КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 368/174/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/15176/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Шевченко І.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

21 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Гайворонському В.М.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 05 серпня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), АТ «Альфа-банк» про зняття арешту з майна, -

В С ТА Н О В И В :

У березні 2021 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідачів, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Зазначала, що в термін шість місяців звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, 03.12.2020 року позивач отримала витяг про реєстрацію спадкової справи в спадковому реєстрі.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, ОСОБА_2 належить житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.08.2019 року право власності зареєстровано за ОСОБА_2 .

Вказувала, що одержати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину вона не має змоги, так як на все майно її чоловіка накладено арешт, згідно відомостей Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна Кагарлицьким ВДВС.

18.12.2016 року на виконанні у відділі перебував виконавчий лист № 6-363 від 17.04.2009 Новозаводського районного суду м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа - Банк» боргу в розмірі 76524 грн. 44 коп. АСВП №28561614. В ході проведення виконавчих дій майно, на яке можливо було звернути стягнення у боржника відсутнє. Виконавче провадження знищене,у зв`язку із закінченням строку зберігання завершених виконавчих проваджень.

Арешт накладений на майно спадкодавця порушує набуття нею права власності.

У зв`язку із викладеним та з врахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 30-34), просила зняти арешт з усього майна ОСОБА_2 , який накладено Кагарлицьким РВ ДВС Головного управління юстиції у Київській області на підставі виконавчого листа №6-363 від 17.04.2009 року, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа -Банк» боргу в розмірі 76524 грн. 44 коп. З внесенням відповідних змін до Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна і виключенням відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 05 серпня 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 закрито.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції, вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом порушено норми процесуального права та не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не врахував, що згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що позивач є боржником, стороною виконавчого провадження, оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем майна чоловіка.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Автоматизованої системи виконавчого провадження періодом з 07.09.2011 року по 21.12.2011 року на виконанні у відділі перебував виконавчий лист №6-363 від 17.04.2009 Новозаводського районного суду м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Альфа Банк" залишку боргу в розмірі 76524 грн. 44 коп. АСВП №28561614.

В ході проведених виконавчих дій майно, на яке можливо було звернути стягнення, у боржника відсутнє, тому 21.12.2011 року на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 № 606-ХІV в редакції від 04.11.2010 № 2677-VI) державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Повторно виконавчий документ на виконання до відділу не надходив (а.с. 13).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.08.2019 року,ОСОБА_2 отримав у спадщину житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлій ОСОБА_3 на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області у справі № 2-453/10, від 18 травня 2010 року, зареєстрованого Кагарлицьким бюро технічної інвентаризації 02.06.2010 в книзі: 3; Номер запису: 2000, відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме, майно, виданого 02.06.2010, номер витягу: 26283102, реєстраційний номер:30574549 (а.с. 8).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.08.2019 рокуприватним нотаріусом Мартиненко Л.Л., Кагарлицький районний нотаріальний округ, Київська обл. Кокоті П.М.було видано свідоцтво про право на спадщину, за заповітом, серія та номер: 568, на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Даних про обтяження об`єкта нерухомого майна - житлового будинку позивачем не надано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_2 03.12.2020 р. приватним нотаріусом Мартиненко Л.Л. була заведена спадкова справа № 25/2020 (а.с. 12).

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що позивач є спадкоємцем боржника у виконавчому провадженні, тому для боржника встановлений інший порядок захисту її майнових прав як сторони виконавчого провадження, зокрема, шляхом оскарження дій, рішень чи бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час розгляду скарги).

Згідно зі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Таким чином, за змістом наведених положень Закону України «Про виконавче провадження», в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження» (ст. 56,57 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 10.06.2021)

В постанові Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 607/3894/17 (пр.№ 61-34202св18), в якій розглядався позов боржника до органу ДВС, щодо зняття арешту з належного йому майна у завершеному виконавчому провадженні, зазначено наступне.

Відповідно до положень статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV і роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 4 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (з наступними змінами) особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

В заявленому позові ОСОБА_1 , зазначає, що є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 , оскількибула дружиною померлого, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 10), а тому має відповідні речові права, проте одержати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину вона не має змоги, оскільки на все майно померлого чоловіка накладено арешт.

Оскільки підставою позову позивач визначила наявність арешту, накладеного на невизначене майно боржника, що перешкоджає позивачу в отриманні свідоцтва про право на спадщину, такий позов спрямований на захист цивільних прав позивача, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 звернуласьдо суду з даним позовом на захист свого речового права на арештоване нерухоме майно, у порядку встановленому ст. 59Законом України «Про виконавче провадження».

Висновок суду, що ОСОБА_1 є фактично учасником виконовчого провадження, а тому не може бути позивачем, на думку колегії суддів, є хибним, оскільки питання про заміну сторони виконавчого провадження з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 в порядку, визначеному ст. 442 ЦПК України не вирішувалось.

Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду спору по суті.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 05 серпня 2021 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 22 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді