Справа № 216/3151/17
провадження 2/216/187/21
РІШЕННЯ

іменем України

17 грудня 2021 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Бутенко М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Кравець А.С.,

представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів, стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з урахуванням індексу інфляції та додаткових витрат, -

в с т а н о в и в:

07.07.2017 позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , та в подальшому уточнила свої позовні вимоги та просила збільшити розмір аліментів, стягнути заборгованість та неустойку (пені) за прострочення сплати аліментів з урахуванням індексу інфляції та додаткових витрат.

В обґрунтування уточненої позовної заяви зазначила, що на підставі позовної заяви ОСОБА_3 до Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу було винесено рішення згідно з яким, ОСОБА_4 повинен платити аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів на користь дружини щомісяця до досягнення дитиною, трирічного віку починаючи стягнення з 1 жовтня 2008 року. Але від сплати аліментів як на дитину так і на дружину ухилявся (за виконавчими листами № 2-335 та 2-336), в зв`язку з чим на все майно боржника Центрально-Міським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції 22.09.2009 році був накладений арешт № 956370 з метою забезпечення виконання рішення суду по забезпеченню виплати аліментів, вдруге арешт накладено 19 і 26 серпня 2015 року № 2925816 цим же відділом ДВС.

16.12.2015 Центрально - Міський районний суд м. Кривого Рогу винесе ухвалу де досліджував скаргу ОСОБА_4 до ДВС. Де встановив, що з 01.10.2010 до 31.07.2015 р. борг складає 45546,83 грн згідно з трудовим договору від ФОП ОСОБА_5 від 07.10.2015р. ОСОБА_6 влаштувався на роботу ювеліром за адресом АДРЕСА_1 , з заробітною платою 1400 гривень і по період грудень 2021р. Форму звіту, яку повинна подавати бухгалтер ФОП ОСОБА_5 закріплена додатку 9 до Інструкції №512/5 . Граничних строків для подачі звіту закріплені в рішенні суду № 216/7779/15ц від 08.02.2016р.

Про виплату аліментів потрібно звітувати своєчасно, адже за неподання (несвоєчасне) подання Звіту винним особам роботодавця загрожує адміністративний штраф у розмірі від 850 до 1 700 грн (ст. 188-13 КпАП). Рішення про його стягнення і конкретний розмір ухвалює суд (ст. 221 КпАП).Тобто відносини виникають при примусовому стягнені аліментів між Центрально Міським ДВС м. Кривий Ріг та підприємством ФОП ОСОБА_5 .

Відповідь на це питання було надане актом державного виконавця Центрально Міської ДВС від 17 липня 2018р. та 02 липня 2018р. де вказано , що такого підприємства не існує. Також не існує звітів та погашення заборгованості за постановою Дзержинським ДВС про заборгованість , яка склала - 45546,83. Таким чином на період грудень 2021р. борг за виконавчим листом 2-335 та 2-336 не сплачена, також існують довідки про заборгованість і після 31.07.2015р.

Що стосується періоду 01.10. 2008- 31.07.2015р. пояснення надав Центрально Міський районний суд м. Кривого Рогу в ухвалі головуючого судді Черкасенко Т.Г від 20.07.2015р.- «стягувачка ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до її повноліття, починаючи стягнення з 01 жовтня 2008 року, в зв`язку з тим, що оригінал виконавчого листа було втрачено при пересилці. Заяву ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа - задовольнити». З цих підстав на до 20.07.2015р. підприємство за основним місцем роботи ОСОБА_4 Криворізький педагогічний університет вираховувати аліменти без виконавчого листа 2-335 та 2-336 не мало права та не робила цього.

30.07.2015 винесена постанова Дзержинським ДВС про заборгованість склала 45546,83 та видана довідка розрахунок. Дзержинське ДВС надала довідку розрахунок та вказала, що за виконавчим листом 2-335, але не зрозуміло чи стягувались аліменти за листом 2-336. На основі заборгованості Центрально Міським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції відкритті виконавчі впровадження від 19.08.2015р. та 26.08.2015р. (№ ВП 48499571), на арешт і розшук майна боржника, та оголошення на його відчуження. 12.10.2017 в ЄРДР було внесено заяву за фактом злісної несплати аліментів з 2008р. 0000189).

Також ОСОБА_4 має паї та договір з СФГ «РОКСОЛАНА». - адреса: АДРЕСА_2 . Як видно з відкритого реєстру права власності України він є власником ювелірного салону « ІНФОРМАЦІЯ_1 » м АДРЕСА_3 право власності № 996 від 17.10.2001г., Земельні паї реєст. № 9 кадастрової номер : 51: 000: 5005 знаходяться в Долинський райони, Кіровоградськой обл.

Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості без поважних причин з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення пені в розмірі 1% від суми не сплачених аліментів за кожен день прострочення, а ч.1 ст. 20 Сімейного кодексу України, позовна давність до вимог, що випливають із сімейних відносин, не застосовується.

Згідно довідок-розрахунків заборгованості по аліментам, наданих Дзержинським та Центрально-Міським відділами державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції заборгованість по аліментам ОСОБА_4 згідно постанови АЕ 3956370 від 22.09.2009р.-складає 3455,09 грн., за постановою ВП № 2925816 від 31.07.2015р та довідки № В/10-1028 від 07.12.2015р. -48455,32 грн. Сума пені на заборгованість платника аліментів без поважних причин становить - 51910,41 грн.

За її розрахунками ОСОБА_4 зобов`язаний за період невиплати аліментів, без поважних причин, з грудня 2009 року по листопад 2016 року, на її користь сплатити заборгованість по аліментам 51910,41 грн., пеню (неустойку) 67678,42 грн., а всього в сумі 119588,83 грн.

Інфляційні нарахування 3 % річних розраховуються на постанову по заборгованість Дзержинського ДВС ВП № 2925816 від 30.07.2015 р ., які боржник ОСОБА_4 вчасно не сплатив.

За її розрахунками ОСОБА_4 зобов`язаний за період невиплати аліментів, без поважних причин, 01.10.2010 до 01.09.2020, на користь дитини сплатити заборгованість по аліментам з урахуванням індексу інфляції 68147,80 грн.

Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів на утримання дитини є недостатньою, у зв`язку з чим ОСОБА_7 змушена звернутись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання нашої спільної з Відповідачем доньки.

Відповідач добровільно допомоги на утримання доньки не надає, не бере участі у додаткових витратах на лікування, так як їх донька ОСОБА_8 страждає на ЗПР, ЗПМР, що підтверджується довідкою медичної установи та випискою з історії хвороби.

Взагалі на лікування Єльвіри Позивачем було витрачено 50090,13 грн, що підтверджується випискою з історії хвороби та чеками на:

- одяг 10319 грн .; за період 2016-2019 11301.89 грн.

- взуття 15 400.; за період 2016-2019 -5995

-іграшки та речі для дитячого розвитку17824,10 грн. за період 2016-2019 -11019,85

Отже загальна сума додаткових витрат на наших з Відповідачем становить 121949,97 грн.

Відповідно до положень Сімейного кодексу України, а саме ст.185, - той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на дитину, що визвано особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В даному випадку особливою обставиною є хвороба дитини.

Таким чином, вважає, що відповідач ОСОБА_4 зобов`язаний прийняти участь у додаткових витратах, пов`язаних з лікуванням, розвитком та першою необхідністю їх доньки у розмірі половини від понесених мною витрат, тобто у розмірі 46799,27 грн.

Тривале невиконання рішення суду ОСОБА_4 , а саме злісне ухилення від сплати аліментів призвело до скорочення бюджету на дитину з особовими потребами, дані дії направлені на скорочення медикаментозного реабілітаційного періодів, які могли привести до смерті дитини, про що батька був попереджений, ще в 2008 році. Поставивши під загрозу життя дитини, та принижуючи гідність дитини ОСОБА_4 наніс моральну шкоду, яка згодом підтвердилась висновками психолога .

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції, змістом яких є біль, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Виходячи із зазначеного розрахунку та із глибини, характеру та тривалості душевних страждань дитини та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, керуючись принципом розумності на справедливості розмір спричиненої моральної шкоди ОСОБА_9 оцінюється в 5 400 000 грн.

22.10.2015 ОСОБА_4 подав позовну заяву про зменшення розміру аліментів з ј частини на 1/6 частину доходів на утримання дочки ОСОБА_10 . В якому, навів аргументи, що його матеріальне становище погіршилося. Він отримує 1400 грн заробітної плати на місяць, але в деяких довідках вказує 1600 грн за одинакові періоди. Також 860 грн отримує ОСОБА_11 (дружина) державної матеріальної допомоги на сина ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно інформації про стан субсидії яку отримали починаючи з 2016 за адресою АДРЕСА_4 отримувач ОСОБА_4 .

26.09.2016 ОСОБА_4 підписав договір на надання послуг адвоката Ткаченко О.П. і зобов`язався сплатити гонорар і послуги адвоката в 3-х денний термін. ОСОБА_13 бере участь в судових засіданнях по сьогоднішній день претензій по невиконання договірних обов`язків між Замовником та Виконавцем не було. З п.5 Договору слід що у вересні 2016р. ОСОБА_4 заплатив 8 000 грн., а з довідки про доходи №1 від 28.09.2016г. дохід становив 1480 грн.

ОСОБА_4 приховує доходи і покупку дорогих послуг понад 50 000 грн, але при цьому примудряється користуватися державними виплатами та пільгами. Як видно з відкритого реєстру права власності України він є власником ювелірного салону « ІНФОРМАЦІЯ_1 » м АДРЕСА_3 право власності № 996 від 17.10.2001., Земельні паї реєст. № 9 кадастрової номер : 51: 000: 5005 знаходяться в Долинський райони, Кіровоградськой обл.

Окрім того ОСОБА_11 не зверталась до суду з приводу стягнення з ОСОБА_4 аліментів на її утримання та на утримання її малолітнього сина, або з приводу стягнення додаткових витрат на дитину, а отже коштів які одержує Відповідач їм вистачає.

Окрім того ані судом першої інстанції, ані в позовній заяви не визначено розміру аліментів необхідних для сплати ОСОБА_11 та її сину.

16.12.2015 Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу в справі 216/7779/15-ц винесена ухвала про зменшення розміру аліментів, з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів доходу відповідача. У зв`язку з зміною сімейного та майнового стану позивач на підставі появи нової дитини.

Але 28 травня 2021 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 715/2073/20 залишив без задоволення касаційну скаргу платника аліментів, оскільки окремо факт народження ще однієї дитини не змінює сімейний стан та сам по собі не свідчить про погіршення матеріального стану. Рішення суду по справі 216/7779/15-ц це економічна дискримінація дитини ОСОБА_14 2008 р.н.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовну заяву підтримали, просили її задовольнити.

Відповідач та його представник ОСОБА_13 в судовому засіданні позовну заяву не визнала, просили відмовити у її задоволенні у повному обсязі.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що позовну заяву не визнає, вважає що позовні вимоги не підтверджені належними, достовірними та допустимими доказами. Заборгованість зі сплати аліментів до 31.07.2015 в сумі 12758,70 гривень сплачена ним, що підтверджується квитанцією. Заборгованості зі сплати аліментів з 01.01.2016 до 01.03.2017 відсутня, що підтверджується довідкою від 05.03.2017 року № В/10 /5464. Верховний Суд постановою від 11 квітня 2018 року рішення Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу у справі № 216/7779/15 -ц від 16 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року залишено без змін яким зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 за рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 6 травня 2009 року з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів доходу. Наразі йому з відповіді Державної прикордонної служби України від 27.03.2017 року за № 64/3-3000 стало відомо що ОСОБА_10 без письмової згоди батька , відповідача ОСОБА_4 на підстав сфальшованої заяви 31.12.2015 року вивезли за межі України в Італійську Республіку (т. 2 а.с. 80) невідомі йому особи. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. 07.11.2011 він уклав шлюб з ОСОБА_11 . Від проживання з ОСОБА_11 народився син ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його матеріальний стан погіршився, ОСОБА_11 не працює знаходиться у відпустці по догляду за сином до досягнення 6 річного віку та не отримує матеріальну допомогу від держави, він працює і його дохід складає 3700 гривень на місяць, сукупний дохід на сім`ю менше прожиткового мінімуму. Вказані обставини встановлені рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 грудня 2015 року, апеляційним судом 29 листопада 2017 року, Верховним судом 11 квітня 2018 року, справа№ 216/7779/15-ц і не потребують доказуванню згідно ст. 82 ЦПК України. За правилами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не надає суду доказів погіршення її матеріального становища, зміни сімейного стану, погіршення її здоров`я. Сплачує 45 евро (1300) гривень за одну довіреність (т. 2 а.с. 47) що у чотири рази більше ніж отримує аліментів в місяць. Мешкає в Італійській Республіці де середній дохід на людину складає близько 1500 евро на місяць що є загально відомим фактом і не потребує доказуванню згідно ч. З ст.. 82 ЦПК України. Надала суду докази хворобливого стану ОСОБА_14 - амбулаторну картку, її фізичний стан не змінний з моменту народження 2008 року. Висновок ЛКК № 197,198 від 25.04.2017 року(т.2а.с.42 ) наданий позивачем є недопустимим доказом оскільки ОСОБА_8 з грудня 2015 року перебуває за межами України, висновок наданий без обстеження ОСОБА_14 та свідчить російською «про последствия тяжелого перетонального поражения ЦНС. Задержки речового развития». Своєю постановою від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України роз`яснив, як стягувати додаткові витрати на дитину.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. ВСУ звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Позивач ОСОБА_3 надає суду роздруківки з інтернет сайтів, таблиці але не надає суду доказів придбання вказаних товарів саме для розвитку здібностей, таланті дитини . Не надає суду фіскальних чеків придбання вказаних товарів. Фіскальні чеки на придбання лікарських засобів датовані до 31.12.2015 року і з урахування 3-х річного строку позовної давності який ОСОБА_4 просить застосувати суд можуть бути враховані судом тільки до липня 2014 року а саме чеки від листопад 2015 року на (а.с. 39, 40 т. 2 ) на суму 170, 324,871,60 гривень.

Таким чином, частка відповідача у вказаних витратах, ґрунтуючись на принципі рівності участі батьків в утриманні дитини, становить 682,80 грн., тобто 1/2 їх частину які відповідають сплаченим аліментам. Позивачка не надала суду оригінали вказаних фіскальних чеків порушуючи ст. 95 ЦПК України. Не засвідчила їх в порядку, встановленому чинним законодавством а тому вони є не допустимими доказами.

Крім того, зазначив, що заборгованість зі сплати аліментів до 31.07.2015 року в сумі 12758,70 гривень після встановлення остаточної суми державним виконавцем добровільно сплачена відповідачем ОСОБА_4 16.12.2015 року що підтверджується квитанцією на суму 13245,87 гривень.

Заборгованості зі сплати аліментів з 01.01.2016 до 01 травня 2018 року відсутня що підтверджується довідкою від 15.05.2018 року № 633 старшого державного виконавця Центрально Міського ДВС.

Що стосується розрахунку зі сплати пені слід наголосити що відповідно до ч. 1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За період з грудня 2009 року по серпень 2014 року та з жовтня 2015 року аліменти стягувались з заробітної плати підприємством. Вини ОСОБА_4 в тому що аліменти стягувались несвоєчасно немає що підтверджується наданими довідками. В постанові від 16 березня 2016 року справа № 6-300цс16 Верховний Суд України вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції вказаної норми матеріального права, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України виходить з такого.

Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Аналогічний висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 1 липня, 25 листопада та 16 грудня 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тому, суд може прийти до висновку що даний розмір пені значно перевищує розмір збитків позивачки, та не підтверджений належними, достовірними та допустимими доказами, оскільки суд не може встановить за кожний місяць коли була сплачені аліменти та скільки днів в місяць склала прострочка а також з урахуванням того, що ним заборгованість добровільно погашено 16.12.2015 задовго до подачі позовної заяви, поточні аліментні платежі здійснюється без прострочення, таким чином він виконує свої обов`язки щодо матеріального утримання неповнолітньої доньки належним чином, повністю як законослухняний, свідомий батько виконую рішення суду від 16 грудня 2015 року № 216/7779/15-ц. У зв`язку з вищевикладеним, суд може зменшити розмір пені до 1000 грн.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне.

06.05.2009 рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг з ОСОБА_4 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів на користь дружини щомісяця до досягнення дитиною, трирічного віку починаючи стягнення з 1 жовтня 2008 року (т.1 а.с.25).

16.12.2015 рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на підставі рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 06 травня 2009 року по справі № 2-4273/2009 рік на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, з 1/4 частини до 1/6 частини починаючи стягнення з моменту набрання чинності рішення суду (т.1 а.с.23-24).

Відповідно до листа та постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.07.2015 Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції станом з 01.01.2010 до 31.07.2015 заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складає 45546, 83 грн (т.1 а.с.19, 22).

Згідно ухвали від 15.04.2016 Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні скарги на постанову державного виконавця Центрально-Міського ВДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.08.2015, який було накладено у зв`язку із виникненням заборгованості за сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_16 , 2008 року народження.

Відповідно до відповіді на звернення ОСОБА_4 до виконкому Центрально-Міської районної у місті ради як органу опіки та піклування встановлено, що аліменти, які сплачував ОСОБА_4 витрачаються на лікування малолітньої ОСОБА_14 , 2008 року народження, яка має вроджені проблеми зі здоров`ям та потребує довготривалої реабілітації.

Відповідно до довідок про доходи ОСОБА_4 з січня 2010 до вересня 2010 йому була нарахована заробітна плата у розмірі 7860,00 грн, з них утримано аліментів у розмірі 5248, 03 грн (т.1 а.с.161), з жовтня 2010 до грудня 2012 року у розмірі 17 710, 53 грн, з них утримано аліментів 0,00 грн (т.1 а.с.159), з січня 2013 до серпня 2014 31098,61 грн, з них утримано аліментів 6601,80 грн (т.1 а.с.160).

Довідкою розрахунком заборгованості по аліментам наданої державним виконавцем Центрально-Міської ВДВС м. Кривий Ріг за період з 01.01.2016 до 01.03.2017 заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_17 відсутня (т.1 а.с.162).

Відповідно до повідомлення державного виконавця Центрально-Міської ВДВС м. Кривий Ріг від 15.05.2018, згідно виконавчого листа №216/7779/15-ц від 08.02.2016 заборгованість по аліментам станом на 01.05.2018 відсутня (т. 1 а.с.218)

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Норма статті 196 СК України не встановлює будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Зазначена правова позиція знайшла відображення в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Статтею 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна-розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Оцінивши надані по справі докази, враховуючи обставини майнового і сімейного стану відповідача, суд вважає необхідним збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання доньки з однієї шостої частини на одну четверту частину від заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Участь батьків у додаткових витратах на дитину регламентована статтею 185 Сімейного кодексу України (далі - СК України), відповідно до якої, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

При цьому, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Дитина - правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ст. 6 СК України).

Додаткові витрати на дитину не є аліментами (коштами на утримання дитини), а витрати, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Додаткові витрати на дитину підлягають до сплати незалежно від вирішення питання про сплату аліментів на утримання дитини, відсутності вимог про сплату аліментів, припинення права на аліменти (в порядку визначеному ст. 190 СК України).

Додаткові витрати повинні сплачувати виключно батьки дитини.

В разі відсутності домовленості батьків або у разі спору між ними щодо розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину - розмір участі визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен визначатись у твердій грошовій сумі, залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Таким чином, оцінивши надані по справі докази, враховуючи обставини майнового і сімейного стану відповідача, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача додаткових витрат та стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 26 673 грн 32 коп., що складаються з половини витрат позивача понесених на придбання розвиваючих ігор для дитини: 3872/2=1936 грн, та половини витрат позивача понесених нею на придбання лікарських засобів для дитини: 49474,64/2=24 737,32 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України: у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 20.07.2020 по справі № 362/4462/16 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

p загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 нарахована сума аліментів за перший місяць (сума аліментів які не були сплачені);

Q1 кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати;

A2 нарахована сума аліментів за другий місяць (сума аліментів які не були сплачені);

Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Окрім того, відповідно до роз`яснень викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України??відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, оцінивши надані по справі докази, приймаючи до уваги, що з 01.01.2010 до 31.07.2015 заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складала 51910 грн 41 коп., суд вважає необхідним стягнути з відповідача заборгованість по аліментам в розмірі 51910 грн 41 коп., пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 67678 грн 42 коп. та інфляційне збільшення заборгованості по аліментам в розмірі 68 147 грн 80 коп.

Крім того, суд вважає, що позовна вимога позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача на користь ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не може бути вирішена судом, оскільки остання не залучена до участі у справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 141, 264-265, 268, 280-283 ЦПК України, ст.180-183 СК України, суд, -

у х в а л и в:

Уточнену позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів, стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з урахуванням індексу інфляції та додаткових витрат задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів які стягуються з ОСОБА_4 , на утримання малолітньої доньки ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1/6 до 1/4 з усіх видів доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованості по аліментам в розмірі 51910 грн 41 коп. (п`ятдесят одну тисячу дев`ятсот десять гривень сорок одну копійку), пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 67678 грн 42 коп. (шістдесят сім тисяч шістсот сімдесят вісім гривень сорок дві копійки), а всього 119588 грн 83 коп. (сто дев`ятнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім гривень вісімдесят три копійки).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 інфляційне збільшення заборгованості по аліментам в розмірі 68 147 грн 80 коп. (шістдесят вісім тисяч сто сорок сім гривень вісімдесят копійок) та штрафні санкції у розмірі 10 551 грн 32 коп. (десять тисяч п`ясот п`ятдесят одна гривня тридцять дві копійки).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 26 673 грн 32 коп. (двадцять шість тисяч шістсот сімдесят три гривні тридцять дві копійки).

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 23 грудня 2021 року о 15.00 годині.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя М.В. Бутенко