У Х В А Л А

23 грудня2021 року

м. Київ

справа № 438/647/19

провадження № 61-14961ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 17 грудня 2020 року, рішення Бориславського міського суду Львівської області від 04 лютого 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, визнання протиправною бездіяльність посадових осіб та зобов`язання поновити її права,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила: визнати умисною протиправною бездіяльність посадових осіб держави Україна щодо не проведення досудового розслідування, порушення прав на захист потерпілої у кримінальному провадженні № 0000459 за частиною першою статті 190 КК України - триваюче порушення прав - 4 роки не проведення досудового розслідування, дискримінація прав потерпілої в Україні, створення причин та умов переслідування і погрози потерпілої, створення конфлікту інтересів в інтересах обвинувачених - підозрюваних; зобов`язати посадових осіб держави Україна провести досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000459 у терміни і спосіб визначений КПК України та КК України, поновити права потерпілої, а винних притягнути до відповідальності; відшкодувати моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 04 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 28 липня 2021 року, закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України в частині позовних вимог про визнання умисною протиправною бездіяльність посадових осіб Держави Україна щодо не проведення досудового розслідування, порушення прав на захист потерпілої у кримінальному провадженні № 0000459 за частиною першою статті 190 КК України - триваюче порушення прав - 4 роки не проведення досудового розслідування, дискримінація прав потерпілої в Україні, створення причин та умов переслідування і погрози потерпілої, створення конфлікту інтересів в інтересах обвинувачених - підозрюваних; зобов`язання посадових осіб держави Україна провести досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000459 у терміни і спосіб визначений КПК України та КК України, поновити права потерпілої, а винних притягнути до відповідальності.

У частині позовних вимог ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 завдану їй моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн відмовлено.

ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 17 грудня 2020 року, рішення Бориславського міського суду Львівської області від 04 лютого 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 липня 2021 року.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене, оскільки заявник відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України не зазначив підстав, виключних випадків неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Згідно з частиною першою статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Касаційні скарги заявниці не відповідають зазначеним вище вимогам закону.

Із змісту касаційної скарги вбачається, що вона оскаржує рішення судів в частині майнових вимог, не зазначає щодо порушення судами норм процесуального права в частині вимог немайнового характеру щодо яких суд закрив проваження у справі, проте просить скасувати рішення судів повністю.

У касаційній скарзі заявниця описує обставини справи та узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Враховуючи наведене, заявниці необхідно надати суду нову редакцію касаційної скарги, у якій зазначити передбачені цивільним процесуальним законом підстави касаційного оскарження судових рішень, а також надіслати суду копії нової редакції касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників.

Відповідно до частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 24 січня 2022 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник