Ухвала

22 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 185/1803/20

провадження № 61-6058св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, поділ майна, набутого за час спільного проживання

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2021 року у складі колегії суддів: Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П., Свистунової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив встановити факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період із червня 2007 року до 25 квітня 2013 року;

визнати квартиру АДРЕСА_1 спільним майном подружжя;

поділити спільне майно - квартиру АДРЕСА_1 ;

визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку поділу майна подружжя;

визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку поділу майна подружжя.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що він з червня 2007 року до серпня 2012 року проживав з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у квартирі АДРЕСА_2 . 26 квітня 2013 року сторони зареєстрували шлюб, мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2018 року шлюб між сторонами розірваний. Під час фактичних шлюбних відносин 18 січня 2008 року за спільні кошти він та відповідачка придбали квартиру АДРЕСА_1 . Право власності на зазначену квартиру зареєстроване за відповідачем, яка після розірвання шлюбу не надає доступу до цього майна, відмовляється у добровільному порядку сплатити частину його вартості. У зв`язку з цим просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області заочним рішенням від 28 липня 2020 року позов задовольнив частково. Встановив факт, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, не перебуваючи у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі в період з червня 2007 року до серпня 2012 року за адресою: АДРЕСА_3 . Визнав квартиру АДРЕСА_1 спільним сумісним майном ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . Визначив частки ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 рівними по 1/2 частині кожному з них. Визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . В іншій частині позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат. Скасував заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 22 квітня 2020 року, зняв заборону відповідачу ОСОБА_2 вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що доведеним є факт спільного проживання сторін однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з червня 2007 року до серпня 2012 року. У зв`язку з цим суд вважав, що квартира АДРЕСА_1 , є спільним сумісним майном подружжя, тому визнав за кожною із сторін право власності на 1/2 частину спірної квартири.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Дніпровський апеляційний суд постановою від 23 березня 2021 року заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2020 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.

Апеляційний суд мотивував постанову тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на час придбання спірної квартири сторони дійсно вели спільне господарство, вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного. Не надав і доказів наявності спільних витрат, спільного бюджету, взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, зокрема сплати позивачем комунальних послуг та витрат з утримання спірної квартири після її придбання на ім`я відповідачки. Водночас суд дійшов висновку, що показання свідків не можуть свідчити про те, що між сторонами дійсно склались в період з червня 2007 року до 25 квітня 2013 року, усталені відносини які притаманні подружжю.

За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу апеляційний суд дійшов висновку, що немає і підстав уважати спірну квартиру такою, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам як жінці та чоловікові, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою на час придбання квартири.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи

У квітні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2021 року і залишити в силі заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2020 року.

Підставою касаційного оскарження вказував, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17.

Касаційна скарга мотивована неврахуванням апеляційним судом того, що довідкою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сташкова, 21» (далі - ОСББ «Сташкова, 21») від 30 січня 2020 року № 11 та показаннями свідків (сусідів) підтверджується факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що, у свою чергу, свідчить про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя. Крім того, відсутність інформації про те, що сторони перебували в будь-якому іншому шлюбі, також свідчить на користь того, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 мали змогу та спільно проживали однією сім`єю в період з червня 2007 року до серпня 2012 року, і цьому нічого не заважало. На підтвердження того, що позивач і відповідачка проживали разом однією сім`єю до реєстрації шлюбу, вказує і той факт, що згідно з відміткою у паспорті позивача його місце проживання, за згодою відповідачки, було зареєстроване у спірній квартирі ще до реєстрації шлюбу.

У серпні 2021 року ОСОБА_2 на підставі частини четвертої статті 398 ЦПК України подала заяву про визнання касаційної скарги обґрунтованою.

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 подала нотаріально посвідчену заяву про визнання позову.

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про відмову від касаційної скарги.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2021 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

06 липня 2021 року справа № 185/1803/20 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 09 грудня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Відповідно до частин четвертої - шостої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження. У разі закриття касаційного провадження у зв`язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення повторне оскарження цих рішень особою, що відмовилася від скарги, не допускається. Суд касаційної інстанції має право не приймати відмову від скарги або її відкликання з підстав, визначених у частині п`ятій статті 206 цього Кодексу.

Згідно з частиною п`ятою статті 206 ЦПК України суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження особа, яка подала касаційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги.

На запит судді Верховного Суду, надісланий ОСОБА_1 з пропозицією надати заяву про відмову від касаційної скарги, підпис на якій засвідчити у встановленому законом порядку, 14 грудня 2021 року надійшла нотаріально посвідчена заява ОСОБА_1 про відмову від касаційної скарги, у якій він зазначив, що наслідки відмови від касаційної скарги йому зрозумілі.

Матеріали цивільної справи не містять заяв про приєднання до касаційної скарги.

Враховуючи, що заява про відмову від касаційної скарги подана до закінчення касаційного провадження і відсутні підстави, передбачені частиною п`ятою статті 206 ЦПК України, ця заява підлягає задоволенню, а касаційне провадження - закриттю.

Керуючись статтями 396, 398 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відмову від касаційної скарги задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від касаційної скарги на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2021 року.

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, поділ майна, набутого за час спільного проживання.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко В. М. Коротун
М. Ю. Тітов