КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Київ

справа № 753/3769/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Приватний нотаріус Кагарлицького районного нотаріального округу Київської області Воловенко Раїса Павлівна, Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності в порядку спадкування,

встановив:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Приватний нотаріус Кагарлицького районного нотаріального округу Київської області Воловенко Раїса Павлівна, Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності в порядку спадкування.

Не погоджуючись з рішенням, 01 листопада 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка подана після закінчення строків, установлених статтею 354 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 листопада 2021 року витребувано матеріали даної цивільної справи № 753/3769/18, оскільки апеляційна скарга подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції та матеріали цивільної справи відсутні, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання про дотримання скаржником положень ст.354 ЦПК Українищодо строків оскарження судового рішення та наявності підстав для їх поновлення.

16 листопада 2021 року до Київського апеляційного суду надійшли матеріали вказаної цивільної справи № 753/3769/18.

В апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, посилаючись на те, що копію оскаржуваного рішення вона отримала 11 вересня 2021 року. При цьому посилалась на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року № 540-ІХ, за змістом якого процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину, датою введення якого визначено 12.03.2020 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 листопада 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали - для подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження.

16 грудня 2021 року ОСОБА_1 подала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження посилалась на те, що причиною затримки з поданням скарги була хвороба апелянта, саме на день засідання суду про, що суддю було вчасно повідомлено з наданням відповідної довідки, але 16.07.2021 року відбулось засідання суду. Також причинами затримки була відсутність рішення суду в друкованому вигляді для отримання його копії на руки незважаючи на звернення апелянта про можливість цього отримання, також до 11 вересня 2021 року в Єдиному державному реєстрі судових рішеньрішення суду було відсутнє, що унеможливило вчасно підготувати скаргу. Зазначає, що в цей період вона була безробітною, що підтверджено виписками Пенсійного фонду, а тому не мала коштів на отримання правничої допомоги. Обмеження, які були введені в зв`язку з карантином (проїзд лише вакцинованих у громадському транспорті), теж обмежили права та можливість апелянта звернутись вчасно до суду за копією рішення, отримати правову допомогу та роз`яснення, що в сукупності й призвело до затримки з поданням скарги.

Вказує, що у зв`язку з вищезазначеними обставинами вона не встигла подати скаргу в місячний термін, тому просить суд подовжити строк подачі скарги.

Посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 pоку № 540-ІХ, просить врахувати ці вимоги Закону при поновлені строку подання скарги.

Однак, зазначені обставини не можуть бути визнані судом поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження рішення, враховуючи наступне.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: зокрема, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Частиною 1 статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинно містити обґрунтування причин поважності пропуску цього строку та зазначення доказів на підтвердження таких причин.

Поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення скарги стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, що не залежать від волі особи.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку з поважних причин.

Саме на скаржника покладено обов`язок доведення наявності в нього об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав на оскарження судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що рішення ухвалено Дарницьким районним судом м. Києва 16 липня 2021 року.

Копію рішення Дарницького районного суду м. Києва було надіслано на поштову адресу відповідача 16.07.2021 року, про що свідчить супровідний лист (т.2, а.с. 26).

Однак в матеріалах справи відсутні докази отримання скаржником копії рішення суду.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що повний текст рішення надіслано судом: 31.08.2021, зареєстровано: 31.08.2021, оприлюднено: 01.09.2021.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що копію оскаржуваного рішення вона отримала 11 вересня 2021 року.

Враховуючи положення ст. 354 ЦПК України, ОСОБА_1 має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга була подана протягом тридцяти днів з дня вручення їй повного рішення суду.

З огляду на вищевикладені вимоги ст. 354 ЦПК України, оскільки ОСОБА_1 отримала копію повного рішення суду 11 вересня 2021 року, то останнім днем подання апеляційної скарги є 11 жовтня 2021 року.

Однак, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернулась лише 01 листопада 2021 року, пропустивши строк, встановлений ст. 354 ЦПК України.

Матеріали справи не містять доказів, які підтверджують неможливість звернення до суду з апеляційною скаргою у строк, встановлений ст. 354 ЦПК України, у період, що перевищує 30 днів з дня отримання копії оскаржуваного рішення суду, а саме з 12 жовтня 2021 року по 01 листопада 2021 року.

Посилання на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ є безпідставним, оскільки на даний час діє інша редакція цього Закону.

17 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року №731-IX, яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу та Кодексу адміністративного судочинства України.

Указаним Законом законодавець по-іншому врегулював питання процесуальних строків під час дії карантину, які були продовжено на строк дії карантину Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ, який набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Так, відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 18 червня 2020 року № 731-IX, пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України викладено в такій редакції: «під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

В подальшому Кабінетом Міністрів України приймалися рішення щодо чергового послаблення карантинних обмежень і запроваджено модель адаптивного карантину за умови дотримання протиепідемічних заходів.

Отже, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Однак, ОСОБА_1 в заяві про поновлення строку та апеляційній скарзі не зазначено причин, що зумовлені обмеженнями впровадженими у зв`язку з карантином та не подано до доказів неможливості учинення конкретної процесуальної дії, які були б обумовлені карантинними обмеженнями.

Таким чином, саме по собі посилання заявника на необхідність поновлення процесуального строку у зв`язку із запровадженням карантину є необґрунтованим, та суперечить принципу добросовісного користування наданими законом процесуальними правами.

Посилання ОСОБА_1 на обмеження, які були введені в зв`язку з карантином (проїзд лише вакцинованих у громадському транспорті) також є безпідставними, оскільки такі обмеження почали діяти в межах міста Києва з 01 листопада 2021 року, тобто в день, коли ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Таким чином, вказані причини пропуску строку не можуть бути підставою для його поновлення, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують неможливість звернення до суду з апеляційною скаргою у період, що перевищує 30 днів з дня отримання копії оскаржуваного рішення суду, а саме з 12 жовтня 2021 року по 01 листопада 2021 року.

Посилання на відсутність коштів на отримання правничої допомоги для підготовки апеляційної скарги не можуть бути визнані поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки скаржником не доведено, що своєчасне пред`явлення скарги було неможливим або утрудненим, пов`язане з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, що не залежало від її волі.

При цьому, матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_1 до адвоката за правовою (правничою) допомогою з метою складення апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, клопотання про поновлення строку не містить поважних та обґрунтованих підстав, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин для подання апеляційної скарги в установлений законом строк, тому підстави для поновлення строку відсутні.

На будь-які інші поважні причини пропуску строку скаржник не посилалась.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначена конвенційна норма зобов`язує щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, єспл, від 18 жовтня 2005 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо, зокрема, наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 358 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Приватний нотаріус Кагарлицького районного нотаріального округу Київської області Воловенко Раїса Павлівна, Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.