Справа № 366/165/21
Провадження № 2/366/290/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2021 Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Слободян Н.П.,

секретар судового засідання Мартовицька Н.Є.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у смт. Іванків цивільну справу (в порядку загального позовного провадження) за позовом ОСОБА_1 до Іванківського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), про зняття арешту з майна та виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, обґрунтовуючи вимоги тим, що 23.12.2012 вона уклала кредитний договір з ПАТ КБ «ПриватБанк». 27.06.2018 було задоволено позов банку і заочним рішенням Іванківського районного суду від 27.06.2018 у справі № 366/500/18 стягнуто з неї заборгованість за кредитним договором. На підставі цього рішення 16.11.2018 видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання . 15.01.2019 Іванківським МВДВС відкрите виконавче провадження.

Ухвалою Іванківського районного суду від 02.10.2019 заочне рішення скасоване. Тобто, рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, скасоване. Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 19.05.2020 у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості було відмовлено, а постановою Київського апеляційного суду від 14.08.2020 зазначене рішення у частині відмови у стягненні заборгованості за тілом кредиту було відмовлено і стягнуто на користь позивача 3838,31 грн. тіла кредиту та 273,11 грн. судового збору. Зазначені кошти ОСОБА_1 сплатила 09.12.2020, що підтверджує відповідною квитанцією. Тобто, рішення суду виконане.

У жовтні 2020 позивач вирішила відчужити належне їй майно, однак дізналася від нотаріуса про те, що перебуває у Єдиному реєстрі божників, тому не може цього зробити.

На своє звернення до ВДВС із заявою про закінчення виконавчого провадження, отримала відповідь, що виконавчий документ повернутий стягувану 20.06.2019, але на момент повернення підстави для зняття арешту з майна боржника були відсутні.

Перебування позивачки у Єдиному реєстрі боржників порушує її майнові права щодо володіння та користування своїм майном. Відповідач позбавлений можливості виключити ОСОБА_1 з реєстру, оскільки виконавчий лист повернуто стягувачу.

Враховуючи викладене позивач просить зняти арешт з усього належного їй майна, яке було накладено в рамках виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 366/500/18 від 16.11.2018, виключити відомості про неї як боржника з Єдиного реєстру боржників.

Позивач була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судом, однак для участі в судовому засіданні не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідач у судове засідання не з*явився. Про день і час слухання справи повідомлено вчасно. Надіслали до суду відзив на позовну заяву, у якій вимоги визнали. Проте, зазначили, що дійсно старшим державним виконавцем Іванківського ВДВС було відкрите зазначене у позові виконавче провадження щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 23107 та судового збору у сумі 1762,00 грн. на користь АТ КБ «ПриватБанк». Автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується формування Єдиного реєстру боржників. Відомості про боржника вносяться до реєстру одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження. 20.06.2019 державний виконавець, керуючись п.2 ч.1 ст. 37 Закону № 1404-VIII, не встановивши наявності майна, на яке може бути звернено стягнення, виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. В подальшому виконавчий документ до ВДВС на примусове виконання не надходив. Арешт на будь-яке майно, що належить боржнику, при примусовому виконанні виконавчого листа № 366/500/18 від 16.11.2018 державним виконавцем не накладався. Відомості про боржника виключаються з реєстру одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.п.1,3,11 ч.1 ст. 37 Закону № 1404-VIII або повернення виконавчого документа до суду на підставі ст. 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів ( ч.7 ст. 9 Закону № 1404-VIII). Заочне рішення суду було скасоване ухвалою суду від 02.10.2019, тобто на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувану у державного виконавця були відсутні підстави для виключення відповідних відомостей з Єдиного реєстру боржників.

Суд здійснює розгляд справи без участі позивача, представника відповідача та без застосування технічних засобів фіксування судового засідання, що відповідає нормам ч.1 ст. 223, ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Цей принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини.

Заочним рішенням Іванківського районного суду від 27.06.2018 у справі № 366/500/18 стягнуто з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором без номера загальною сумою 23107 грн. та 1762 грн. судового збору.

На підставі цього рішення 16.11.2018 видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання. 15.01.2019 Іванківським МВДВС відкрите виконавче провадження № 58078399.

Автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується формування Єдиного реєстру боржників (ч.2 ст. 8 Закону № 1404-VIII). Відомості про боржника вносяться до реєстру одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження (ч.5 ст. 9 Закону № 1404-VIII). Відтак на момент відкриття провадження відповідні відомості про відповідача були правомірно внесені до Єдиного реєстру боржників.

20.06.2019 державний виконавець, керуючись п.2 ч.1 ст. 37 Закону № 1404-VIII, не встановивши наявності майна, на яке може бути звернено стягнення, виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. В подальшому виконавчий документ до ВДВС на примусове виконання не надходив.

Відомості про боржника виключаються з реєстру одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.п.1,3,11 ч.1 ст. 37 Закону № 1404-VIII або повернення виконавчого документа до суду на підставі ст. 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів ( ч.7 ст. 9 Закону № 1404-VIII).

Ухвалою Іванківського районного суду від 02.10.2019 було скасоване заочне рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ. Справу призначено до розгляду у загальному порядку. Тобто, на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у державного виконавця були відсутні підстави для виключення відповідних відомостей з Єдиного реєстру боржників.

Проте, слід зазначити, що арешт на будь-яке майно, що належить боржнику, при примусовому виконанні виконавчого листа № 366/500/18 від 16.11.2018 державним виконавцем не накладався. Саме з підстав відсутності майна, на яке може бути звернене стягнення та безрезультатності заходів щодо його розшуку, виконавчий документ був повернутий стягувану 20.06.2019 ( п.2 ч.1 ст. 37 Закону № 1404-VIII).

Слід зазначити, що рішенням Іванківського районного суду Київської області від 19.05.2020 після розгляду справи у загальному порядку у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості було відмовлено, але постановою Київського апеляційного суду від 14.08.2020 зазначене рішення у частині відмови у стягненні заборгованості за тілом кредиту було відмовлено та стягнуто на користь позивача 3838,31 грн. тіла кредиту та 273,11 грн. судового збору, в іншій частині позовних вимог відмовлено. Зазначені кошти ОСОБА_1 сплатила 09.12.2020, що підтверджується квитанцією № 0.0.. Рішення суду, яке набрало законної сили, виконане.

Позивач, дізнавшись у жовтні 2020 про те, що перебуває у Єдиному реєстрі божників, вона звернулась до відповідача із заявою про закінчення виконавчого провадження, на що отримала відповідь, що повернення ще 20.06.2019 виконавчого документу стягувачу.

Враховуючим викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Як зазначено вище відносини, пов`язані з процедурою примусового виконання судових рішень, регулюються положеннями Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ (зі змінами).

Оскільки рішення, на підставі якого було видано виконавчий документ, скасоване, то і продовження перебування відповідачки у Єдиному реєстрі боржників цій на підставі є несправедливим. Враховуючи визнання позовних вимог в частині виключення позивачки з Єдиного реєстру боржників, вони підлягають задоволенню, і є належним способом захисту її прав.

Щодо вимоги про зняття арешту у усього належного позивачці майна в рамках виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 366/500/18 від 16.11.2018, суд не вбачає підстав для задоволення позову у цій частині, так як позивачкою не надано доказів самого факту накладення такого арешту в рамках виконавчого провадження. Відповідач стверджує, що такий арешт державним виконавцем у цьому провадженні не накладався. Відтак, позивачкою не доведено порушення її прав у цій частині.

Керуючись ст. 3,4,10,12,13,19, 258,259,264,265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (проживаючої по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Іванківського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (смт. Іванків вул. І.Проскури буд. 26, ) про зняття арешту з майна та виключення відомостей з Єдиного реєстру заборон задовольнити частково.

Зобов*язати Іванківський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) виключити відомості про боржника, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з Єдиного реєстру боржників.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення (01.03.2021).

Суддя Н.П. Слободян