КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Баллі Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 14 липня 2021 року (суддя Чередніченко Н.П.) про видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на непрацездатну матір,

встановив:

рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22 січня 2020 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходів), починаючи з 25 липня 2018 року і довічно.

У липні 2021р.ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, посилаючись на те, що отримавши 12 січня 2021 року виконавчий лист, вона пред`явила його до виконання до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Однак, виконавчий лист їй був повернутий без прийняття до виконання, у зв`язку із відсутністю у ньому даних про боржника, а саме: дати народження, ідентифікаційного коду та місця роботи, а потім виявилося, що виконавчий лист не містив підпису судді та печатки суду.

Заявник зазначала, що з метою виправлення недоліків у виконавчому листі, вона звернулася до суду із проханням внести зміни до виконавчого листа та залишила оригінал виконавчого листа у секретаря судді.

Заявник стверджувала, що ухвалою суду від 5 березня 2021 року були виправлені помилки у виконавчому листі, однак оригінал виконавчого листа їй повернуто не було, а тому він є втраченим.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 липня 2021 року заяву задоволено.Видано дублікат виконавчого листа відповідно до рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 січня 2020 року у цивільній справі № 752/15284/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на непрацездатну матір.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

Боржник вважає, що стягувач не надала належних та допустимих доказів втрати оригіналу виконавчого листа чи відсутності існування виконавчих проваджень за

вказаним виконавчим листом.

Крім того, боржник стверджує, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, так як розглянув справу у її відсутність, не повідомивши її у встановленому законом порядку про розгляд справи на 14 липня 2021 року, чим позбавив її можливості надати свої заперечення стосовно заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, посилаючись на те, що оригінал виконавчого листа втрачений, не перебуває на виконанні, а відповідачка не сплачує аліменти за рішенням суду.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача - адвоката Паламарчук Н.В., яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення представників позивача - ОСОБА_3 та адвоката Чемериса І.В., які заперечували проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходів), починаючи стягнення з 25 липня 2018 року і довічно.

На виконання рішення суду 12 січня 2021 року Голосіївським районним судом міста Києва виданий виконавчий лист про стягнення аліментів, який направлений ОСОБА_2 поштовим зв`язком і нею отриманий.

26 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про внесення додаткових відомостей до виконавчого листа: дати народження боржника, її ідентифікаційний номер та місце роботи.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 5 березня 2021 року внесено виправлення до виконавчого листа № 752/15284/19, виданого 12 січня 2021 року Голосіївським районним судом міста Києва за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, вказані анкетні дані відповідача: дату народження, ідентифікаційний код та місце реєстрації.

4 червня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, посилаючись на втрату оригіналу.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18 червня 2021 року у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа відмовлено, у зв`язку із не наданням позивачем доказів втрати виконавчого листа.

Звертаючись до Голосіївського районного суду міста Києва у липні 2021 року із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, ОСОБА_2 зазначила, що Голосіївським відділом державної виконавчої служби у місті Києві 8 квітня 2021 року було винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, так як до заяви була додана копія виконавчого листа, а не його оригінал.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що в ході розгляду справи встановлено втрату виконавчого документу, який у відділі державної виконавчої служби не перебуває, його відсутність унеможливлює належне звернення судового рішення до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що заява розглянута судом без повідомлення учасників справи.

Згідно підпункту 17.4 пункту 17 розділу XIII перехідних положень ЦПК України, у

редакції закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, у разі втрати виконавчого документа

суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Частиною першою статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

У пункті 17.4 Розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України не зазначено, що розгляд заяви про видачу дублікату виконавчого листа проводиться у судовому засіданні з викликом учасників справи.

Разом з цим, з довідки, яка підписана суддею та секретарем судового засідання 14 липня 2021 року (с.с.183 т.2), вбачається, що розгляд заяви ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа був призначений у судовому засіданні 14 липня 2021 року.

Однак, матеріали справи не містять будь-яких повідомлень учасників справи про судове засідання, а також повідомлення боржника ОСОБА_1 про надходження заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Отже, призначивши розгляд заяви про видачу дубліката виконавчого листа у судовому засіданні, суд повинен був повідомити учасників справи про день, час та місце судового засідання, а також повідомити боржника про надходження заяви про видачу дубліката виконавчого листа, що є обов`язковим.

За приписами п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце судового засідання суду, якщо такий учасник обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Оскільки суд першої інстанції не повідомив боржника ОСОБА_1 про надходження

заяви про видачу дубліката виконавчого листа та про дату, час та місце розгляду заяви, розглянув заяву у її відсутність, чим порушив норми процесуального права, на що посилається боржник у апеляційній скарзі, ухвала суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню з ухваленням нового судового рішення апеляційним судом.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Судом встановлено, що виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , який виданий Голосіївським районним судом міста Києва 12 січня 2021 року, на виконанні у відділі державної виконавчої служби не перебуває, його відсутність унеможливлює належне звернення судового рішення до виконання, за твердженням ОСОБА_2 він втрачений, з повідомлення старшого державного виконавця Голосіївського РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 8 квітня 2021 року вбачається, що на виконання ОСОБА_2 подавала копію виконавчого листа, а не його оригінал, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не закінчився, а відтак заява про видачу дубліката виконавчого листа підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не надано належних доказів у підтвердження втрати оригіналу виконавчого листа чи відсутності існування виконавчих проваджень за вказаним виконавчим листом, колегія суддів вважає безпідставними, так як відомостей, що оригінал виконавчого листа пред`являвся до виконання або перебуває на виконанні, матеріали справи не містять, а ОСОБА_1 не надано.

Також колегією суддів встановлено, що на час апеляційного розгляду на виконанні перебуває саме дублікат виконавчого листа, виданий Голосіївським районним судом міста Києва на підставі ухвали суду від 14 липня 2021 року, а не оригінал виконавчого листа, тому права боржника ОСОБА_1 не є порушеними.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 14 липня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на непрацездатну матір.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 14 липня 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа на виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 січня 2020 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк