Провадження № 2/752/2434/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.10.2021 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

за участі секретаря - Потапенко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрміськбуд Холдинг», третя особа - Київська міська державна адміністрація, про визнання права власності на майнові права квартиру,

в с т а н о в и в:

в червні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва із позовом до відповідача ТОВ «Укрміськбуд Холдинг», третя особа: Київська міська державна адміністрація про визнання права власності на майнові права квартири.

В обґрунтування позову зазначено, що 05.09.2018 року між позивачем та ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» укладено попередній договір купівлі-продажу квартири за реєстровим номером 1335, а також договір про забезпечення виконання зобов`язань № ОМ/5С-К409 від 05.09.2018.

Зазначені договори укладені з метою закріплення за позивачем права отримати в майбутньому після введення об`єкту в експлуатацію готовий об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 4.2.1 попереднього договору, відповідач зобов`язується належним чином виконувати свої зобов`язання щодо, зокрема, дотримання планового строку введення будинку в експлуатацію - ІІІ квартал 2019 року. В свою чергу, позивач взяв на себе зобов`язання у визначені договором строки та розмірі сплатити вартість квартири.

Позивач зазначає, що відповідач не здійснює будівництво житлового комплексу, в тому числі, будинку де має бути розташована оплачена позивачем квартира.

Станом на день звернення до суду з позовом, позивачем виконано обов`язок по оплаті вартості квартири. Станом на час звернення до суду з позовом, позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, житловий будинок в експлуатацію не введено, будівництво об`єкта не здійснюється, об`єкт нерухомого майна позивачу не передано.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 05.06.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

25 червня 2020 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи, відповідно до яких, остання просить суд прийняти законне та обгрунтоване рішення, здійснювати розгляд справи за відсутності представника.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 01.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду.

На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертались, в зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Судом встановлено, що 05.09.2018 року між позивачем та ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Басенко К.О., за реєстровим номером 1335, відповідно до умов якого сторони зобов`язались у строки, встановлені в п. 1.4 розділу 1 попереднього договору, укласти договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» зобов`язується передати у власність окрему квартиру, характеристики якої вказано у п.п. 1.4.1 п. 1.4 розділу 1 попереднього договору, яка знаходиться у житловому будинку АДРЕСА_2 , а ОСОБА_1 зобов`язалась прийняти у власність об`єкт та належним чином сплатити його вартість.

Відповідно до п.п. 1.3 попереднього договору, плановий термін закінчення будівництва будинку - ІІІ квартал 2019 року.

Згідно п.п 1.4 попереднього договору, сторони зобов`язались укласти договір купівлі-продажу протягом І кварталу 2020 року, але у будь-якому разі не раніше отримання ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» правовстановлюючих документів на об`єкт.

Пункт 1.4.1 містить характеристики об`єкта, згідно яких: будівельний номер квартири НОМЕР_2 , кількість кімнат - 1, орієнтована загальна площа - 27,75 кв.м., поверх - 4, секція - 5.

Крім того, 05.09.2018 року між сторонами було укладено договір про забезпечення виконання зобов`язань № ОМ/5С-К409, згідно п. 1 якого, для підтвердження зобов`язань, що виникли у сторін згідно з попереднім договором, укладеним 05.09.2018 року, щодо укладення та посвідчення договору купівлі-продажу квартири, та забезпечення виконання таких зобов`язань, ОСОБА_1 сплачує на користь ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» суму грошових коштів, розмір, порядок та умови сплати якої встановлюються розділом 2 договору. Вказана сума грошових коштів, після її належної сплати ОСОБА_1 , зараховується ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» до платежів за основним договором.

Відповідно до розділу 2 зазначеного договору, розрахунки по договору здійснюються шляхом перерахування ОСОБА_1 грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «Укрміськбуд Холдинг».

Розмір грошових коштів, які сплачуються відповідно до умов договору, як забезпечення виконання зобов`язань згідно розділу 1 договору, становить 299 000,00 грн. Платежі здійснюються наступним чином: 299 000,00 грн. ОСОБА_1 зобов`язана сплатити до 05.09.2018 року включно.

Відповідно квитанції від 05.09.2018 року ОСОБА_1 сплатила на рахунок ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» 289 000,00 грн за договором ОМ/5С-К409 від 05.09.2018. Відповідно квитанції від 30.08.2018 року ОСОБА_1 сплатила на рахунок ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» 10 000,00 грн за договором ОМ/5С-К409 від 05.09.2018. Вищевказані квитанції підтверджують виконаний позивачем обов`язок за договором.

Судом встановлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_2 , не введено в експлуатацію, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує, що нею повністю сплачено вартість квартири до завершення будівництва об`єкту нерухомого майна, в якому знаходиться квартира, та прийняття його до експлуатації, а відтак її зобов`язання за договором виконані та йому належать майнові права на квартиру.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що частиною 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до правил ст. ст. 177, 190 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага; майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 щодо поняття порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

У вказаній нормі зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Згідно із ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україна», а саме ст. 3 визначено поняття «майнових прав» як будь-яких прав, пов`язаних з майном, відмінних від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Судом встановлено, що позивачем виконано у повному обсязі свої зобов`язання щодо оплати вартості квартири АДРЕСА_4 , який на даний час не прийнятий в експлуатацію, а тому позивач має майнові права на вказаний об`єкт.

Доводи та обґрунтування позову стороною відповідача не спростовано, як і не надано доказів безпідставності позовних вимог.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості та достовірності, а також приймаючи до уваги те, що позивачем надано суду достатні та переконливі доказів, які в своїй сукупності підтверджують заявлені позовні вимоги, та стороною відповідача останні не спростовані, а тому суд, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов є обґрунтований та доведений, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.

В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 141, 183, 229, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрміськбуд Холдинг», третя особа - Київська міська державна адміністрація, про визнання права власності на майнові права квартиру, - задовольнити.

Визнати зобов`язання щодо сплати грошових коштів ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за попереднім договором купівлі-продажу квартири від 05.09.2018 року, реєстровий номер 1335, та договором про забезпечення виконання зобов`язань від 05.09.2018 року № ОМ/5С-К409, виконаними у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на майнові права на квартиру АДРЕСА_4 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрміськбуд Холдинг» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 3 830,90 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя