Справа № 697/212/21
Провадження № 2/697/271/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Скирди Б.К.

за участю секретаря Васянович Ю.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Канів, Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 , відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обгрунтування позову зазначив, що він є власником будинку, який розташований по АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстрована його колишня невістка ОСОБА_2 відповідачка по справі, але за вказаною адресою не проживає понад один рік, комунальні платежі не сплачує та участь в утриманні будинку не приймає, її особистих речей у будинку немає, а тому вона має бути визнана такою, що втратила право користування зазначеним житловим будинком.

З огляду на вказані обставини, просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо їх задоволення.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства.

Так, зокрема, встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 13.12.1989, реєстровий номер 3045 (а.с.10-зв.).

З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 173 від 03.02.2021 (а.с.8) вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований відповідач ОСОБА_2 .

З довідки № 172 від 03.02.2021, виданої Виконавчим комітетом Ліплявської сільської ради Черкаської області (а.с.7), вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , дійсно не проживає по місцю своєї реєстрації за адресою АДРЕСА_1 з 07.01.2020 року по даний час.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України, право члена сім`ї власника житла, який не є його співвласником, на користування цим житлом обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у ньому.

Відповідачка по справі є колишньою невісткою позивача

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником, або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Положеннями статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає за необхідне застосувати вимоги ст. 267 ЦПК України та встановити порядок виконання цього рішення суду, зокрема, вказавши що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації за місцем мешкання.

Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, враховуючи ті обставини, що відповідач позов визнала, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 247, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Встановити порядок виконання рішення суду, яким зазначити, що воно є підставою для зняття з реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в будинку АДРЕСА_1 , як такою, що втратила право користування цим житловим приміщенням, без надання паспорта.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Головуючий Б . К . Скирда