Дата документу 23.12.2021 Справа № 335/9825/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 335/9825/21

Провадження № 22-ц/807/3990/21

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2021 року про передачу справи на розгляд іншого суду, в складі судді Макарова В.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію, треті особи: приватний нотаріус Гембарська Світлана Іванівна, приватний нотаріус Гришина Варвара Іванівна, про визнання недійсним договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № 06/07 від 06.07.2018 та договору відступлення прав за договором іпотеки від 06.07.2018,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію, треті особи: приватний нотаріус Гембарська С.І., приватний нотаріус Гришина В.І., про визнання недійсним договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № 06/07 від 06.07.2018 та договору відступлення прав за договором іпотеки від 06.07.2018.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2021 року справу направлено за підсудністю до Козельщинського районного суду Полтавської області.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для подальшого розгляду до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що виходячи з положень ч.1 ст. 30 ЦПК України, справа повинна розглядатись Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, а саме за місцезнаходженням іпотечного майна, оскільки однією з позовних вимог є визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки.

Крім того, звертає увагу, що у 2018 році він звертався із аналогічним позовом до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, який в ухвалі про відкриття провадження у справі зазначив, що позовна заява подана із додержанням правил підсудності. Проте, після спливу трьох років вказаний позов по суті розглянуто не було, оскільки постановою Верховного Суду рішення судів першої та апеляційної інстанції змінені, а в задоволенні позову відмовлено з процесуальних підстав незалучення співвідповідача.

Учасники справи не скористались своїм правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладені норми процесуального закону, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Суд першої інстанції, передаючи справу за підсудністю до Козельщинського районного суду Полтавської області, виходив з того, що предмет позову не стосується права власності на нерухоме майно, а стосується правомірності укладених договорів про відступлення права вимоги, тому відсутні підстави для застосування виключної підсудності, а справа повинна розглядатись за місцезнаходженням відповідачів.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 41, 42 постанови від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснив, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Разом із тим, у пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що правила про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Поняття "позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно», а тому правило даної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Таким чином, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Отже, спори, що пов`язані з визнанням недійсними правочинів щодо нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, пред`являються до суду за місцезнаходженням майна.

Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11 липня 2019 року в справі № 462/7217/18, від 17 жовтня 2019 року в справі № 461/6956/17, від 25 травня 2020 року в справі № 643/4648/18.

Установлено, що предметом спору у цій справі є, серед іншого, договір від 06 липня 2018 року про відступлення прав за Договором іпотеки № 966-190412/І, посвідченим Гришиною В.І., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області від 19 квітня 2012 року, об`єктом якого є нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що спір пов`язаний з правом позивача на нерухоме майно, позов у цій справі про визнання недійсними договорів має пред`являтися за місцезнаходженням об`єкта нерухомого майна за правилами виключної підсудності.

Відповідно до п. 1 Договору від 06 липня 2018 року про відступлення прав за Договором іпотеки, предметом іпотеки за Договором іпотеки є: квартира АДРЕСА_1 (а.с. 11-12).

Згідно адміністративно-територіального поділу міста Запоріжжя предмет іпотеки знаходиться на території Вознесенівського району м. Запоріжжя, тому справа підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя.

Вищезазначене залишилось поза увагою суду першої інстанції, а тому висновок про наявність підстав для направлення справи за підсудністю до суду за місцезнаходженням відповідача є помилковим.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу про передачу цієї цивільної справи на розгляд до Козельщинського районного суду Полтавської області з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 статті 379 ЦПК України є підставою для її скасування з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, тобто вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Як роз`яснено у п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2021 рокупро передачу справи на розгляд іншого суду в цій справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанова складена та підписана 23 грудня 2021 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова