П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021року м. Київ

Справа №753/4724/21

Провадження № 22-ц/824/9641/2021

Резолютивна частина постанови оголошена 16 грудня 2021 року

Повний текст постанови складено 21 грудня 2021 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Журавльова Д.Д.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Київська обласна прокуратура, Державна казначейська служба України

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Державної казначейської служби України, адвоката Шаповал Олени Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заступника керівника Київської обласної порокуратури Грабець Ігора Нестеровича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури у зв`язку з тим, що в рамках кримінального провадження №0000224 його було виправдано, визнано невинуватим.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 26 травня 2021 року позовні вимоги за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури - задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у розмірі 408000 грн. (чотириста вісім тисяч гривень 00 копійок), правничу допомогу в розмірі 70 000 грн. (сімдесят тисяч гривень 00 копійок).

Не погоджуючись з рішенням суду, Державною казначейської службою України подано апеляційну скаргу, в якій відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, грубого порушення норм процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин справи та надання належної правової оцінки наявним на підтвердження їх доведеності доказам, що в їх сукупності мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, не погоджуючись з рішенням суду, представником позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шаповалова О.В., подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 компесацію моральної шкоди у розмірі 431720 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 70000 гривень, посилаючись на те, що рішення суду не відповідає нормам матеріального права, а також фактичним обставинам справи, в частині встановлення моменту притягнення позивача до кримінальної відповідальності й вставноленої кількості років, місяців та днів, протягом яких ОСОБА_1 незаконно перебував під слідством та судом.

Крім того, не погоджуючись з рішенням суду, заступником керівника Київської обласної прокуртури Грабець І.Н., подано апеляційну скаргу, в якій прокурор, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що рішення суду постановлено за неправильного застосування норм матеріального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин справи та надання належної правової оцінки наявним на підтвердження їх доведеності доказам, що в їх сукупності мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 проти доводів апеляційних скарг Державної казначейської служби та заступника керівника Київської обласної прокуратури Грабець І.Н. заперечували та підтримали доводи апеляційної скарги представника позивача адвоката Шаповалової О.В.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Колегія суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення Державної казначейської служби України, прокуратури Київської області про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, обставин апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності Державної казначейської служби України, прокуратури Київської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційних скарг, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до обвинувального акту, затвердженого старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000224 Дичаковським Д.В. від 12.01.2015 про вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України та ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, потерпілих у провадженні немає. У продовженні обвинувального акту здійснено посилання на ст. ст. 3,4, 121, ч.5 ст. 129,ч.10 ст. 260, ч.1 ст. 289,318, 321,336, ч.1 ст. 424 Митного Кодексу України, Наказ Міністерства фінансів України №631 від 20.05.2012, Наказ Міністерства фінансів України №657 від 31.05.2012, Наказ Міністерства фінансів України №1066 від 09.12.2012, Посадову Інструкцію державного інспектора сектору митного оформлення №8 митного поста «Святошин» Київської митниці Міндоходів.

Вказано, що відповідно до договору зберігання на митному складі №05-12-2013 ТС/М, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикловаст» та компанією «Ksandro Enterprise LTD» для зберігання на митному складі надійшов вантаж, а саме важкі дистиляти газойлі: дизельне паливо ДТ-3-К4 Сорт F вагою нетто 3 768 744 кг, паливо дизельне ULSD 10 PPM EN590 вагою нетто 574 648 кг, бензин автомобільний Аи-95-К5-Евро вагою нетто 882 100 кг, бензин автомобільний Unleaded Gasoline RON 95 вагою нетто 3 153 691 кг, паливо дизельне (ДТ-3-К5) клас 2 вагою нетто 1 011 800 кг. Завідувачем сектору миного оформлення №8 поста «Святошин» Київської митниці Міндоходів України ОСОБА_1 частину пального оформлено в режимі митний склад та згідно декларацій ІМ 74 ДЕ, розміщено на митному складі «Цикловаст». Іншу частину пального оформлено ОСОБА_3 в режимі митний склад та згідно декларацій ІМ 74 ДЕ. Паливо невстановленими особами у невстановлений час було вивезено у невідомому напрямку. ОСОБА_1 дізнавшись про відсутність вантажу на складі з метою створення видимості подальшого переміщення пального до Південної митниці Міндоходів України надав вказівку ОСОБА_3 здійснити митне оформлення митних декларацій типу ЕК 11 РР щодо відпуску з митного складу ТОВ «Цикловаст» вказаних вантажів. Вантаж вагою нетто 7 804 730 до пункту митного призначення не прибув. Митний режим змінений не був. До державного бюджету не надійшло 25 702 539.04 грн. ( т.1 а.с. 30-43).

Відповідно до вироку Миронівського районного суду Київської області від 03.06.2016 по справі №371/1252/15-к, встановлено, що допитані по суті пред`явленого обвинувачення у вчиненні інкримінованих їм дій ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вину не визнали. Пояснили, що працюючи у секторі митного оформлення №8 митного поста «Святошин» Київської митниці Міндоходів покладені обов`язки виконували відповідно до законодавства України. Судом встановлено, що недоліки обвинувального акта в якому нечітко було викладено мотиви вчиненні кримінального правопорушення, що є обов`язковою обставиною, яка підлягає доказуванню відповідно до вимог ст. 91 ч.1 п.2 КПК України не усунуто, а тому ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було виправдано (т.1а.с. 44-52).

Згідно ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області вирок скасовано у зв`язку з неповнотою судового розгляду, порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, справу передано до суду першої інстанції на новий розгляд (т.1 а.с.41-61).

Відповідно до ухвали суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області від 12.05.2017 кримінальне провадження №371/1252/15-к передано на розгляд до Кагарлицького районного суду Київської області (т.1 а.с. 62).

Згідно із вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 10.02.2020 встановлено, що відповідно до розпорядження Київської митниці Міндоходів від 14.04.2014 №34/2-р «Про проведення службової перевірки» було проведено службову перевірку щодо з`ясування обставин дотримання законодавства посадовими особами Київської митниці Міндоходів, задіяними у митному оформленні товарів і транспортних засобів. В ході службової перевірки було встановлено, що 22.04.2014 державним інспектором сектору №8 митного поста «Святошин» ОСОБА_3 здійснено митне оформлення періодичних митних декларацій типу ЕК 11 РР.

В результаті аналізу стану інформації в ЄАІС з контролю за переміщенням товарів за березень 2014 року відділом контролю за переміщенням товарів було виявлено відсутність відміток в ЕАІС про надходження вантажів згідно вищезазначених митних декларацій типу ЕК 11 РР, які слідували в зону діяльності Південної митниці Міндоходів. Державним інспектором сектору митного оформлення №8 митного поста «Святошин» ОСОБА_3 та завідувачем сектору митного оформлення №8 митного поста «Святошин» ОСОБА_1 не було вжито заходів щодо оперативного контролю за доставкою товарів, що перебували під митним контролем. В особистих поясненнях ОСОБА_1 та ОСОБА_3 поважних причин неналежного виконання ними своїх обов`язків не наведено. За неналежне виконання службових обов`язків оголошено догану ОСОБА_1 , підставою оголошення догани стала доповідна записка заступника начальника митниці Бутенка С.С. від 17.04.2014 №06.1-51/4/11-2767 та пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3

ОСОБА_1 при розгляді справи пояснив, що дійсно займався оформленням пального по договору. Згідно посадової інструкції до кола його посадових обов`язків входило приймання продукції, контроль і митне оформлення нафтопродуктів, які приходять на митний склад згідно документів, які приходили та які перевіряв та оформляв. Фактично облік товару він проводив по документах, які надходили, щодо реального контролю, то в коло його посадових обов`язків це не входило, оскільки існував відділ митного контролю, який здійснював перевірку реальну того, що надходило.

10.02.2020 Кагарлицький районний суд Київської області ухвалив виправдувальний вирок згідно із п.3 ч.1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю у діянні обвинуваченого кримінального правопорушення. Суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення (прокурором) в судовому засіданні в повному обсязі не доведено об`єктивну сторону складів злочинів, які передбачені ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України, а також не доведено суб`єктивну сторону складів злочинів, що виключає наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України. Суд дійшов до висновку про те, що твердження сторони обвинувачення про шкоду і тяжкі наслідки, які завдані кримінальним правопорушенням є неузгодженими і суперечливими. Прокурор не конкретизував з посиланням на належні і допустимі докази яким саме з двох кримінальних правопорушень завдано такої шкоди і в результаті якого з двох правопорушень настали тяжкі наслідки або у якому розмірі. Судом зазначено, що кваліфікація не відповідає дійсності, що свідчить про недоведеність інкримінованих правопорушень, обвинувачення грунтується лише на припущеннях, яке не підтверджено належними та допустимими доказами. Цивільний позов в кримінальному провадженні не було заявлено (т.1 а.с. 63-122).

Відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 16.09.2020 зазначено про те, що як під час розгляду провадження в суді першої інстанції так і в апеляційному суді стороною обвинувачення не доведено, яке відношення суб`єкти господарювання мають до дизельного палива та бензину, переданих компанією «Ksandro Enterprise LTD» на зберігання ОВ «Цикловаст». Колегія суддів дійшла до висновку про залишення без змін вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 10.02.2020 року ( т.1 а.с. 124-137).

Згідно із ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

1) постановлення виправдувального вироку суду;

1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;

4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 1-1 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування і суду», у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до статті 2 цього Закону орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, дізнавач, прокурор або суд зобов`язані роз`яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди.

У разі постановлення виправдувального вироку, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати, а також у разі закриття справи про адміністративне правопорушення слідчий, дізнавач, прокурор або суд зобов`язані на прохання особи письмово повідомити у місячний строк про своє рішення трудовий колектив, в якому працює особа, або за її місцем проживання.

Якщо відомості про засудження або притягнення громадянина до кримінальної відповідальності, застосування до нього як запобіжного заходу взяття під варту чи накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт були поширені в засобах масової інформації, то на вимогу цього громадянина, а в разі його смерті на вимогу його родичів чи органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, дізнавача, прокурора або суду засоби масової інформації протягом одного місяця роблять повідомлення про рішення, що реабілітує громадянина, відповідно до чинного законодавства України.

Згідно із ст. 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування і суду», заяву про оскарження постанови про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури, на вибір громадянина може бути подано до суду за місцем його проживання або за місцезнаходженням відповідного органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури. Сторони в цих справах звільняються від сплати судових витрат.

Згідно із ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Згідно до ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено про порушення звичайного ритму життя, соціального статусу, фізичного та психологічного дискомфорту у зв`язку з дискредитацією та приниженням авторитету як державного службовця в очах співробітників та керівництва Державної митної служби України, припинення шлюбних відносин, стійкого нервового напруження та переживання, включаючи негативної динаміки здоров`я. Надані суду докази свідчать про заподіяння моральної шкоди позивачу, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, виходить з того, що обвинувальний акт щодо позивача складено та затверджено 12.01.2015. Згідно ухвали Київського апеляційного суду від 16.09.2020 вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 10.02.2020 відповідно до якого ОСОБА_4 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України та виправдано - залишено без змін. А відтак, загальний термін перебування ОСОБА_1 під слідством і судом складає 5 років 8 місяців 4 дні.

Про те, колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, виходячи з наступного.

Матеріалам справи доводиться той факт, що позивач ОСОБА_1 перебував під слідством та судом з 18 вересня 2014 року (дата вручення ОСОБА_1 повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо, відео контроль особи) по 16.09.2020 року (ухвала Київського апеляційного суду, згідно якої вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 10.02.2020 року, яким ОСОБА_4 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України та виправдано - залишено без змін).

З урахуванням того, що ОСОБА_1 перебував під слідством і судом з 18 вересня 2014 року по 16 вересня 2020 року, що складає 71 місяць 29 днів, розмір морально ї шкоди, з урахуванням ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», якою встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 6000 грн, моральна шкода, завдана внаслідок незаконних дій органів досудового слідства складає 431 720 гривень.

Таким чином рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню та ухваленню в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Крім того, колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування позивачеві витрат на правову допомогу, з огляду на таке.

Згідно із ч.1,ч.3 ст. 139 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

27.08.2014 між ОСОБА_1 та адвокатом Шаповал О.В. укладено договір про надання послуг адвоката ( т.1 а.с. 138-139).

Відповідно до Додатку №1 до Договору «Про надання послуг адвоката від 27.08.2014» вартість наданих послуг ОСОБА_1 адвокатом Шаповал О.В. складає 25000 грн. ( а.с. 140); згідно із Додатку №3 до Договору «Про надання послуг адвоката від 27.08.2014» вартість наданих послуг складає 30 000 грн. ( а.с. 142); згідно із Додатку №4 до Договору «Про надання послуг адвоката від 27.08.2014» вартість наданих послуг складає 15 000 грн., а всього адвокатом Шаповал О.В. надано послуги ОСОБА_1 на суму в розмірі 70 000 грн.

Відповідно до відповіді Кагарлицького районного суду м. Києва Київської області на запит адвоката Шаповал О.В. від 26.04.2021 адвокатом Шаповаловою О.В. взято участь в 14 судових засіданнях Кагарлицького районного суду та 5 судових засідань Київського апеляційного суду.

Згідно з пунктом 13 частини першої ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Чинним законодавством України не передбачено можливості відшкодування витрат на правову допомогу, понесених стороною під час розгляду справи в іншому провадженні.

Таким чином, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу саме у цій справі, у зв`язку із чим рішення суду першої інстанцій у частині відшкодування витрат на правову допомогу також підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в цій частині.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційних скарг, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційних скарг, в зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст.268, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України, адвоката Шаповал Олени Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заступника керівника Київської обласної порокуратури Грабець Ігора Нестеровича - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 травня 2021 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) моральну шкоду в сумі 431720 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна