Справа № 157/1036/20
Провадження №2/157/23/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання - Вавдіюк Т.О.,

позивачки - ОСОБА_1 ,

представника позивачки - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, з якою проживає дитина,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом, у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліменти на її утримання у розмірі 1200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування вимог зазначає, що 6 листопада 2017 року між нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб. Від шлюбу є дочка ОСОБА_5 . Її матеріальне становище не дозволяє самостійно утримувати неповнолітніх дітей (є ще син ОСОБА_7 від попереднього шлюбу), оскільки вона не працює та не має постійного доходу, а також перебуває у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_5 до трирічного віку. Вважає, що для забезпечення мінімальних потреб дитини з відповідача необхідно стягувати аліменти у розмірі не менше 1500 гривень до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з доглядом за дитиною і відсутністю у неї самостійного заробітку, відповідач зобов`язаний платити аліменти і на її утримання. Дочка проживає з нею, і вона не має можливості працювати внаслідок догляду за дитиною. Відповідач добровільно коштів на її утримання також не надає. Останній є працездатним і має можливість працювати та утримувати її до досягнення дитиною трьох років. Вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її утримання у розмірі 1200 гривень.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Клубук О.П. просить у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання своєї дочки. Позивачка отримує державну допомогу на дитину та знаходиться у відпустці по догляду за дочкою до досягнення дитиною трьох років і такі відпустки є оплачуваними. Відповідач особисто хоче придбавати все необхідне для дитини, оскільки позивачка, на його думку, аліменти буде витрачати не за призначенням. Аліменти на утримання позивачки ОСОБА_3 не має можливості платити, оскільки доходів жодних не отримує. Позивачка є особою працездатного віку, отримує доходи і може себе прогодувати. Позивачка не зазначає, скільки особистих коштів вона витрачає на утримання спільної з відповідачем дитини на один місяць, що має дуже важливе значення для визначення розміру аліментів.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Мазурик П.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з викладених у позовній заяві підстав, окрім того, позивачка пояснила, що відповідач кошти на утримання його дочки ОСОБА_5 не надає, лише у серпні 2020 року після пред`явлення нею до суду позову про стягнення аліментів на утримання дитини купив дочці ляльку, декілька разів давав останній цукерки, банани, один раз купив костюмчик і черевички, при цьому речі він купив маленькі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник - адвокат Клубук О.П. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали з наведених у відзиві на позов підстав і відповідач ОСОБА_3 пояснив, що утримує дитину по мірі можливості, не в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини, про які просить позивачка, адже не працює, достатньо доходів не має, а йому ще необхідно поповнювати мобільний рахунок і, окрім того, не має можливості платити аліменти на утримання дружини.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ще одна дитина, про що відповідач у судовому засіданні не заперечив.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, сторони у справі як батьки малолітньої дочки ОСОБА_5 зобов`язані утримувати її до досягнення нею повноліття.

Малолітня дочка сторін ОСОБА_5 проживає з матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 .

Позивачка не працює, та її дохід, як вона пояснила в судовому засіданні, складається з допомоги при народженні дитини, тимчасових підробітків у літній період, коли можна збирати ягоди, та з періодичної реалізації нею продуктів домашнього господарства.

Відповідач ОСОБА_3 матеріальну допомогу на утриманні своєї малолітньої дочки ОСОБА_5 не надає.

Між сторонами немає домовленості про розмір і порядок сплати аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 .

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

У відповідності до частин 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням вимог ст. 184 СК України, суд дійшов висновку, що розмір аліментів за заявою позивачки (одержувача аліментів) належить визначити у твердій грошовій сумі.

При визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача, який на обліку у центрі зайнятості як безробітний не перебуває, не працює, однак є працездатним, інших утриманців не має, стан його здоров`я, який є задовільним, та стан здоров`я дитини, який також є задовільним, матеріальне становище дитини та потреби її в їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, і дійшов висновку, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дочки належить задовольнити повністю, та стягувати з ОСОБА_3 аліменти на утримання його малолітньої дочки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім, і відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст. 7 СК України.

Суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дочки щомісячно в розмірі 1500 грн. Як вбачається з пояснень останнього у судовому засіданні, він також хотів би сам доглядати дитину ОСОБА_5 і міг би при цьому її утримувати.

Згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що він надає матеріальну допомогу на утримання своєї дочки ОСОБА_5 .

За змістом ч. 2 ст. 181 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі за домовленістю між батьками.

З урахуванням зазначеного положення закону, суд дійшов висновку, що посилання відповідача на придбання його малолітній дочці одягу, не звільняє його, за відсутності домовленості між ним та позивачкою, від обов`язку матеріально утримувати дочку, тобто надавати останній утримання у грошовій формі. Крім того, як пояснила у судовому засіданні позивачка, придбання одягу дитині мало місце після її звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки, що відповідачем жодними доказами не спростовано, як і не надано ним доказів того, окрім як визнання такої обставини самою позивачкою, що він такий одяг дочці купував і надав.

Як встановлено у судовому засіданні, домовленості між сторонами щодо утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Частинами 2, 4, 6 ст. 84 СК України передбачено, що дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

З урахуванням вищенаведених обставин щодо майнового стану відповідача, який не працює, та беручи до уваги, що позивачкою не доведено можливості відповідача сплачувати аліменти і на її утримання, суд дійшов висновку, що у задоволені позову у цій частині належить відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, і з огляду на те, що позивачка при подачі позову до суду від сплати судового збору звільнена, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840 гривень 80 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Любешівським РВ УМВС України у Волинській області 10 липня 2009 року) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в межах стягнення суми платежу аліментів на утримання дитини за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Любешівським РВ УМВС України у Волинській області 10 липня 2009 року) в дохід держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Апеляційна скарга подається через Камінь-Каширський районний суд Волинської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Дата виготовлення повного тексту рішення - 26 лютого 2021 року.

Головуючий: О. В. Антонюк