Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2021 Справа №607/27859/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

у складі головуючого судді Грицай К.М.,

за участю секретаря судового засідання Стус К.І.,

учасників справи: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Бурка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Кашанська Марія Іванівна про визнання недійсним договору дарування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Кашанська Марія Іванівна про визнання недійсним договору дарування від 23.06.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань ОСОБА_2 за Кредитним договором № 53/08-кі від 23.09.2008 року АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» у червні 2014 року звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою про стягнення заборгованості. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.03.2015 року в справі № 607/9592/14-ц, залишеним без зміну ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 24.06.2015 року було задоволено позов АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів. 23.06.2015 року приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу Кашанською Марією Іванівною посвідчено договір дарування за реєстровим № 418 року згідно якого ОСОБА_2 подарував належну йому частку у вказаному житловому будинку ОСОБА_3 , тобто своєму сину. Отже, з наведеного вбачається, що оспорюваний правочин був укладений 23.06.2015 року, тобто за день до набрання чинності судовим рішенням про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 53/08-кі від 23.09.2008 року (24.06.2015 року). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13.04.2016 року вказані судові рішення було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.05.2019 року у задоволенні позову АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором та зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів відмовлено. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 02.10.2019 року в справі № 607/9592/14-ц позов АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» заборгованість за кредитним договором № 53/08-кі від 23.09.2008 року в сумі 279349, 41 дол. США та 2055, 38 грн. пені. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 9135 грн. судових витрат. На примусове виконання вищевказаного рішення Тернопільським міськрайонним судом 23.10.2019 року видано виконавчий лист № 607/9592/14-ц, який Банком було пред`явлено на виконання приватному виконавцю виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. 14.11.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60604472 на підставі виконавчого листа № 607/9592/14-ц, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 23.10.2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь AT «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» заборгованості за кредитним договором № 53/08-кі від 23.09.2008 року у сумі 279349, 41 дол. США та 2055,38 грн. пені, 9 135,00 грн. судового збору. В рамках виконавчого провадження № .11.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_2 . З останньої вбачається, на праві власності ОСОБА_2 належить 12/100 житлового будинку загальною площею 661,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . З врахуванням наведеного просить суд задовольнити позовні вимоги та визнати вищевказаний договір дарування недійсним.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 грудня 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження.

09 липня 2020 року протокольною ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області задоволено клопотання представника ТзОВ «ФК «Морган Капітал» та замінено позивача у справі з АТ «Креді Агріколь Банк» на його правонаступника ТзОВ «ФК «Морган Капітал».

16 грудня 2019 року ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву представника Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» Ільків С.М. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Кашанська Марія Іванівна про визнання недійсним договору дарування задоволено частково та заборонено ОСОБА_3 відчужувати нерухоме майно, а саме 12/100 житлового будинку загальною площею 661,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (нежитлове приміщення загальною площею 80,1 кв.м.), яке йому належить на праві власності; у задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

20 січня 2020 року третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Кашанською М.І. подано письмові пояснення, у яких вказує на те, що всі документи, які були їй, як нотаріусу, подані сторонами, для вчинення нотаріальних дій посвідчення договору дарування нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , відповідали вимогам, встановленим у ст. 319 ЦК України та ст. 47 ЗУ «Про нотаріат». Просила справу розглядати за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бурко О.В. 20 березня 2020 року подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Крім того, вказує на те, що кредит забезпечений іпотекою нерухомого майна. Позивач у своєму позові не довів належними та допустимими доказами актуальної ринкової вартості предмету іпотеки на час подання позову, а обгрунтував свої висновки стосовно начебто недостатності коштів для виконання судового рішення припущеннями. Також, як встановлено у рішенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2017 року у справі № 607/2831/16-ц, на момент укладення договору дарування, ОСОБА_2 , окрім переданого в іпотеку банку нерухомого майна, володів й іншим нерухомим майном, при цьому жодних дій щодо його відчуження він не вчиняв. В момент вчинення правочину ОСОБА_2 не знав про судове рішення про стягнення з нього боргу, оскільки в момент укладення договору дарування такого судового рішення не існувало. Крім того, вказує на те, що рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором набрало законної сили лише у 2019 році, тобто через три роки після укладення договору дарування, що вже саме по собі не дає підстав вважати його фіктивним.

У своїй відповіді на відзив від 27 березня 2020 року представник позивача АТ «Креді Агріколь Банк» - адвокат Ільків С.М. не погоджується з відзивом на позовну заяву та вважає його необґрунтованим, безпідставним та таким, що не базується на фактичних обставинах справи та нормах матеріального права. Як вбачається із додаткових угод до Договору іпотеки, заставна вартість предмета іпотеки становить 2638752,00 грн., а тому ОСОБА_2 усвідомлював, що вартість предмета іпотеки не покриє суму боргу станом на момент укладення оспорюваного договору. Відповідач був обізнаний про ухвалення рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.03.2015 року, оскільки саме за його скаргою було розпочато апеляційне провадження під час якого було вчинено оспорюваний договір дарування.

Крім того, 09 липня 2020 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бурком О.В. подав письмові пояснення, у яких він вказує, що під час перебігу даної справи відбулись події, які мають істотне значення для її правильного вирішення, а саме: право вимоги за кредитним договором № 53/08Кі від 23 вересня 2008 року та право вимоги за договором іпотеки укладеним між АТ «Індустріально-експортний банк» і ОСОБА_2 у якості забезпечення виконання зобов`язань останнього за вказаним кредитним договором 29 травня 2020 року було відступлено на користь ТОВ «ФК «Морган Капітал». Користуючись своїм правом іпотекодержателя, ТОВ «ФК «Морган Капітал» звернуло стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб, шляхом набуття майна у власність. Таким чином, після фактичного відступлення права вимог за кредитним та іпотечним договорами ПАТ «Креді Агріколь Банк» втратив право на судовий захист у правовідносинах між ним та відповідачем ОСОБА_2 . Також, вказує на те, що ОСОБА_2 04 березня 2016 року припинив підприємницьку діяльність, про що було внесено відомості до ЄДРПОУ, тобто ще до моменту позасудового врегулювання, відтак з моменту припинення його державної реєстрації, як суб`єкта господарювання і на момент завершення позасудового врегулювання він був іпотекодавцем фізичною особою, а відтак на вказані правовідносини поширюються вимоги ч. 6 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку».

У своїх поясненнях від 21 серпня 2020 року представник позивача ТзОВ «ФК «Морган Капітал» Дубовий А.М. звертає увагу суду на те, що відповідно до п. п. 1, 2 Розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом. Цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону. Тобто, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» введено в дію 04.02.2019 року, а договір іпотеки між ОСОБА_2 та АТ «Індустріально-Експортний банк» укладено 23.09.2008 року, тобто до введення такого закону в дію, що унеможливлює поширення його дії на спірні правовідносини.

Представник позивача ТзОВ «ФК «Морган Капітал» Дубовий А.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бурко О.В. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, оскільки жодних доказів, які підтверджують фіктивність укладеного 23.06.2015 року договору дарування позивач не надав. Крім того, в судовому засіданні не доведено, що після укладення оспорюваного договору відповідач ОСОБА_2 став неплатоспроможний та актуальна вартість іпотечного майна не зможе покрити заборгованість за кредитним договором, у зв`язку з чим рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.10.2019 року не буде виконане.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Кашанська М.І. в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Між відповідачем ОСОБА_2 та АТ «Індустріально-експортний банк» правонаступником якого є ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», укладений Кредитний договір № 53/08-кі від 23.09.2008 року, за умовами якого банк відкрив позичальнику кредитну не відновлювальну лінію на загальну суму 330000 доларів США до 15 липня 2021 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 23 вересня 2008 року між АТ «Індустріально-експортний банк» та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки, предметом якого є нежитлове приміщення загальною площею 109,3 кв.м., яке розташоване по АДРЕСА_1 . Предмет іпотеки визначили заставну вартість предмета іпотеки на дату укладення цього договору в сумі 3 298 440,00 грн., виходячи з ринкової вартості об`єкта.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань ОСОБА_2 АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» у червні 2014 року звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою про стягнення заборгованості.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.03.2015 року в справі № 607/9592/14-ц, яке залишено без зміну ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 24.06.2015 року було задоволено позов АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13.04.2016 року вказані судові рішення було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.05.2019 року у задоволенні позову АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором та зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів відмовлено.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 02.10.2019 року в справі № 607/9592/14-ц рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.05.2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» заборгованість за кредитним договором № 53/08-КІ від 23.09.2008 року в сумі 279349, 41 дол. США та 2055, 38 грн. пені. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.05.2019 року залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_2 9135 грн. судових витрат.

14.11.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60604472 на підставі виконавчого листа № 607/9592/14-ц, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 23.10.2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь AT «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» заборгованості за кредитним договором № 53/08-КІ від 23.09.2008 року у сумі 279349,41 дол. США та 2055,38 грн. пені, 9135, 00 грн. судового збору.

В ході виконавчого провадження відповідачем ОСОБА_5 приватному виконавцю надано декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи із зазначенням про наявність у боржника нерухомого та рухомого майна та інших доходів.

23 червня 2015 року ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 було укладено договір дарування нежитлового приміщення, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Кашанською Марією Іванівною за реєстровим № 418, предметом якого є нерухоме майно 12/100 частин житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (нежитлове приміщення загальною площею 80,1 кв.м.), реєстраційний номер нерухомого майна 01, що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 189412916 від 19.11.2019 року.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 39546180, станом на 23.06.2015 року, відомості щодо будь-яких заборон стосовно указаного вище об`єкту нерухомого майна, житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні.

