Провадження № 2/756/2736/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2021 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Тихої О.О.,

секретаря судового засідання Сілантьєвої В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Сідоренко Сергій Петрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Костюк Я.Р., звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначає, що 03.10.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис №4059 про стягнення з неї як з боржника за кредитним договором №1821/07 від 19.12.2007, укладеним з Закритим акціонерним товариством "Акціонерний комерційний Промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором у розмірі 125330,07 грн., яка утворилась за період з 01.06.2017 року по 01.06.2020 року.

Вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України, а отже наявні всі підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню, з огляду на наступне. Так, нотаріусом перед вчиненням оскаржуваного виконавчого напису не був перевірений факт відступлення Акціонерним Комерційним «Промислово-інвестиційний Банк» права вимоги за кредитним договором 1821/07 відповідачу ТОВ «Кредитні ініціативи», виконавчий напис вчинено без повідомлення позивача, що позбавило її можливості надати заперечення з цього приводу.

Приватний нотаріус Личук Т.В. не перевірив безспірність суми боргу за кредитним договором №1821/07 від 19 грудня 2007 року, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. При цьому нотаріусом не враховано, що пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 - визнано незаконним та нечинним. Крім того, безспірність заборгованості спростовується наявністю рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27.06.2017 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1821/07 від 19.12.2007 р., яким у задоволені позову відмовлено з тих підстав, що позивачем ТОВ «Кредитні ініціативи» не доведено факту переходу до нього прав вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №1821/07 від 19.12.2007 р., укладеним між ЗАТ «Акціонерний Комерційний Промислово-Інвестиційний Банк» та ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, позивач просила задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 30.12.2020 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду.

26.01.2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, з наступних підстав. Вважає, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису безспірність заборгованості була доведена у встановленому законодавством порядком, оскільки безспірність заборгованості боржника перед стягувачем, як передумова для вчинення виконавчого напису нотаріуса, підтверджується виключно шляхом надання стягувачем документів, визначених Переліком документів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Крім того, навіть наявність під час вчинення виконавчого напису судового спору про стягнення заборгованості не свідчить про спірність кредитної заборгованості та не є підставою для задоволення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Щодо того, що нотаріусом перед вчиненням оскаржуваного виконавчого напису не було встановлено, чи дійсно Акціонерний Комерційний «Промислово-інвестиційний Банк» відступив право вимоги за кредитним договором 1821/07 на користь відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» зазначає, що вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки відповідач перед вчиненням виконавчого напису надав нотаріусу на ознайомлення документи, які підтверджували факт здійснення відступлення Акціонерним Комерційним Промислово-інвестиційним Банком права вимоги на користь Відповідача.

Додатково зазначає, що всупереч твердженням ОСОБА_1 про те, що відповідач не повідомляв її про наявність заборгованості та намір захистити свої порушені права, 12.08.2020 року на останню відому відповідачу адресу було надіслано повідомлення про порушення основного зобов`язання (код трекінгу - 269), проте вказане повідомлення не було отримане позивачем.

Щодо тверджень позивача про відсутність правових передумов для вчинення виконавчого напису нотаріуса, у зв`язку з визнанням постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 незаконним та нечинним пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (Перелік), зазначає, що станом на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса вказана постанова не була належним чином виконана, а відповідно Перелік не був скасований, таким чином у нотаріуса були всі правові підстави для здійснення вказаного виконавчого напису.

Крім того, відповідач заперечує проти заявленого орієнтовного розрахунку витрат на правову допомогу, оскільки вважає такий розрахунок явно завищеним та таким, що не є співрозмірним зі складністю справи.

03.02.2021 року представником позивача - адвокатом Костюк Я.Р. до суду направлена відповідь на відзив, у якому остання зазначає, що доводи представника відповідача про направлення ОСОБА_1 повідомлення про порушення основного зобов`язання з вимогою щодо сплати заборгованості та попередження щодо наслідків, у разі її не виконання, не підтверджені об`єктивними доказами.

Вказує на те, що встановлення факту відступлення ТОВ «Кредитні ініціативи» прав вимоги за кредитним договором є обов`язковою умовою при визначенні безспірності боргу при видачі виконавчого напису, проте нотаріусом вказані дії виконані не були.

Позивач та її представник вважають безпідставними доводи відповідача з приводу того, що станом на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 не була належним чином виконана, а Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, був чинним, оскільки вказаною постановою Київського апеляційного адміністративного суду Постанову Кабінету міністрів України №662 від 26.11.2014 року в частині віднесення кредитних договорів до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, визнано незаконною та нечинною з моменту її прийняття, а відповідні зміни внесені у законодавство.

Представник позивача надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку.

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Сідоренко С. П. надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

19.12.2007 р. між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) укладено договір про іпотечний кредит №1821/07 про надання кредиту у сумі 200000,00 грн., з кінцевим строком погашення до 10.12.2017 року та процентною ставкою 15 процентів річних /а.с.28-33/.

21.08.2008 року Договором про внесення змін №806/08 до пункту 2.2 Договору про іпотечний кредит №1821/07 від 23.05.2007 року внесені зміни в частині розміру відсоткової ставки, яку збільшено до 18 процентів річних /а.с.34/.

