Справа: 164/1821/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року Смт. Маневичі

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.,

з участю секретаря Панасюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Маневицької селищної ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 , ОСОБА_2 звернулися в суд із вказаним позовом, мотивуючи заяву тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_4 , по смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 . Пережилого подружжя немає, батько позивачів помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ще за життя спадкодавець посвідчила заповіт, яким все належне їй майно заповіла синову ОСОБА_2 . Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_2 , який забезпечив своє право на прийняття спадщини шляхом звернення із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк до Маневицької державної нотаріальної контори, та ОСОБА_2 , який являється особою із встановленням інвалідності ІІ групи та має обов`язкову частину у спадщині. Іншими спадкоємцями є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які з заявами про прийняття спадщини не зверталися. Коли позивачі звернулися до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, їм було відмовлено у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, а тому просили суд визнати в порядку спадкування за заповітом, за кожним зокрема, право власності на Ѕ частину зазначеного спадкового майно.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 27 січня 2021 року у даній справі замінено відповідача Цмінівську сільську раду Маневицького району Волинської області на Маневицьку селищну раду Волинської області.

02 березня 2021 року представник позивачів ОСОБА_6 подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила, у зв`язку з допущеною опискою в резолютивній частині позовної заяви, визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом, право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 . В решті вимоги залишити без змін.

В судове засідання позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , представник позивачів ОСОБА_6 , кожен зокрема, не з`явилися, однак подали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовні вимоги, де зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати ОСОБА_4 , яка ще за життя склала заповіт, яким належне їй майно заповіла ОСОБА_2 . Заповіт не змінений та не скасований. З огляду на заповіт матері, вважає, що слід задовольнити її волю щодо успадкування всього майна саме ОСОБА_2 , а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити. Крім того, зазначила, що ОСОБА_1 , згідно ст. 1241 ЦК України, має право лише на половину частки, яка належала б йому в разі спадкування за законом.

Відповідач Маневицька селищна рада Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направила, проте подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають, щодо його задоволення не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить наступних висновків.

Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235, ч. 1 ст. 1236 цього ж Кодексу заповідач може призначати своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати в майбутньому.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачів ОСОБА_7 , а 01 липня 2017 року мати ОСОБА_4 . Ще за життя, а саме 29 січня 1996 року, ОСОБА_4 посвідчила заповіт, яким все своє майно, в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, заповіла сину ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 6-11).

Із витягу з погосподарської книги № 1 за 2017 рік та довідки Цмінівської сільської ради Маневицького району Волинської області № 2770 від 04 листопада 2020 року вбачається, що по особовому рахунку № НОМЕР_1 будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 29 січня 1996 року від імені спадкодавця був посвідчений заповіт на ім`я сина ОСОБА_2 . ОСОБА_4 до дня смерті постійно була зареєстрована та проживала за вказаною адресою разом з синами ОСОБА_2 та ОСОБА_2 . Спадкоємцями, окрім позивачів, є ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 (а.с. 12, 13).

Відповідно до заяв ОСОБА_8 від 4 вересня 2019 року та ОСОБА_2 від 28 серпня 2019 року, від прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері ОСОБА_4 відмовляються, строк для прийняття спадщини пропустили і питання про його продовження ставити не будуть (а.с. 37, 38).

Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1661/02-31 та № 1662/02-31 від 05 грудня 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю, що посвідчують право власності на спадкове майно, а саме - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 (а.с. 29, 30).

Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Волинської області № 974/01-16 від 07 грудня 2020 року, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа № 260 за 2017 рік. 18 серпня 2017 року з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_2 05 грудня 2019 року з заявами про пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини звернулись ОСОБА_8 та ОСОБА_2 (а.с. 34-39).

Згідно висновку Маневицького архітектурно планувального підприємства від 04 січня 2020 року житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться в АДРЕСА_1 , відповідають діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам (а.с. 25).

Відповідно до ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку.

Статтею 12 ЦПК України унормовано, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд не бере до уваги заперечення відповідача ОСОБА_3 щодо визнання права власності на спадкове майно саме за ОСОБА_2 , як спадкоємцем за заповітом, оскільки ОСОБА_1 , згідно зі ст. 1241 ЦК України, має право на обов`язкову частку у спадщині, крім того, відповідач ОСОБА_3 на спадщину не претендує, а тому задоволенням позову її права не порушуються.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зважаючи на вищевикладене суд приходить висновку про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 77, 81, 247, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1216, 1217, 1233, 1235, 1236, 1261, 1268, 1270 ЦК України, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 02 березня 2021 року.

Суддя Маневицького районного суду І.С. Токарська