УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

Справа № 495/1174/21

Номер провадження 2-н/495/167/2021

02 березня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волкова Ю.Ф., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по заробітній платі із Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торгівельний порт» у розмірі 11 428 грн 52 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 22 128 грн 49 коп.,

встановила:

24 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торгівельний порт» заборгованості по заробітній платі у розмірі 11 428 грн 52 коп.,середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 22 128 грн 49 коп.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог встановлених частиною пергою статті 161 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно пункту 4 частини третьої статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23 грудня 2011, до заяви про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Як визначено частинами першою-п`ятою статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відтак, копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документа, відсутність на копії належної відмітки про її засвідчення дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку.

На підтвердження наявної суми заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, ОСОБА_1 подав копію довідки Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торгівельний порт» №38 від 22 січня 2021 року.

Вказана копія містить напис «З оригіналом згідно Зозуля», отже засвідчена без дотримання порядку, встановленому чинним законодавством.

У заяві про видачу судового наказу не вказано про наявність у заявника або іншої особи оригіналу письмового доказу.

З огляду на встановлене, необхідно дійти висновку, що до заяви про видачу судового наказу не додано документів або їх копій, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відтак, заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам пункту 4 частини третьої статті 163 ЦПК України.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Частиною другою статті 165 ЦПК України визначено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Керуючись статтями 161, 163, 165, 167, 186, ЦПК України, суддя

постановила:

відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі із Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торгівельний порт» у розмірі 11 428 грн 52 коп.,середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 22 128 грн 49 коп.

Роз`яснити стягувачеві, що відмова у видачі судового наказу з підстав передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Ю.Ф.Волкова