КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________
Апеляційне провадження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Баллі Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Сисоєва Дмитра Олександровича про відмову від апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 2 вересня 2021 року (суддя Притула Н.Г.) про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

у листопаді 2020 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що заповіт від імені ОСОБА_4 , посвідчений Першою київською державною нотаріальною конторою 19 січня 1996 року, зареєстрований за №22-291, на ім`я ОСОБА_6 , належить спадкоємцю ОСОБА_6 .

Мотивуючи свої вимоги, заявник зазначав, що 5 жовтня 2011 року його бабуся ОСОБА_6 склала заповіт на все своє майно на ім`я ОСОБА_2 , його матері, та на нього у рівних долях. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла.

Після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно, в тому числі у вигляді спадкових прав на майно її чоловіка - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та за своє життя склав заповіт на все своє майно на ОСОБА_6 , зазначивши її дошлюбне прізвище як «ОСОБА_6».

Заявник стверджував, що оскільки бабуся не встигла прийняти спадщину за заповітом свого чоловіка у зв`язку із своєю смертю, то відповідно до ст. 1276 ЦК України право на прийняття належної їй частки спадщини перейшло до її спадкоємців, тому він в передбачений законом шестимісячний строк прийняв спадщину та подав відповідну заяву приватному нотаріусу, якою 3 червня 2020 року була заведена спадкова справа №5/2020 після смерті ОСОБА_6 та спадкова справа №6/2020 після смерті ОСОБА_4 .

Заявник посилався на те, що ОСОБА_2 відмовилась від своєї частки за заповітом на його користь, написавши відповідну заяву нотаріусу, однак, право на обов`язкову частку у спадщині в розмірі ј частини має непрацездатна донька померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_3

10 листопада 2020 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на рухоме майно померлого спадкоємця ОСОБА_6 , яка не встигла прийняти спадщину після смерті ОСОБА_4 , йому було відмовлено у зв`язку з не встановленням юридичного факту належності заповіту, посвідченого Першою київською міською державною нотаріальною конторою 19 січня 1996 року, зареєстрованого у реєстрі за №22-291, спадкоємцю ОСОБА_6 .

Заявник зазначав, що підставою відмови стала розбіжність прізвища, імені та по-батькові, зазначеному в заповіті, та в свідоцтві про шлюб від 9 квітня 1997 року між спадкодавцем ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , а саме: замість прізвища за свідоцтвом про шлюб «ОСОБА_6», у заповіті зазначено «ОСОБА_6». Встановлення вказаного юридичного факту необхідно для належного оформлення права на спадщину за заповітом та видачі нотаріусом відповідних правовстановлюючих документів спадкоємцям.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 2 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Сисоєв Д.О. просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник заявника зазначає, що судом першої інстанції зроблено хибний висновок, що під час розгляду справи у сторін виник спір про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження. Подаючи заяву про встановлення юридичного факту, заявник мав на меті лише встановити факт належності заповіту, у зв`язку із допущеною у ньому орфографічною помилкою в прізвищі його бабусі в одну єдину літеру.

Представник заявника вважає, що судом не надано належної оцінки обставині, що не існує іншого заповіту або іншої особи на ім`я ОСОБА_6 , яка могла б оспорити дійсний порядок речей та заявити про свої спадкові права. Жодної подібної заяви до суду не надходило. Також до суду не надходило жодної заяви від заінтересованої особи щодо наявного спору про право за спадкове майно. Вказане питання не ставилось і самим заявником.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, оскільки з матеріалів справи неможливо встановити юридичний факт, що зазначена у заповіті спадкоємиця ОСОБА_6 і ОСОБА_6 це одна і та ж сама особа.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Сисоєв Д.О., будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги, у судові засідання 9 листопада 2021 року та 21 грудня 2021 року не з`явився.

20 грудня 2021р. до канцелярії Київського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Сисоєва Д.О. про відмову від апеляційної скарги, в якій адвокат Сисоєв Д.О. посилається на його право, як особи, яка подала апеляційну скаргу, відмовитися від неї відповідно до ч. 4 ст. 364 ЦПК України, у зв`язку із чим просить закрити апеляційне провадження.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду апеляційної скарги повідомлявся на адресою, зазначеною у апеляційній скарзі, однак судове повідомлення повернулося до апеляційного суду без вручення з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до положень ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що ОСОБА_1 судове повідомлення отримав, клопотання про перенесення судового засідання не подав, тому на підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та її представника - адвоката Столяренко С.М., які не заперечували проти задоволення заяви, вважає, що заява представника ОСОБА_1 - адвоката Сисоєва Д.О. підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. За відмови від апеляційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги

У разі закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги на судове рішення повторне оскарження цього рішення особою, що відмовилася від скарги, не допускається ( ч.5 ст.364 ЦПК України).

Враховуючи, що апеляційну скаргу було подано адвокатом Сисоєвим Д.О., йому, як фахівцю у галузі права, відомі наслідки відмови від апеляційної скарги, право відмови від апеляційної скарги особи, яка її подала, передбачено процесуальним законодавством, особи, які приєдналися до апеляційної скарги, відсутні, колегія суддів задовольняє заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Сисоєва Д.О.

Керуючись статтями 362, 364, 381 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Сисоєва Дмитра Олександровича на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 2 вересня 2021 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 24 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк