ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року м. Чернівці

Справа № 713/30/21

Провадження №22-ц/822/1195/21

Чернівецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Литвинюк І.М.,

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.,

секретар Герман Я.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, ОСОБА_2 ,

третя особа - Берегометська селищна рада (ОТГ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 01 листопада 2021 року, головуючий у І-й інстанції Кириляк А.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, ОСОБА_2 , третя особа - Берегометська селищна рада (ОТГ), про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №24-686/14-230 СГ від 21 лютого 2020 року про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність.

Вказував на те, що він зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 . У 2011 році написав заяву до сільської ради про надання йому в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 0,15 га, цільове призначення - сінокіс, яка розташована в с. Лопушна Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області.

26 грудня 2011 року дев`ята сесія VI скликання Долішньошепітської сільської ради прийняла рішення №66/09, яким рекомендовано громадянам виготовити проекти відведення земельних ділянок, оформити договори оренди земельних ділянок та провести їх державну реєстрацію у відділі Держкомзему у Вижницькому районі. Надано згоду (дозвіл) громадянам на користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення сінокоси, пасовища) в селах Долішній Шепіт, Лопушна, Лекечі на період з 02 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року. Оплату за користування стягувати згідно зі списком.

Відповідно до Архівного витягу №07-05/1/226 від 23 листопада 2020 року з Додатку до рішення дев`ятої сесії VI скликання Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №66/09 від 26 грудня 2011 року «Про стан оформлення договорів земельних ділянок сільськогосподарського призначення (сінокоси, пасовища)», виданого 26 листопада 2020 року, у Списку землекористувачів, які користуються (сінокіс та пасовище) по Долішньошепітській сільській раді під №458 зазначений він, ОСОБА_1 , цільове призначення земельної ділянки - сінокіс, населений пункт - Лопушна, площа згідно рішення - 0,1500 га.

На підставі зазначеного рішення на території Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області за межами с. Лопушна йому було виділено у користування земельну ділянку під сінокіс орієнтовною площею 0,15 га.

Навесні 2012 року надану земельну ділянку він розчистив від чагарників, за власні кошти вирівняв її та завіз перегній.

В подальшому, протягом 2011-2019 років, він відкрито користувався зазначеною земельною ділянкою та вчасно сплачував на рахунок Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області плату за користування нею, заборгованості немає, що підтверджується копіями довідок Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №57/07-03 від 23 листопада 2020 року та №95 від 24 лютого 2020 року.

Згідно погосподарських книг №08 за 2011-2015 роки, № об`єкту 0336-1 та №09 за 2016-2020 роки, № об`єкту 0317-1, що ведуться у виконавчому комітеті Долішньошепітської сільської ради, в графі 7.3. зазначено, що за ним, ОСОБА_1 , рахується земельна ділянка (сінокіс), площею 0,15 га, що підтверджується копіями сторінок зазначених погосподарських книг та копією довідки Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №57/07-03 від 23 листопада 2020 року .

Посилався на те, що у лютому 2020 року він дізнався, що невідома на той час особа протягом лютого 2020 року без його дозволу та відома оформила право власності на дві земельні ділянки загальною площею 0,25 га, яким присвоєно кадастровий номер №:02:001:0982, що розташовані за межами с. Лопушна на території Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, одна з яких, площею 0,15 га, була виділена йому в користування для сінокосу на підставі рішення дев`ятої сесії VI скликання Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №66/09 від 26 грудня 2011 року.

Зазначав, що 25 лютого 2020 року він звернувся в Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області із заявою, у якій просив надати інформацію про особу, якій без його відома передана у власність земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0982, якою він користується протягом 2011-2019 років.

11 березня 2020 року Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області надіслало йому листа №85/6-20, зі змісту якого вбачається, що «...Громадянину України надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення Державної власності із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Наказом Головного управління від 21 лютого 2020 року №24-686/14-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистою селянського господарства на території Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області та надано у власність земельну ділянку площею 0,25 га. з кадастровим номером :02:001:0982...».

Однак Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області не надало доказів проведення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

06 липня 2020 року він звернувся до Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області, у якій просив притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка протягом лютого-березня 2020 року підробила документи та без його дозволу та відома оформила право власності на дві земельні ділянки загальною площею 0,25 га, яким присвоєно кадастровий номер №:02:001:0982, за адресою с. Лопушна Вижницького району, одна з яких площею 0,15 га була виділена в користування йому згідно з рішенням від 2011 року для ведення сільського господарства. 06 липня 2020 року заява зареєстрована в Журналі єдиного обліку Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області №2883.

07 липня 2020 року за його заявою до ЄРДР за №0000007 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.358 КК України.

Постановою начальника сектору дізнання Вижницького ВП Кіцманського ВП ГТНП в Чернівецькій області Токаря Р.Т. від 31 липня 2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007 від 07.07.2020 року, закрито на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України».

Постановою начальника сектору дізнання Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області Токаря Р.Т. від 22 жовтня 2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007 від 07 липня 2020 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України».

Зі змісту зазначених постанов начальника СД Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області Токаря Р.Т. вбачається, що під час допиту голова Долішньошепітської сільської ради ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Долішній Шепіт Вижницького району Чернівецької області, повідомив, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0982 знаходиться за межами с. Лопушна Вижницького району та йому не відомо, хто саме займався оформленням приватизації даної земельної ділянки, яку було надано у власність ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області.

Під час допиту свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька м. Чернівці, повідомила, що згідно зі cт. 121 ЗК України вона скористалась своїм правом на виділення та приватизацію земельної ділянки, а саме написала клопотання до ГУ Держгеокадастру в Чернівецькій області щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташоване в адміністративних межах Долішньошепітської сільської ради, за межами населеного пункту. Після цього пройшла всі відповідні перевірки, отримала потрібні дозволи та приватизувала земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0982. Під час допиту свідок надала всі підтверджуючі документи на отримання даної земельної ділянки.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 21 лютого 2020 року №24-686/14-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області та надано у власність громадянці ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,25 га. з кадастровим номером :02:001:0982, що виключає подальше розслідування матеріалів даного кримінального провадження....».

Під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 07 липня 2020 року до ЄРДР за №0000007, встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою, якій Головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області надано у власність земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :02:001:0982, яка розташована за межами с. Лопушна на території Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, до складу якої входить і земельна ділянка площею 0,15 га, яка була надана йому в користування для сінокосу на підставі рішення дев`ятої сесії VI скликання Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №66/09 від 26 грудня 2011 року та якою він відкрито користувався та обробляв протягом 2011-2019 років.

Цим же рішенням було фактично надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки.

Вважав, що під час винесення Головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області наказу №24-686/14-20-СГ від 21 лютого 2020 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» не було враховано, що ОСОБА_2 перебуває на посаді Головного спеціаліста відділу договірної роботи Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, тобто наявний конфлікт інтересів; ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в м. Чернівці і ніякого відношення до населених пунктів Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, на території якої розташована спірна земельна ділянка, не мала , жодного разу там не була; на підставі рішення дев`ятої сесії VI скликання Долішньошепітської сільської и Вижницького району Чернівецької області №66/09 від 26 грудня 2011 року він відкрито користувався спірною земельною ділянкою протягом 2011-2019 років, обробляв її та сплачував орендну плату за неї; рішенням дев`ятої сесії VI скликання Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №66/09 від 26 грудня 2011 року йому був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки у користування, і дане рішення не скасоване, а отже є чинним; у оскаржуваному наказі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області взагалі не зазначено, чи була надана земельна ділянка в межах норм безоплатної приватизації; його право користування спірною земельною ділянкою не припинено у встановленому законом порядку, і його погодження ніхто не отримував; технічна документація виготовлялася третіми особами без виходу на земельну ділянку та без її обстеження, оскільки в іншому випадку було б встановлено, що спірна земельна ділянка знаходиться у його користуванні.

Отже, відповідачами у справі порушено порядок надання земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації, що обумовило незаконність видачі Головним управління Держгеокадастру у Чернівецькій області наказу №24-686/14-20-СГ від 21 лютого 2020 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_2 » та призвело до настання несприятливих наслідків для його прав, свобод та інтересів, зокрема позбавлення його права на завершення процедури відведення земельної ділянки у користування.

Просив визнати незаконним та скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №24-686/14-20-СГ від 21 лютого 2020 року про затвердження документації із землеустрою та надання у власність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , земельної ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером :02:001:0982, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами с. Лопушна на території Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, та стягнути судові витрати.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 01 листопада 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

На рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 01 листопада 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Посилається на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що у виконавця робіт ФОП ОСОБА_4 не було жодних підстав для повідомлення власника суміжної земельної ділянки ОСОБА_5 про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі через оголошення в газеті «Вижницькі обрії». Технічна документації виготовлялася третіми особами без виходу на земельну ділянку та без її обстеження, оскільки в іншому випадку було б встановлено, що спірна земельна ділянка знаходиться в його користуванні.

Судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що він протягом 2011 2019 років відкрито користувався спірною земельною ділянкою, ОСОБА_2 перебуває на посаді головного спеціаліста відділу договірної роботи ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області, проживає в м. Чернівці і ніякого відношення до населених пунктів Долішньошепітської сілької ради, на території якої розташована спірна земельна ділянка, не мала і немає, жодного разу там не була. Його право користування спірною земельною ділянкою не припинено у встановленому законом порядку, і його погодження ніхто не отримував.

На апеляційну скаргу ОСОБА_2 подала відзив, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду - залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області є правомірними, наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №24-686/14-230 СГ від 21 лютого 2020 року про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність винесений правомірно відповідно до вимог чинного законодавства.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що згідно з рішенням дев`ятої сесії VI скликання Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області прийнято рішення №66/09 26 грудня 2011 року рекомендовано громадянам виготовити проекти відведення земельних сіянок, оформити договори оренди земельних ділянок та провести їх державну реєстрацію у відділі Держкомзему у Вижницькому районі.

Також надано згоду (дозвіл) громадянам на користування земельними ділянками в селах: Долішній Шепіт, Лопушна, Лекечі сільськогосподарського призначення (сінокоси, пасовища) на період з 02 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року. Оплату за користування стягувати згідно зі списком, який додається.

Відповідно до Архівного витягу №07-05/1/226 від 23 листопада 2020 року з Додатку до рішення дев`ятої сесії VI скликання Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №66/09 від 26 грудня 2011 року «Про стан оформлення договорів земельних ділянок сільськогосподарського призначення (сінокоси, пасовища)», виданого 26 листопада 2020 року архівним відділом Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області, у списку землекористувачів, які користуються (сінокіс та пасовище) по Долішньошепітській сільській раді під №458 зазначений ОСОБА_1 , цільове призначення земельної ділянки - сінокіс, населений пункт - Лопушна, площа згідно рішення - 0,1500 га.

Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 про те, що згідно з погосподарськими книгами № 8 та № 9 від 2011 по 2020 рік та об`єкта № 336-1, № 317-1, за період 2011 по 2019 рік даний громадянин користувався земельною ділянкою орієнтовною площею 0,15 га для сінокосіння, сплачував за користування (заборгованості немає).

У відповіді Долішньошепітської сільської ради за № 57/07-03 від 23 листопада 2020 року вказано, що земельна ділянка, якою користується ОСОБА_1 , знаходиться на території Долішньошепітської сільської ради, за межами населеного пункту Лопушна, розпорядником даної земельної ділянки з наданням у власність чи користування є Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області.

В період 2011-2020 роки ОСОБА_1 сплачував за користування земельною ділянкою в банківських установах на рахунок Долішньошепітської сільської ради та отримував квитанції.

Відповідно до погосподарських книг за № 08 за 2011-215 роки, № об`єкту 0336-1 та № 09 на 2016- 2020 роки, № об`єкту 0317-1, що ведуться в виконавчому комітеті Долішньошепітської сільської ради, в графі 7.3. видно, що за ОСОБА_1 рахується земельна ділянка (сінокіс).

Також встановлено, що 18 листопада 2019 року ОСОБА_2 звернулася із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 0,25 га. для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення, державної форми власності, що розташована в адміністративних межах Долішньошепітської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області.

Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області видало наказ №24-1981/14-19-сг від 03 грудня 2019 року, яким надано ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, орієнтовний розмір земельної ділянки 0,25 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (01.03).

12 лютого 2020 року ОСОБА_2 подала заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 0,2500 га кадастровий номер № :02001:0982, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення, державної форми власності, що розташована в адміністративних межах Долішньошепітської сільської ради, Вижницькою району Чернівецької області. Додаток - проект землеустрою, витяг ДЗК, агрохімічний паспорт.

Наказом Головного управління від 21 лютого 2020 року № 24-686/14-20-СТ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області та надано у власність земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :02:001:0982.

Згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 лютого 2020 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :02:001:0982 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 21 лютого 2020 № 24-686/14-20-СТ.

Відповідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Згідно зі статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Частиною першою статті 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтями 118, 186-1 ЗК України.

Пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним, при цьому відповідний орган у випадку прийняття рішення про відмову у надані такого дозволу зобов`язаний належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Частиною дев`ятою статті 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до положень частин четвертої, п`ятої та шостої статті 186-1 ЗК України розробник проекту землеустрою подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Орган, зазначений в частині першій цієї статті, зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Згідно з частиною першою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються лише у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

У дозволі на виготовлення проекту землеустрою визначається лише приблизна площа земельної ділянки та орієнтовне місцезнаходження (наприклад, земельний масив, у межах якого вона буде знаходитись).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає інформацію щодо меж земельної ділянки та інформацію, важливу для визначення можливості використання земельної ділянки у той чи інший спосіб, зокрема перелік обмежень у використанні земельних ділянок (меж охоронних зон (наприклад, біля ліній електропередач), зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель); матеріали погодження проекту землеустрою тощо (стаття 50 Закону України «Про землеустрій»).

Дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет відведення. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати у власність в майбутньому.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року (справа № 688/2908/16-ц) звернула увагу, що відсутність договірних відносин між сторонами до моменту укладення договору не означає, що на переддоговірній стадії сторони не несуть жодних обов`язків по відношенню одна до одної. Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Отже, і на переддоговірній стадії сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. При цьому обов`язок діяти добросовісно поширюється на обидві сторони.

Так, може кваліфікуватися як недобросовісна така поведінка власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування), коли він необґрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не повідомляє чи несвоєчасно повідомляє про відмову у наданні дозволу або не наводить вичерпні мотиви такої відмови, надає дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду, необґрунтовано зволікає з розглядом проекту землеустрою щодо відведення, безпідставно відмовляє у його затвердженні і у той же час надає дозвіл на розробку проекту землеустрою та затверджує цей проект щодо іншої особи.

З іншого боку, якщо особа, отримавши дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сама зволікає з його розробкою та поданням на затвердження, вона цілком може очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі. Не вважатиметься добросовісною і поведінка особи, яка отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробила проект та подала його на затвердження, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду.

Отже, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Зазначений інтерес, у випадку формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту. Погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка раніше сформована на підставі проекту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою. За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок в межах встановлених норм (стаття 121 ЗК України), першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього відсутні законні перешкоди.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 подано до Головного управління Дергжгеокадастру у Чернівецькій області клопотання із викопіюванням, що зареєстроване за №Ф-2531/0/15-19 від 19 листопада 2019 року про надання дозволу на проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення, державної форми власності, що розташована в адміністративних межах Долішньошспітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області (за межами населеного пункту).

Головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій було направлено на адресу Долішньошепітської сільської ради листа №1930/0/16-19 щодо надання позиції про надання земельної ділянки у власність. Однак відповіді від сільської ради на адресу Головного управління не надходило.

В результаті розгляду звернення ОСОБА_2 не було підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, а тому Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області правомірно видало наказ №24-1981/14-19-сг від 03 грудня 2019 року, яким ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, орієнтовний розмір земельної 0,25 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства .

Процедура розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачем ОСОБА_2 була дотримана, а також погоджена у встановленому законодавством порядком.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірна земельна ділянка була надана ОСОБА_1 у користуванні у 2011 році, якою він постійно користувався, і його право користування спірною земельною ділянкою не припинено, є безпідставними, виходячи з наступного.

У силу частин другої, третьої, четвертої, шостої, десятої статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет оренди. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати в оренду в майбутньому. У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц (провадження № 14-301цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.

Звернення заінтересованої особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування за затвердженням проекту землеустрою є пропозицією цієї особи щодо визначення конкретного предмета оренди - земельної ділянки, конкретизованої у проекті землеустрою.

Затвердження проекту землеустрою щодо відведення ділянки засвідчує згоду власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування) із вибором предмета оренди - земельної ділянки, конкретизованої у проекті землеустрою.

Отже, внаслідок зазначених дій майбутніми орендарем та орендодавцем погоджується одна із умов майбутнього договору - земельна ділянка, яка стане предметом оренди.

Після цього сторони укладають договір оренди, в якому ними погоджується вже не тільки конкретна земельна ділянка, а і всі інші умови договору. З цього моменту виникають договірні правовідносини.

Рішенням дев`ятої сесії VI скликання Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №66/09 від 26 грудня 2011 року рекомендовано громадянам виготовити проекти відведення земельних ділянок, оформити договори оренди земельних ділянок та провести їх державну реєстрацію у відділі Держкомзему у Вижницькому районі. Надано згоду (дозвіл) громадянам на користування земельними ділянками в селах: Долішній Шепіт, Лопушна, Лекечі, сільськогосподарського призначення (сінокоси, пасовища) на період з 02 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року.

Наявність рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку, яку заявник бажав отримати у користування чи у власність, не є обставинами, з якими закон пов`язує набуття права на земельну ділянку, а є лише вчинення дій майбутніми орендарем та орендодавцем щодо погодження однією із умов майбутнього договору - визначення конкретної земельної ділянки, яка може стани предметом оренди. Розробка проекту землеустрою не резервує певну земельну ділянку за особою, яка замовила такий проект.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 11 серпня 2021 року у справі № 669/703/20-ц.

Позивач, отримавши дозвіл на розробку проекту землеустрою на спірну земельну ділянку, не розробив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не подав його на затвердження належному розпоряднику спірної земельної ділянки та не отримав дозвіл на оформлення речових прав на неї.

Доказів того, що позивачем було розроблено проект землеустрою чи виготовлялися інші правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку з 2011 року суду не надано.

Отже, оскаржуваним наказом ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області №24-686/14-230 СГ від 21 лютого 2020 року права позивача не порушено.

Зволікання із виготовленням та поданням на затвердження проекту землеустрою та розробленої земельної документації не свідчить про його добросовісну поведінку та наявність у нього інтересу щодо отримання в оренду земельної ділянки.

При цьому позивач повинен цілком очікувати, що земельна ділянка, яку він планує отримати у користування, у зв`язку з таким зволіканням може бути надана в користування або у власність іншій особі (особам), що у справі, яка переглядається, й відбулося.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 04 листопада 2020 року у справі № 392/716/16-ц, від 25 листопада 2020 року у справі № 530/1856/18, від 21 березня 2018 року у справі № 536/233/16-ц, від 24 квітня 2018 року у справі № 401/2400/16-ц, від 30 травня 2018 року у справі № 826/5737/16, від 19 червня 2018 року у справі № 922/864/17, від 11 вересня 2019 року у справі № 924/174/18.

У справі № 742/2916/15-ц від 11.04.2018 Верховний Суд зробив висновок, що стаття 119 ЗК України значно відрізняється від статті 344 ЦК України та не передбачає жодних переваг особам, зазначених у частині І цієї статті, оскільки навіть дотримання всіх умов набувальної давності не приводить до виникнення права власності і фактично відсилає до загального порядку надання земельних ділянок у власність або в користування (статті 118, 123 Земельного кодексу України).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відкрите користування ОСОБА_1 спірною земельною ділянкою протягом 2011-2019 років не породжує права власності на земельну ділянку, оскільки передача земельної ділянки у власність або користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється у встановленому порядку.

Відповідно до частини першої четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій

Стаття 76 ЦПК України визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо доводів сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого рішення суду, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який обґрунтовано їх спростував.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 01 листопада 2021 року - без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 01 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 24 грудня 2021 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: Н.К. Височанська

А.І. Владичан