Справа № 645/712/20
Провадження № 2/645/143/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя Сілантьєва Е.Є.,

за участю секретаря судових засідань - Ятлової Ю,В.,

за участю:

представника позивача - адвоката Тарасенко Дар`я Юріївна, яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2137 від 18.04.2018 р.

представника відповідача - адвокат Аніщенко Катерина Михайлівна, діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2126 від 02.08.2017 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який уточнював під час слухання справи, в якому просив витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1400 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :10:005:0059 . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , адреса до перейменування вулиці та включення території до меж АДРЕСА_3 . Цю земельну ділянку ОСОБА_1 придбав за договором купівлі-продажу №3032 від 08.09.2004 року. У серпні 2019 року при зверненні до землевпорядної організації для оформлення кадастрового номеру на земельну ділянку ОСОБА_1 з`ясував, що за реєстром обліковується інший власник земельної ділянки - ОСОБА_2 . Також у серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до адвоката Тарасенко Д.Ю. з метою отримання правової допомоги з вищезазначеного питання та було виявлено, що 30 березня 2017 року Комінтернівський районний суд м. Харкова ухвалив заочне рішення по справі №641/9667/16-ц про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом за ОСОБА_5 . На підставі цього судового рішення ОСОБА_6 зареєструвала за собою право власності на земельну ділянку та продала її ОСОБА_2 (Відповідачу) на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27 грудня 2018 року, номер в реєстрі 1214. З метою захисту свої порушених прав ОСОБА_1 звернувся до Харківського апеляційного суду з апеляційною скаргою на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі №641/9667/16-ц від «30» березня 2017 року з вимогою вищезазначене рішення скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

22 січня 2020 року Харківським апеляційним судом апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено. Постановлено заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі від 30 березня 2017 року скасувати та ухвалити нову постанову. В задоволенні позову ОСОБА_7 до Управління Держкомзему у місті Харкові про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом - відмовити. Постанова набирала законної сили з дня її прийняття.

Оскільки судове рішення, що було правовстановлюючим документом на земельну ділянку для ОСОБА_7 , скасовано, ОСОБА_7 не була законним власником спірної земельної ділянки. Відповідно, вона не мала право її відчужувати. Таким чином, ОСОБА_4 уклала з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу земельної ділянки від 27 грудня 2018 року №1214 незаконно, без відповідної правової підстави, коли не була власником спірної земельної ділянки, що і призвело до протиправного позбавлення права власності позивача на майно.

Відповідно до положень статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. Як вбачається, Відповідач у справі є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки. Відповідно до положень статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно зі статтею 388 цього Кодексу майно не може бут и витребуване у нього . Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України, майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Саме такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-251 цс 15. Так Позивач не відчужував дане майно, не укладав жодних договорів про його продаж, стороною таких договорів не був, майно вибуло з власності позивача незаконно, поза його волею на підставі незаконного судового рішення, що змусило позивача звернутися із даним позовом до суду за захистом своїх прав. Отже, спірна земельна ділянка вибула із володіння ОСОБА_1 не з його волі, за відсутності правової підстави, зокрема на підставі незаконного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі №641/9667/16-ц від «30» березня 2017 року, яке на сьогодні є таким, що скасовано. Незаконний володілець ОСОБА_4 за відплатним договором купівлі-продажу земельної ділянки продала земельну ділянку ОСОБА_2 , який зазначений у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як власник земельної ділянки. Позивач зазначив, що на час придбання ділянки позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , тому позовні вимоги заявлені до обох співвласників.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 11 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння, постановлено справу розглядати в порядку загально позовного провадження та призначено до підготовчого розгляду справи.

Ухвалою суду від 11.02.2020 задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_8 про забезпечення позову та вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладення заборони відчуження на земельну ділянку.

28.05.2020 через канцелярію надійшов відзив на позовну заяву від відповідача в особі адвоката Максимова М.І.

28.05.2020 надійшло клопотання від відповідача в особі адвоката Максимова М.І. про зупинення провадження по справі

28.05.2020 надійшло клопотання від відповідача в особі адвоката Максимова М.І. про залучення до розгляду справи третіх осіб.

29.05.2020 надійшли заперечення від позивача в особі адвоката Тарасенко Д.Ю. на клопотання про зупинення провадження по справі.

28.05.2020 надійшло клопотання від відповідача в особі адвоката Максимова М.І. про залучення до розгляду справи третіх осіб.

Ухвалою суду від 05.08.2020 задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Максимова М.І. та залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_9 , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

10.08.2020 від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Тарасенко Д.Ю. надійшла заява про прийняття уточненої позовної заяви та клопотання про залучення у якості співвідповідача ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 10.08.2020 прийнято уточнену позовну заяву до розгляду та задоволено клопотання про залучення співвідповідача ОСОБА_3 .

06.10.2020 надійшло клопотання від відповідача в особі адвоката Аніщенко К.М. про зупинення провадження по справі

Ухвалою суду від 23.10.2020 в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_10 про зупинення провадження по даній цивільній справі відмовлено.

Ухвалою суду від 23.10.2020пдготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння закрито та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Предстанвик позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Також зазначила, що сторони дійшли до мирової угоди та відповідач визнав позовні вимоги, підтвердженням чого є мирова угода між сторонами, яку представник позивача просила розглядати як визнання позову відповідачем. Також у судовому засіданні позивач просила залишити судові витрати за позивачем та не стягувати їх з відповідача по справі.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Судові витрати залишити за позивачем за взаємною згодою сторін. Також просила приєднати до справи підписану сторонами мирову угоду, згідно якої відповідачі у повному обсязі визнали позовні вимоги та просила її розглядати як визнання позову.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилась, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_9 до судового засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

Згідно договору купівлі-продажу від 08 вересня 2004 року ОСОБА_1 став власником земельної ділянки площею 0,14 га, що розташована на території Харківського району Харківської області Понамаренківської сільської ради в АДРЕСА_3 .

Відповідно до рішення Харківської міської ради Харківської області від 24.10.2012 року №907/12 про впорядкування найменувань Сірєнєвий провулок в с. Горбані перейменовано в Горбанівський в`їзд, який включено до меж міста Харкова.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018 від 06.12.2018 року земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , належала на праві приватної власності ОСОБА_9 .

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 30.03.2017 року позовні вимоги ОСОБА_9 було задоволено частково, визнано за нею право власності на вказану земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Харківського апеляційного суду від 22.01.2020 року по справі №641/9667/16-ц встановлено, що в листопаді 2016 року ОСОБА_9 звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова із позовом, в якому просила зобов`язати Управління Держкомзему у місті Харкові видати дублікат Державного акта ХР №25-94-41740 від 16.12.1996 року на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_11 та визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27.12.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1400 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :10:005:0059. Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гуменною А.А., зареєстрований в реєстрі за №1214. Вищевказані відомості були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером №101.

30.08.2019 року представником ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на вищевказане рішення, оскільки він є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 08.09.2004 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко О.В. за реєстровим номером 3032, у зв`язку із чим на момент смерті ОСОБА_11 вже не був власником вказаної земельної ділянки.

Постановою Харківського апеляційного суду від 22.01.2020 року було скасовано заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.03.2017 року та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовним вимог ОСОБА_9 було відмовлено.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.11.2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 , треті особи: Пономаренківська сільська рада Харківського району Харківської області, ОСОБА_1 , Харківська міська рада, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та стягнення в порядку реституції грошових коштів. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки укладеного 27.12.2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про продаж земельної ділянки площею 0,1400 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :10:005:0059, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гуменною А.А., зареєстрований в реєстрі за №1214 та Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 суму, сплачену за купівлю земельної ділянки площею 0,1400 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :10:005:0059 у розмірі 463 553 (чотириста шістдесят три тисячі п`ятсот п`ятдесят три) гривні 00 копійок.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За положеннями статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Разом з тим відповідно до положень статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно з статтею 388 цього кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Згідно з положеннями статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що у позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у статті 388 ЦК України, а також під час розгляду спорів про витребування майна мають установити всі юридичні факти, визначені статями 387 та 388 ЦК, зокрема чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо.

У разі встановлення, що відповідач є добросовісним набувачем, суд повинен установити, чи вибуло майно з володіння власника поза його волею або було продане в порядку виконання судових рішень.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 17 грудня 2014 року № 6-140цс14.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження 14-144цс18).

Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, провадження № 14-208цс18, пункти 146-147.

На підстави вищевикладеного, враховуючи визнання позову відповідачами, враховуючи той факт, що спірна ділянка вибула із володіння ОСОБА_1 поза його волі, скасування рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.03.2017 року щодо визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_9 , визнання рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.11.2020 року недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки укладеного 27.12.2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

За письмовою згодою сторони позивача, які бажали судові витрати залишити за собою, суд покладає судові витрати на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 11-13, 76, 77, 79, 80, 81, 89, 141, 263 ЦПК України, ст. 15, 16, 330, 387, 388 ЦК України суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги - задовольнити.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1400 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :10:005:0059 (адреса до впорядкування найменувань та адрес земельних ділянок , відповідно рішення Харківської міської ради 20 сесії 6 скликання від 24.10.2012 р. № 907/12 «Про впорядкування найменувань» та рішення Харківської міської ради 22 сесії 7 скликання від 17.10.2018 р. № 1237/18 «Про зміну та впорядкування адрес земельних ділянок» - АДРЕСА_3 ).

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 ,

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_5 ,

відповідач - ОСОБА_3 , адреса листування АДРЕСА_5

третя особа - ОСОБА_4 , адреса листування АДРЕСА_6 , ІПН НОМЕР_3 ,

Повний текст судового рішення складено 01.03.2021 року.

Головуючий суддя -