Судом встановлено, що згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 травня 2017 року за ОСОБА_2 визнано право власності на приміщення площею 101,9 кв м по АДРЕСА_2 ; приміщення площею 109,3 кв.м. по АДРЕСА_1 .

Положеннями ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно ст. 717 цього Кодексу за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторони не вчиняють жодних дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування жодних наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань за договором; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Як передбачено ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину недійсним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Ознака вчинення правочину лише для виду повинна бути властива діям обох сторін. Якщо одна сторона діяла лише для виду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року № 6-197цс14.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) викладено правовий висновок про те, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку).

Відповідно до правових висновків, викладених Верховним Судом у постановах від 17 липня 2019 року у справі № 299/396/17, провадження № 61-26562св18, від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17, провадження № 61-2761св19, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину.

При цьому та обставина, що правочин із третьою особою, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства.

Боржник не є абсолютно вільним у обранні варіантів власної поведінки, його дії не повинні призводити до такого стану, у якому він ставатиме неплатоспроможним перед своїми кредиторами.

Верховний Суд вказав, що вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсним правочину внаслідок укладення договору, зміст якого суперечить ЦК України, враховується наступне: 1) відповідач відчужив майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості; 2) майно відчужене на підставі безвідплатного договору; 3) майно відчужене на користь близького родича; 4) після відчуження спірного майна у відповідача відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором.

Так, позивачем доведено та не оспорюється сторонами, що відповідач відчужив майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості; майно відчужене на підставі безвідплатного договору; майно відчужене на користь близького родича.

Проте, позивачем не було обґрунтовано у позовній заяві та в судове засідання на підтвердження заявлених вимог не подано належних та допустимих доказів наявності умислу обох сторін правочину приховати справжні наміри його укладення, а саме, що відповідачі вчинили оскаржуваний правочин лише для виду та що даний договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, зокрема, не встановлено, що дарувальник продовжує користуватись даним приміщенням, несе витрати на його утримання, а обдарований не використовує дане нерухоме майно.

У даному випадку судом враховано, що виконання кредитного договору було забезпечено іпотекою, яка на час звернення позивача із позовом про стягнення заборгованості за кредитом, не була припинена. На момент здійснення безоплатного відчуження спірного майна право вимоги позивача до відповідача ОСОБА_5 за про стягнення суми простроченого зобов`язання договором позики не було встановлено та рішення суду не було ухвалено.

Також, позивачем не доведено належними та допустимими доказами недобросовісність дій відповідачів, зокрема, що після укладення спірного правочину боржник став неплатоспроможний, у нього відсутнє інше нерухоме та рухоме майно, на яке може бути звернуто стягнення, що дійсна вартість іпотечного майна, яким забезпечене виконання зобов`язання за кредитним договором від 23 вересня 2008 року менша суми грошового зобов`язання на підставі рішення суду.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що договір дарування був направлений на реальне настання правових наслідків, крім того, під час укладення договору дарування не існувало будь-яких заборон щодо відчуження нерухомого майна, яке є предметом договору та належало на праві власності ОСОБА_2 .

Поряд з тим, заперечення представника відповідача про те, що після звернення стягнення на іпотечне майно у позасудовий спосіб» шляхом набуття майна у власність іпотекодержатель ТОВ «ФК «Морган Капітал» втратив право на судовий захист у правовідносинах між ним та відповідачем ОСОБА_2 суд не бере до уваги як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки п. п. 1, 2 Розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом. Цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.

Враховуючи те, що судом не встановлено, що вищезазначений правочин був укладений з метою уникнення звернення стягнення на майно, належне ОСОБА_2 , тобто всупереч інтересам позивача, суд приходить до висновку, що прав позивача не порушені відповідачем, а тому, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Кашанська Марія Іванівна про визнання недійсним договору дарування слід відмовити.

В силу ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

З огляду на вимоги ч. 9 ст. 158 ЦПК України, суд вважає за необхідне скасувати вижиті судом заходи забезпечення позову, які зберігають свою дію до набрання рішенням суду законної сили.

Керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Кашанська Марія Іванівна про визнання недійсним договору дарування відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову у виді заборони відчуження нерухомого майна, а саме 12/100 житлового будинку загальною площею 661,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (нежитлове приміщення загальною площею 80,1 кв.м.), яка на праві власності належить ОСОБА_3 .

Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання рішенням суду законної сили.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 22 лютого 2021 року на 14 год. 30 хв.

Відповідачу ОСОБА_2 подати докази що розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал», місцезнаходження вул. Набережно-Рибальська, 3, прим. 139, м. Київ, 04176.

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_3 , НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_4 , НОМЕР_2 ).

Третя особа: приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Кашанська Марія Іванівна місце знаходження: вул.Руська,50, м. Тернопіль.

Повний текст судового рішення складено 22 лютого 2021 року.

Головуючий суддяК. М. Грицай