Березівський районний суд Одеської області
21.12.2021
Справа № 494/418/21
Провадження № 2/494/389/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2021 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді - Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання - Козубенко О.О.,

представника позивача ( за зустрічним позовом представник відповідача) ОСОБА_1

представника відповідача (за зустрічним позовом представник позивача) ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №494/418/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя .,-

В С Т А Н О В И В:

До Березівського районного суду Одеської області звернулася ОСОБА_3 з позовними вимогами до ОСОБА_4 про розподіл спільного сумісного майна подружжя.

Позивач у позовній заяві зазначила, що між нею та відповідачем по справі 25.10.2003 року було зареєстровано шлюб, який рішенням Березівського районного суду Одеської області від 20.11.2019 року розірваний.. За час спільного життя у шлюбі ними було набуто (придбано) спільне майно, а саме: - незавершений будівництвом житловий будинок б/н, що розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 104,6 кв м, житловою площею 54,6 кв м, розташований на земельній ділянці площею 800 кв м; - земельна ділянка площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Добровільно провести розподіл спільного майна відповідач не бажає, а тому просить розподілити його по Ѕ кожному.

Ухвалою суду від 08.04.2021 року відкрито загальне позовне провадження по справі.

Під час підготовчого судового засідання відповідачем 23.04.2021 року заявлено зустрічну позовну заяву, яку прийнято до сумісного розгляду з первісним позовом.

У зустрічній позовній заяві позивач ОСОБА_4 просить також розподілити й інше майно, яке набуто під час шлюбу з відповідачем, а саме по Ѕ часттини: незавершений будівництвом житловий будинок б/н, що розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 104,6 кв м, житловою площею 54,6 кв м, розташований на земельній ділянці площею 800 кв м; - земельна ділянка площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); - житловий будинок в АДРЕСА_1 ; - земельна ділянка площею 0,25 га під кадастровим номером :02:001:0076, за адресою: АДРЕСА_1 ; - земельна ділянка площею 0,1733 га під кадастровим номером :02:001:0075, за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль марки HYUNDAI SANTA FE 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 .

Під час розгляду справи, судом пропонувалась сторонам вирішити спір у добровільному порядку, проте на сьогоднішній день, вони не домовились про порядок поділу нерухомого майна. Оскільки вказане вищевказане майно придбано позивачем та відповідачем під час перебування їх у шлюбі, то у зв`язку з цим вони просять розділити їх спільне майно в судовому порядку.

Відповідно до наказу Березівського районного суду Одеської області №19 ОД від 01.10.2021 року( з подальшими змінами), постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) та відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12.03.2020 року до 31.12.2021 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку.

Справа неодноразово відкладалась у зв`язку з дією карантину на території України та клопотаннями сторін.

Ухвалою суду від 27.07.2021 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні 21.12.2021 року представник позивача підтримала позовні вимоги за її позовом. Також відмовилась від стягнення судових витрат за її позовом. За зустрічним позовом не заперечувала проти вимог щодо розподілу по Ѕ вищевказаного майна. Однак, вказала, що оскільки автомобіль є рухомою річчю та належить ОСОБА_3 згідно свідоцтва, та просила залишити саме його за нею, а ОСОБА_5 компенсувати Ѕ частину вартості грошима.

У судовому засіданні представник відповідача визнав позовні вимоги ОСОБА_3 . Також, наполягав на задоволенні зустрічного позову щодо поділу майна по Ѕ кожному з подружжя. Просив не розглядати питання щодо стягнення судових витрат за зустрічним позовом та погодився з думкою представника позивача, щодо грошової компенсації за 1/2 частини автомобіля, залишивши право власності на нього за ОСОБА_3 .

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін щодо визнання позову та зустрічної позовної заяви, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву повністю та зустрічну позовну заяву частково, виходячи з наступного:

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач та відповідач 25.10.2003 року- зареєстрували шлюбу.

Судом також встановлено, що 20.11.2019 року на підставі рішення Березівського районного суду Одеської області - шлюб між сторонами розірваний.

За час їх спільного проживання ними набуто спільне майно у вигляді незавершеного будівництвом житлового будинку б/н, що розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 104,6 кв м, житловою площею 54,6 кв м., розташований на земельній ділянці площею 800 кв м; - земельної ділянки площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.7-11), - житлового будинку в АДРЕСА_1 ; - земельної ділянки площею 0,25 га під кадастровим номером :02:001:0076, за адресою: АДРЕСА_1 ; - земельної ділянки площею 0,1733 га під кадастровим номером :02:001:0075, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.81-82) та автомобіль марки HYUNDAI SANTA FE 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , вартістю 133571 грн (а.с.80).

Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України (далі СК України) вважається, що «кожна річ, набута за час спільного проживання, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності цих осіб».

Згідно ст.63 СК України «дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними».

Стаття 68 СК України передбачає, що «розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте на час шлюбу».

Згідно ст.69 СК України, «дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу».

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А в силу вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази , які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи , які входять до предмета доказування.

Виходячи із приписів ст.60 СК України, факт реєстрації шлюбу в державних органах РАЦС тягне за собою встановлення презумпції виникнення спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям під час дії зареєстрованого шлюбу.

Згідно зі ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Як встановлено в судовому засіданні періодом перебування сторін в шлюбі є саме період з 25.10.2003 року по 20.11.2019 року.

Вищезазначене майно було придбано у період шлюбу сторін, а тому вказане нерухоме та рухоме майно є їх спільною сумісною власністю.

У відповідності до п.1 ст. 70 СК України вбачається, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними , якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором .

Окрім того як передбачено ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) , майно , набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю ч.2 ст. 372 ЦК України передбачено , що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

При поділі майна суд виходить із того, що діючий кодекс передбачає, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що фактично між сторонами не досягнуто згоди щодо розподілу майна їх спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність, або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування

Таким чином, враховуючи, що спірне нерухоме та рухоме майно набуті сторонами за час шлюбу, обставини, які передбачені ч.2 та ч.3 ст.70 СК України щодо відступу від засади рівності часток подружжя - судом не встановлено, оскільки не надані докази сторонами , з урахуванням визнання сторонами позову та зустрічного позову, а тому суд вважає виділити вищевказане нерухоме майно у рівних частках подружжя в спільному майні.

Водночас, щодо поділу рухомого майна, а саме автомобілю марки HYUNDAI SANTA FE 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , вартістю 133571 грн, то суд, з урахуванням думки представників сторін вважає наступне: визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на автомобіль марки HYUNDAI SANTA FE 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , вартістю 133571 грн та стягнути з неї на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 50% вартості вказаного автомобіля, загальною вартістю 133 751 грн, що в сумі становить 66 875 грн 50 коп.

Щодо розподілу судових витрат, то представники сторін під час судового засідання зазначили про те, щоб не розглядати вимоги про їх стягнення з сторін та залишити судові витрати за кожною зі сторін.

На підставі наведеного ст.ст. 60, 69-72 СК України ст. ст.183, 368, 370 ЦК України та керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл сумісного майна подружжя задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності по Ѕ частині наступного майна:

-Незавершений будівництвом житловий будинок (загальною площею 104,6 кв. м., житловою площею 54,6 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельної ділянки площею 0,1 га під кадастровим номером :02:001:0259, за адресою: АДРЕСА_1 ;

-Житловий будинок в АДРЕСА_1 ;

-Земельної ділянки площею 0,25 га під кадастровим номером :02:001:0076, за адресою: АДРЕСА_1

-Земельної ділянки площею 0,1733 га під кадастровим номером :02:001:0075, за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на автомобіль марки HYUNDAI SANTA FE 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , вартістю 133571 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 50% вартості автомобіля марки HYUNDAI SANTA FE 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , загальною вартістю 133 751 грн, - що в сумі становить 66 875 грн 50 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач (за зустрічним позовом відповідач) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач (за зустрічним позовом позивач) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 24.12.2021 року

Суддя І.А. Римар