Ухвала

24 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 243/8106/20

провадження № 61-15849св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне некомерційне підприємство «Слов`янська центральна районна лікарня»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Слов`янська центральна районна лікарня» на постанову Донецького апеляційного суду

від 25 серпня 2021 року у складі колегії суддів: Гапонова А. В., Никифоряка Л. П., Халаджи О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Слов`янська центральна районна лікарня» (далі -

КНП «Слов`янська центральна районна лікарня»), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконними наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та виплату грошових коштів.

Позов обґрунтований тим, що він починаючи з 1991 року працював на посадах відповідно до фаху.

20 серпня 2020 року наказом директора КНП «Слов`янська центральна районна лікарня» № 161-к/р його звільнено з 0,5 ставки посади лікаря-хірурга хірургічного відділення на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штатних посад, а також з 0,5 ставки посади лікаря-хірурга консультативної поліклініки на підставі пункту 6 частини першої статті 36

КЗпП України.

Вважає, що звільнення незаконне оскільки на момент звільнення працював не на одну ставку (0,5 ставки лікаря-хірурга хірургічного відділення + 0,5 ставки лікаря-хірурга консультативної поліклініки), а на 1,5 ставки.

Крім того зазначав, що для скорочення ставки хірурга не було підстав, оскільки скорочувалися ліжка гінекологічні, тому істотні умови працю лікаря-хірурга не змінювалися. При звільненні порушені вимоги закону, оскільки запропоновані йому посади не відповідали його спеціальності, фаху та кваліфікації. Звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України вважає незаконним, оскільки він працював лікарем-хірургом консультативної поліклініки за безстроковим договором, що підтверджується наказом в. о. директора Слов`янської центральної районної лікарні від 27 січня 2020 року № 30-к/тр і запис у трудовій книжці № 33. При звільненні порушена процедура його звільнення, оскільки директор не звертався до профспілкового органу, членом якого він є, для отримання згоди на звільнення.

Із 25 січня 2020 року у зв`язку із звільненням з посади директора

КНП «Слов`янська центральна районна лікарня» його було переведено на 0,5 ставки лікарем-хірургом хірургічного відділення. Наказу про звільнення з 0,5 ставки посади лікаря-хірурга хірургічного відділення, що він займав як сумісник, видано не було.

Із 09 по 24 червня 2020 року він перебував у відрядженні, але оплату він не отримав. Звіт про відрядження надано, але адміністрація відмовила оплатити його роботу, що складає 7 556,80 грн. У зв`язку з виплатою заробітної плати у меншому розмірі, незаконним звільненням йому було заподіяно моральну шкоду, на відшкодування якої просив стягнути 100 000,00 грн.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив визнати незаконним наказ директора КНП «Слов`янська центральна районна лікарня» про його звільнення

від 20 серпня 2020 року № 161-к/тр, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, відшкодувати моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн, стягнути кошти за відрядження у розмірі 7 556,80 грн, судові витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого

2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що у відповідача мало місце скорочення штатних посад, що підтверджується наявними та дослідженими наказами та штатними розписами, при звільненні власником додержані норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, а оскільки позивач відмовився від переведення на іншу роботу та був попереджений за 2 місяці про наступне вивільнення, тому звільнення позивача на підставі пункту першого частини першої статті 40 КЗпП України відповідає вимогам закону. Крім того, при проведенні скорочення штатних посад у позивача відбулися істотні зміни умов праці, а саме робочий день скорочувався удвічі, змінилося місто роботи (з м. Миколаївка на м. Слов`янськ). Позивач категорично заперечував проти працевлаштування на неповний робочий день і не надавав згоди на переведення на одну із вакантних посад для збереження умов щодо робочого часу, що підтверджується відповідним актом (т. 1, а. с. 115), а оскільки позивач відмовився від працевлаштування на неповний робочий день та в іншому місті, тобто продовжувати роботу у зв`язку із зміною істотних умов праці, то наказ про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України - є законним. Вимоги про стягнення грошових коштів за відрядження є необґрунтованими, оскільки позивачу компенсовано зазначені витрати у розмірі 960 грн.

Постановою Донецького апеляційного суду від 25 серпня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції в частині скасовано, в цій частині ухвалено нове, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним наказ директора

КНП «Слов`янська центральна районна лікарня» ОСОБА_2 від 20 серпня

2020 року № 161-к/тр про звільнення ОСОБА_1 . Стягнуто з КНП «Слов`янська центральна районна лікарня» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 104 188,16 грн, з утриманням податків та обов`язкових платежів. Допущено негайне виконання судового рішення в частині стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 8 609,92 грн, з утриманням податків та обов`язкових платежів. Стягнуто з КНП «Слов`янська центральна районна лікарня» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн. Стягнуто з КНП «Слов`янська центральна районна лікарня» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн. В іншій частині рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2021 року залишено без змін.

Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що звільнення відбулося без попередньої згоди первинної профспілкової організації, а тому рішення про звільнення ОСОБА_1 з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, є незаконним. Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог позивача про стягнення грошових коштів за відрядження, оскільки такі кошти компенсовані позивачу.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У вересні 2021 року КНП «Слов`янська центральна районна лікарня» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного суду

від 25 серпня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 761/3694/15, від 16 січня 2019 року у справі № 582/1001/15-ц, від 31 березня 2021 року у справі № 334/4365/18.

Позивач своїм правом подати відзив на касаційну скаргу не скористався.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Слов`янська центральна районна лікарня», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконними наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та виплату грошових коштів, за касаційною скаргою Комунального некомерційного підприємства «Слов`янська центральна районна лікарня» на постанову Донецького апеляційного суду

від 25 серпня 2021 року призначити до судового розгляду на 26 січня 2022 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний