ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9389/19
провадження № 2/753/2354/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.

за участю секретаря Лаптєвої Ю.М.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Гмирі 17" про зобов`язання вчинити дії та стягнення матеріальної шкоди,

встановив:

У травні 2019 року ОСОБА_2 (далі по тексту-позивач, ОСОБА_2 ) звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту-відповідач, ОСОБА_3 ), третя особа-Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гмирі 17» (далі по тексту- третя особа, ОСББ «Гмирі 17») про неправомірні дії та стягнення матеріальної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Дана квартира загальною площею 44,6 кв.м, житловою площею 18,5 кв.м. належить позивачу на праві приватної власності. Відповідно технічного паспорту даної квартири в ньому є відомості про технічну характеристику квартири та план квартири, на якому кружечком обведена вентиляційна шахта, що розташована в несучій стіні квартири, яка пов`язує дану квартиру АДРЕСА_1 з квартирою АДРЕСА_4 , що розташована на один поверх вище, тобто на 12 поверсі даного 24 поверхового будинку.

Квартира АДРЕСА_4 і на праві приватної власності належить ОСОБА_3 .

Вказаний будинок №17 по вулиці Бориса Гмирі м. Києва входить до Об`єднання Співвласників Багатоквартирного будинку керівником якого і головою правління є Карбовничий Сергій Володимирович. Діяльність ОСББ «Гмирі 17» регламентується статутом цього об`єднання та Законом України «Про об`єднання співвласників багатоповерхового будинку» та набуває статусу юридичної особи з моменту його державної реєстрації у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців».

З кінця липня 2018 року у вказаній квартирі АДРЕСА_4 , що розташована на один поверх вище над квартирою позивача, розпочались ремонтні роботи.

В один із днів серпня 2018 року, повернувшись з роботи до своєї квартири, позивач почула сильні стуки і гуркотіння, які доносились зверху із квартири АДРЕСА_4 , а квартира позивачки була повністю заповнена будівельною пилюкою і їй було тяжко дихати. Ці стуки і гуркотіння доносились майже регулярно на протязі вказаного часу та не давали позивачу нормально відпочивати. В той же день, позивач вирішила піднятись до квартири АДРЕСА_4 з метою зробити зауваження власнику квартири з яким знайома не була, щоб він хоча б деякий час дотримувався режиму тиші і не заважав нормально відпочивати та вияснити причину, чому квартира позивача майже повністю заповнена будівельною пилюкою. На дзвінок позивача в дану квартиру, вхідні двері їй відчинив чоловік і сказав, що він робітник, який робить ремонт у вказаній квартирі за згодою її власника. В цій квартирі було декілька чоловіків - робітників по ремонту квартири, які повідомили позивачу, що власника квартири - жінку вони не знають, а працюють тут по найму і підпорядковуються своєму прорабу на ім`я ОСОБА_4 .

Позивач поскаржилась цим робітникам на їх регулярні стуки та гуркотіння, на будівельну пилюку в своїй квартирі, але вони сказали, що ці всі питання потрібно задавати їх прорабу ОСОБА_4 і надали номер його мобільного телефону, після чого вона зателефонувала йому і розповіла про даний безлад його робітників. Прораб ОСОБА_4 в грубій формі пояснив позивачу, що це її не стосується і відключив телефон. В послідуючі дні в даній квартирі продовжувались регулярні стуки і гуркотіння також, а телефон прораба був відключений і не відповідав.

01.01.2019 позивачка з повідомленням з приводу того, що за адресою: АДРЕСА_4 проводять ремонтні роботи навіть в святкові дні звернулась до ДОП Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві. Згідно висновку про результати звернення громадян від 04.01.2019 з метою встановлення всіх обставин справи, на вказану адресу було здійснено неодноразові візити поліції, однак двері ніхто не відчиняв, що унеможливило спілкування з мешканцями квартири. Також в дверях було залишено візитку з проханням зателефонувати дільничному, однак власник не з`являвся.

Коли позивачка знаходилась у даній квартирі АДРЕСА_4 , намагаючись поскаржитися на стук і гуркотіння з даної квартири, що належить відповідачу, вона зробила фотографію на мобільний телефон вентиляційної шахти, що розташована у несучій стіні (опорній конструкції) між квартирами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 , де видні її механічні пошкодження у вигляді декількох великих наскрізних пройомів.

На думку позивача, ці великі наскрізні пройми на поверхні несучій стіні (опорній конструкції) вентиляційної шахти між квартирами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 умисно зроблені для виведення труб каналізації та водяних труб, що в подальшому може нести загрозу здоров`ю та життю іншим мешканцям даного багатоповерхового будинку.

Також через вказану вентиляційну шахту, яка була заповнена будівельними відходами від побиття поверхні несучої стіни, йшов стовп пилюки від вказаних будівельних відходів, який по цій самій вентиляційній шахті доходив до квартири позивача, що погіршувало її дихання у власній квартирі. Крім цього, позивач, коли заходила до квартири АДРЕСА_4 , щоб поскаржитись на стуки і гуркотіння робітників, які робили там ремонт, побачила, що на кухні, зовнішня стіна, яка об`єднає приміщення кухні і балкону, взагалі відсутня, в результаті чого збільшилась площа приміщення кухні та зменшилась площа розташування балкону.

Внаслідок незаконного втручання в поверхню опорної конструкції (несучої стіни) вентиляційної шахти між квартирами АДРЕСА_1 і АДРЕСА_4 , в коридорі квартири позивача АДРЕСА_1 , біля її вхідних дверей - на поверхні стіни утворилась велика тріщина.

Не погоджуючись з незаконними діями відповідача - власника квартири АДРЕСА_4 пов`язаних з втручанням з метою реконструкції несучої стіни (опорної конструкції), де розташована вентиляційна шахта між квартирами АДРЕСА_1 і АДРЕСА_4 та з метою врегулювання даного спору, позивач звернулась зі зверненням до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації управління ЖКГ для складання відповідного акту за адресою позивача та відповідача, але отримала відповідь, що експлуатацію, утримання зазначеного житлового будинку та його прибудинкової території здійснює ОСББ «Гмирі 17» і її звернення також направлено до вищевказаного суб`єкта господарювання.

Керівник ОСББ «Гмирі 17» Карбовничий С.В. на неодноразові прохання позивачки виконати свої обов`язки по складанню відповідного акту у її квартирі АДРЕСА_1 та в квартирі АДРЕСА_4 , що належить відповідачу, щодо утворення тріщини на поверхні стіни коридору біля вхідних дверей квартири позивача та незаконного втручання відповідача у поверхню несучої стіни (опорної конструкції будинку) в середині вентиляційної шахти між даними квартирами, він самоусунувся та не поспішав складати вказаний вище документ, на що позивачка знову звернулась до Дарницького УП ГУ НП в м. Києві та на дане своє звернення отримала висновок про результати розгляду звернення громадян від 10.01.2019.

Не зважаючи на небажання голови ОСББ «Гмирі 17» Карбовничого С.В., після останніх вище наведених звернень позивача до відповідних органів влади, скласти вказаний акт, ОСОБА_2 , 06.02.2019 знову звернулась з письмовою заявою до Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації управління ЖКГ, де їй у письмовій відповіді за №161 від 08.02.2019 було рекомендовано знову з метою складання акту, який свідчить про незаконні дії відповідача щодо втручання з метою реконструкції несучій стіни (опорної конструкції), де розташована вентиляційна шахта між квартирами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 , звернутись до ОСББ «Гмирі 17».

Вище зазначені факти підтверджують те, що керівник ОСББ «Гмирі 17» і голова правління Карбовничий С.В. самоусунувся від виконання своїх прямих обов`язків, а саме порушив пункт 2.1 Статуту ОСББ «Гмирі 17», де метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом, а також п.п. 2.3.1 та 2.3.2 - забезпечення реалізації прав співвласника на володіння та користування спільним майном та забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території.

На думку позивача, поведінка керівника ОСББ «Гмирі 17» Карбовничого С.В. пов`язана з тим, що вона неодноразово повідомляла його про проведенні загальних зборів об`єднання, які в останній раз проводились більше двох років тому в порушення п. 3.2 Статуту ОСББ «Гмирі 17», де вказано, що вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об`єднання. Загальні збори скликаються не рідше одного разу на рік. Відповідно до п. 3.3 Статуту до виключної компетенції загальних зборів належать обрання членів правління об`єднання, питання про використання спільного майна, затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

У зв`язку з проведенням ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_4 відбулось втручання в опорну конструкцію (несучу стіну) будинку і відповідач повинна була звернутись до голови правління ОСББ «Гмирі 17» за дозволом на проведення реконтрукції своєї квартири та отримати згоду від класників сусідніх квартир, чого відповідачем зроблено не було.

Крім цього, не зважаючи на дану поведінку третьої особи, позивач намагалась врегулювати дану спірну ситуацію у досудовому порядку з відповідачем, але позитивного результату не вийшло.

У зв`язку з викладеними обставинами позивач змушена звернутись до суду та у позовних вимогах просити суд:

-зобов`язати власника квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_3 відновити поверхню несущої стіни вентиляційної шахти між квартирами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 шляхом ліквідації вказаних великих наскрізних пройомів і приведення її в першопочатковий вид;

-стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду на користь ОСОБА_2 в розмірі 50 000,00 грн.

-стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді грошової суми у розмірі 768,40 грн. за сплату судового збору при пред`явленні позовної заяви до суду та суму у розмірі 9 000,00 грн. як сплату за проведення судово - будівельної експертизи.

Ухвалою суду від 30.07.2019 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 25.06.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Позивач та її представник у ході судового розгляду заявлені позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав викладених у поясненнях по суті позову, просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши доводи позивача та її представника, заперечення представника відповідача, та третьої особи, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_1 від 12.06.2015 та витягом з Державного з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕКА за №38956013 від 12.06.2015.

Так, позивач звертаючись до суду в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з кінця липня 2018 року у квартирі АДРЕСА_4 , яка на праві приватної власності належить відповідачу ОСОБА_3 , що розташована на один поверх вище над квартирою позивача АДРЕСА_1 , розпочались ремонтні роботи.

Утримання житлового будинку №17 по вулиці Бориса Гмирі м. Києва та його прибудинкової території здійснює ОСББ «Гмирі 17».

З пояснень позивача викладених у позові у серпні 2018 року повернувшись з роботи до своєї квартири, позивач почула сильні стуки і гуркотіння, які доносились зверху із квартири АДРЕСА_4 , а квартира позивачки була повністю заповнена будівельною пилюкою.

Так, позивач вказує, що внаслідок незаконного втручання в поверхню опорної конструкції (несучої стіни) вентиляційної шахти між квартирами АДРЕСА_1 і АДРЕСА_4 , в коридорі квартири позивача АДРЕСА_1 , біля її вхідних дверей - на поверхні стіни утворилась велика тріщина.

На думку позивача, великі наскрізні пройми на поверхні несучій стіні (опорній конструкції) вентиляційної шахти між квартирами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 умисно зроблені для виведення труб каналізації та водяних труб, що в подальшому може нести загрозу здоров`ю та життю іншим мешканцям даного багатоповерхового будинку.

Таким чином, у якості обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 не погоджуючись з незаконними діями відповідача - власника квартири АДРЕСА_4 пов`язаних з втручанням з метою реконструкції несучій стіни (опорної конструкції), де розташована вентиляційна шахта між квартирами АДРЕСА_1 і АДРЕСА_4 , посилається на нанесену останній шкоду, а саме утворилась велика тріщина біля вхідних дверей квартири позивача.

За змістом ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Проте, суд не може погодитися з доводами позивача з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою встановлення обставин відсутності втручання в несучу стіну, відповідальними особами ОСББ «Гмирі-17» було складено відповідний акт обстеження.

18 липня 2018 року комісія правління ОСББ «Гмирі 17» в складі: голови правління ОСББ «Гмирі 17» Карбовничого С.В., заступника голови правління Лсіч Л.Н., та члена правління ОСОБА_7 , було проведено обстеження шляхом візуального огляду несучих вертикальних елементів в АДРЕСА_4 на наявність пошкодження, про що складено відповідний акт обстеження несучих вертикальних елементів в кв. АДРЕСА_4 .

Зі змісту якого вбачається, що у ході візуального огляду були обстежені несучи вертикальні елементи в квартирі АДРЕСА_4 у відповідності до план-схеми розташування несучих вертикальних елементів 11-го-17-го поверхів 5036-14.02.13-КБ та визначено: утручань в несучи вертикальні елементи не виявлено, пошкоджень несучи вертикальні елементи не мають.

Також, 18 липня 2018 року комісія правління ОСББ «Гмирі 17» в складі: голови правління ОСББ «Гмирі 17» Карбовничого С.В., заступника голови правління Лсіч Л.Н., та члена правління ОСОБА_7 було складено акт обстеження стіни навколо вхідних дверей до кв. АДРЕСА_1 , шляхом візуального огляду стіни навколо вхідних дверей кв. АДРЕСА_4 з боку поверхового коридору загального для квартир АДРЕСА_11 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 на наявність пошкодження стіни. В ході огляду наявних візуальних пошкоджень стіни, штукатурки, фарбування не виявлено.

Також, 01 листопада 2019 року комісією правління ОСББ «Гмирі 17» в складі: голови правління ОСББ «Гмирі 17» Карбовничого С.В., заступника голови правління Лсіч Л.Н., та члена правління ОСОБА_7 було проведено обстеження шляхом візуального огляду стіни навколо вхідних дверей кв. АДРЕСА_4 з боку поверхового коридору загального для квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 на наявність пошкодження стіни, про що склали відповідний акт, зі змісту якого вбачається, що у ході огляду наявних візуальних пошкоджень стіни, штукатурки, фарбування не виявлено.

Таким чином, уповноваженими особами ОСББ «Гмирі 17» було встановлено відсутність будь-яких пошкоджень стіни у квартирі позивачки.

Ухвалою Дарницького районного суду від 25.06.2020 у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_2 про призначення судової будівельної технічної експертизи у вказаній цивільній справі відмовлено.

Згідно ст. 106 ЦПК України, позивач з часу звернення до суду із вказаним позовом мала право самостійно надати висновок експерта, складений на замовлення, проте таким правом не скористалась.

Наявність клопотання сторони про призначення експертизи у справі, за відсутності передбачених ст. 105 ЦПК України умов, необхідних для її призначення, не є безумовною підставою для призначення судом відповідної експертизи у справі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Стаття 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

За нормою ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ч. 2 ст. 383 ЦК України власник кватири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоповерховому житловому будинку та не порушать санітарно - технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно зі ст. 100 ЖК України, виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. Виконання робіт, визначених частиною першою цієї статті, внаслідок яких змінюється площа, кількість чи склад приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду, допускається за письмовою згодою наймодавця (орендодавця), якщо інше не передбачено договором найму (оренди).

Згідно зі ст. 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Будь-яких конкретних правових доказів, які свідчили про недотримання відповідачем вищевказаних норм права та будь-яких будівельних норм і доказів які б у свою чергу свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача, як власника, позивач суду не надала і судом таких доказів не здобуто.

Згідно з ч.1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини першої ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювана шкоди.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювана шкоди; причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювана; вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди.

Для відшкодування шкоди необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди.

Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом завдана шкода відшкодовується в повному обсязі: причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завданої шкоди; вина завдана шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіюваної шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 27.06.2019 у справі №154/2094/16-ц.

Зазначаючи про неправомірну поведінку відповідача, позивач не вказує у чому саме така неправомірність полягає, а також не наводиться жодних доказів на підтвердження будь-яких протиправних дій зі сторони відповідача ОСОБА_3 .

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Стаття 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

За нормою ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ч. 2 ст. 383 Цивільного кодексу України власник кватири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоповерховому житловому будинку та не порушать санітарно - технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Суду не надано переконливих доказів того, що відбулась реконструкція (втручання) у несучу стіну (опорна конструкція), де розташована вентиляційна шахта між квартирами АДРЕСА_1 і АДРЕСА_4 , з метою реконструкції та заподіяння саме діями відповідача - власника квартири АДРЕСА_4 .

Твердження позивача про те, що утворення тріщини у квартирі АДРЕСА_1 є наслідком незаконного втручанням в поверхню опорної конструкції (несучої стіни) вентиляційної шахти у квартирі АДРЕСА_4 , на думку суду є оціночним судженням позивача.

Позивач виходячи з плану квартири, який є в технічному паспорті на квартиру, дійшла висновку, що вентиляційна шляхта (обведена кружечком)розташована у несучій стіні квартири, судом оцінюється критично та не заслуговує на увагу, оскільки це неможливо зробити з плану квартири. План квартири не є технічним кресленням з позначенням несучих елементів.

В обгрунтування позову стороною позивача у якості доказу втручання в несучу стіну надано до матеріалів справи копії фото, з яких суд позбавлений можливості встановити їх походження, де саме ці фотографії зроблені та що на них зображено, не встановлено час, у який вони зроблені, а також відсутні будь-які ідентифікуючі ознаки, що можуть свідчити, що такі фото зроблені у квартирі саме відповідача, а відтак не можуть бути визнаними судом належними доказами у справі.

Звертаючись до суду, позивачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту протиправної поведінки відповідача, тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Позивачем не вказано, чим саме відповідач порушив його права.

Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивач не надала суду належних та допустимих доказів, які б обґрунтовано підтверджували існування обставин, про які остання зазначає у позовній заяві. Вказані твердження ґрунтуються виключно на поясненнях самого позивача.

Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивачем не надано належні та допустимі докази у розумінні ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог.

Виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи обґрунтування позову та доводи заперечень, суд приходить до висновку про те, що позивачем не подані належні та допустимі докази, що містять відомості щодо предмета доказування, і за таких умов заявлений позов не підлягає задоволенню На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку про необхідність відмовити позивачу в задоволенні позову повністю через недоведеність.

Судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 19, 42, 76, 77, 80, 81, 89, 263-264, 265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Гмирі 17" про зобов`язання вчинити дії та стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: