конституційних прав громадянина України, які також гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод повинні бути достатньо вагомі підстави, які свідчили б про необхідність застосування такого заходу, насамперед в інтересах забезпечення виконання судового рішення.

Такими, зокрема, можна вважати встановлення факту свідомого ухилення боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи від виконання судового рішення, вчинення дій, що свідчили б про намагання шляхом виїзду за межі України ухилитись від виконання рішення суду, тощо.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може, зокрема, свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 згаданого Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження, тощо.

Отже, зі змісту вищезазначеної норми вбачається, що обов`язковою підставою для задоволення судом подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є навмисне чи інше свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, в інтересах національної чи громадської безпеки, з метою захисту прав і свобод інших громадян.

На підставі визначених у ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язків боржника можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти як будь які свідомі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, і коли виконати цей обов`язок не заважають будь які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Проте всупереч вимогам процесуального закону, державним виконавцем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Окрім того, відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» станом на час відкриття виконавчого провадження копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувану про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Справді, як вбачається із матеріалів справи приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, виклик боржника а також постанова про накладення арешту на майно надіслані боржнику за адресою вказаною у виконавчому листі, а також рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Однак, як вбачається із матеріалів, рекомендований лист, який був надісланий боржнику був повернутий відправнику як такий, що не вручений у зв`язку із закінченням встановлених термінів зберігання.

Відповідно, підстав вважати, що боржнику було відомо про необхідність з`явитися до державного виконавця та надати пояснення, - немає.

На думку суду, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань.

Більше того, матеріали справи свідчать про протилежне, зокрема, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 особисто звертався із заявою до приватного виконавця Пиць А.А. про звернення стягнення на його доходи у розмірі 20%, які отримує у ФОП ОСОБА_2 .

Крім того, 29.03.2019 року винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Оскільки законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, подання приватного виконавця Пиць А.А. про необхідність тимчасового обмеження у виїзді за кордон з підстав наявності у ОСОБА_1 невиконаних зобов`язань, покладених на нього рішенням Франківського районного суду м. Львова від 02.06.2014 року, за відсутності доказів ухилення від виконання зобов`язань, не може бути підставою для задоволення подання.

Отже, зважаючи на вищенаведене, суд доходить переконання, що звернувшись з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України, приватний виконавець Пиць А.А., всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання покладених на нього судом зобов`язань.

З врахуванням вищенаведеного, на думку суду у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України слід відмовити за недоведеністю саме ухилення боржника від виконання зобов`язань.

На підставі викладеного та керуючись ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.81, 441 ЦПК України, суд,-

постановив:

у задоволенні подання приватного виконавця Пиць Андрія Андрійовича про тимчасове обмеження ОСОБА_1 в праві виїзду за межі України - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Мартьянова С.М.