03.10.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис №4059 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» суми заборгованості у розмірі 125330,07 грн., яка утворилася за період з 01.06.2017 по 01.06.2020 і складається з наступного: 47916,56 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 74866,15 грн. - прострочена заборгованість за відсотками та комісією; 1047,36 грн. - строкова заборгованість відсотками та комісією та 1500,00 грн. - сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису /а.с.24/.

У тексті виконавчого напису зазначено, що ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на підставі Договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012 року відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги, зокрема за кредитним договором №1821/07, укладеним з ОСОБА_1

03.12.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Сидоренком С.П. відкрито виконавче провадження на підставі вищевказаного виконавчого напису нотаріуса (ВП №63802242) /а.с.21-23/.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сидоренком С.П. від 03.12.2020 року накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 /а.с.27/.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно п.19 ст.34 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Згідно ст.87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, п.п.3.2, 3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до пунктів 1 та 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання; для одержання виконавчого напису на підставі іпотечних договорів, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, стягувачем подаються наступні документи: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів (далі - Перелік), за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Постановою Кабінету Міністрів України, №662 від 26.11.2014 року внесено зміни до вказаного Переліку та доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом « Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», відповідно до якого для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору;б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.»

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14, яку ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, залишено без змін, визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Отже, на момент вчинення виконавчого напису набрало чинності судове рішення, яким визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України, №662 від 26.11.2014 року, якою доповнено Перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Вказана обставина дає змогу дійти висновку про те, що вчинений виконавчий напис для стягнення боргу з позивача вчинений на правочині, що не передбачає звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів, оскільки на момент його вчинення зміни до Переліку, якими було запроваджено можливість вчинення виконавчих написів по стягненню заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, було визнано нечинними судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Крім того, слід зазначити, що урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Представником відповідача надано копію повідомлення № L31AB-6 від 01.06.2020, яке нібито направлялося 12.08.2020 року на адресу боржника ОСОБА_1 , про порушення нею зобов`язань за іпотечним кредитом та необхідність усунення вказаних порушень, на останню відому адресу позивача: АДРЕСА_1 . На підтвердження вказаного факту відповідачем долучено роздруківку пошукової форми з сайту ПАТ «Укрпошта», відповідно до якої поштове відправлення за №269 було відправлено 11.08.2020 року до м. Дубровиця, але 18.08.2020 року повернуто відправнику через невручення його адресату. Проте, з вказаної роздруківки неможливо встановити конкретну адресу, за якою здійснювалось відправлення, адресата, а також який саме документ було направлено. Викликає сумніви у тому, що вказаним відправленням направлялося саме повідомлення про усунення порушень з боку ОСОБА_1 умов кредитного договору ще й те, що лист-вимога ТОВ «Кредитні ініціативи» датований 01.06.2020 року, проте поштове відправлення згідно з трекінгом прийняте до відправки лише 11.08.2020 року. У зв`язку з наведеним суд критично оцінює доводи відповідача про те, що позивач повідомлялася про наявність заборгованості за кредитним договором та намір відповідача у позасудовому порядку, шляхом вчинення виконавчого напису, захистити свої порушені права.

Оскільки інші докази отримання позивачем (іпотекодавцем) вказаної вимоги банку (іпотекодержателя) в матеріалах справи відсутні, тому відповідачем не спростовані твердження позивача про те, що вона не отримувала вимогу стягувача про усунення порушень, а отже була позбавлена можливості висунути свої заперечення проти вимог відповідача на час вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що приватним нотаріусом Личуком Т.В. було порушено процедуру вчинення виконавчого напису в частині недотримання вимог п. 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Крім того, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16).

Враховуючи, що позивач (боржник, іпотекодавець) не була у встановленому законом порядку проінформована про наявність в неї заборгованості за кредитним договором та розмір вказаної заборгованості, строк, у який належить погасити існуючу заборгованість, а також наслідки її непогашення, суд приходить до висновку про те, що у даному випадку заборгованість, визначена у стягувачем у вимозі про усунення порушень, поданій нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не є безспірною.

Крім того, відповідачем на спростовано жодними доказами твердження позивача про відсутність доказів на підтвердження переходу до ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1821/07 від 19.12.2007 року, укладеним між АКПІБ «Промінвестбанк» та ОСОБА_1 .

Вказана обставина також свідчить про існування спору між сторонами щодо існуючої заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. за реєстраційним № 4059 від 03.10.2020 року.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити узв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів,.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн (а.с.10), за розгляд заяви про забезпечення позову 420,40грн (а.с.52), що разом становить 1261,20 грн., які підлягають стягненню з відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь позивача, на підставі ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Сідоренко Сергій Петрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4059, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем 03 жовтня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором №1821/07 від 19.12.2007 у розмірі 125330,07 грн. за період з 01.06.2017 року по 01.06.2020 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 261 (одна тисяча двісті шістдесят одна гривня) 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21.

Третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Сідоренко Сергій Петрович, місцезнаходження: Рівненська обл., м. Рівне, вул. Княгині Ольги, буд. 10-А.

Суддя О.О. Тиха