Дата документу 01.03.2021
ЄУ № 942/251/21
Провадження №6/942/26/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Проньки В.В.,

за участю секретаря судового засідання Колесник Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков подання в.о. начальника Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Слюсар Є. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

В.о. начальника Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Слюсар Є. звернувся до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без вилучення паспортного документу, до виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями та рішеннями відповідних органів.

В обґрунтування своїх вимог в.о. начальника Новопсковського РВ ДВС зазначив, що на примусовому виконанні відділу знаходиться зведене виконавче провадження №58978146 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на загальну суму 620828,76 грн, з них: на користь держави 12410,00 грн, на користь ОСОБА_2 447978,51 грн., на користь ОСОБА_3 161120,25 грн. В.о. начальника Новопсковського РВ ДВС посилається на те, що в рамках даного зведеного виконавчого провадження боржнику неодноразово належним чином повідомлялося про те, що відносно нього відкрито виконавчі провадження, проте самостійно рішення боржником не виконуються, зокрема, він не надав відомостей про доходи, майновий стан, фактичне місце проживання, на телефонні дзвінки не відповідає, до відділу не з`являється. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що майно, на яке можна звернути стягнення, у боржника відсутнє, божник за вказаною у виконавчих документах адресою не проживає, у зв`язку з чим перевірити його майновий стан неможливо. Заявник також стверджує, що боржник постійно перетинає державний кордон України.

Таким чином, заявник вважає, що наявність у ОСОБА_1 невиконаних зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями та рішеннями інших органів (посадових осіб), є підставою для обмеження його права виїзду за межі України.

В.о. начальника Новопсковського РВ ДВС в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

З огляду на викладене, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Суд, розглянувши подання, оцінивши докази, додані в.о. начальника Новопсковського РВ ДВС на його обґрунтування, приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з таких підстав.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що особа, що має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежного.

Правильне застосування судом процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з цього питання є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина та має на меті сприяти ефективному, своєчасному і законному примусовому виконанню рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання». При цьому поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України подання розглядається судом негайно без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим більше, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду необхідно з`ясувати, чи дійсно боржник свідомо не виконував належні до виконання зобов`язання.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв`язку із цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні, може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: утримання від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускання в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подання виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомлення виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надання пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , заявником не додано до подання жодних доказів на підтвердження обставин, на які він посилається, зокрема, доказів того, що виконавче провадження є зведеним, доказів наявності невиконаних зобов`язань боржника, доказів звернення державного виконавця до обліково-реєстраційних установ з метою перевірки майнового стану боржника, доказів вчинення державним виконавцем всіх можливих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», спрямованих на виконання рішень суду та рішень інших органів (посадових осіб). Також не надано доказів того, що боржник отримував постанови про відкриття виконавчих проваджень та виклики державного виконавця, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішень суду та рішень інших органів (посадових осіб), умисно ухиляється від виконання покладених на нього зобов`язань по сплаті боргів, має намір виїхати за межі України та що він має закордонний паспорт для такого виїзду або неодноразово перетинав державний кордон України

Суд звертає увагу, що в матеріалах подання містяться лише копії постанов Новопсковського РВ ДВС про відкриття виконавчих проваджень, копії виконавчих листів та копії постанов інших органів (посадових осіб) про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, на підставі яких були відкриті виконавчі провадження, копія постанови державного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, копія одного виклику державного виконавця та копії двох рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення. Інших доказів на підтвердження своїх доводів заявником не надано.

Наявність лише самого зобов`язання не є підставою для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Суд враховує, що відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі- Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що заявником не обґрунтована та не підтверджена жодними належними та допустимими доказами необхідність застосування до ОСОБА_1 обмеження конституційних прав, а саме - тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а тому у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 260-261, 353, 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання в.о. начальника Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Слюсар Є. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Луганського апеляційного суду через Новопсковський районний суд Луганської області.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Суддя: В.В. Пронька