ПОСТАНОВА

Іменем України

25 лютого 2021 року м. Кропивницький

справа № 394/1238/14-ц

провадження № 22-ц/4809/430/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Деменко О.І.,

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»,

стягувач Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк»,

боржник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Новоархангельський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 16 листопада 2020 року у складі судді Запорожець О.М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви

У вересні 2020 року ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні посилаючись на те, що у Новоархангельському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться на примусовому виконанні виконавчий лист №394/1238/14-ц виданий Новоархангельським районним судом Кіровоградської області щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором R3В від 01.11.2012.

В ході виконавчого провадження була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 49057324 від 21.10.2015 року.

14.06.2017 ПАТ «ВТБ Банк» та «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №140617нв від 14.06.2017 року, згідно з яким відбулося переуступлення прав вимог за рядом кредитних договорів.

Відповідно до умов договору про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань з фінансовими кредитами №140617нв від 14.06.2017 року та у відповідності до ст. 512 ЦК Україні ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ПАТ «ВТБ Банк».

Посилаючись на те, що заміна особи у зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва і можливе на будь-якій стадії цивільного процесу, у даному випадку, на стадії виконання судового рішення має місце вибуття кредитора і до нового кредитора переходить право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на моменту переходу цих прав, в тому числі право бути стороною виконавчого провадження.

Короткий зміст рішення суду

Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 16 листопада 2020 року заяву ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження - публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» на правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа по цивільній справі № 394/1238/14-ц, виданого Новоархангельським районним судом Кіровоградської області щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитом в сумі 101981,43 грн, яка складається з боргу за кредитом в сумі 88716 грн. 30 коп., борг за відсотками в сумі 9443 грн. 43 коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 2511 грн. 69 коп., пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 1310 грн. 01 коп., та судовий збір в сумі 1019 грн. 81 коп., а всього підлягає стягненню 103001 грн. 24 коп.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні заяви ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» про заміну стягувача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Звертає увагу суду, що укладаючи кредитний договір № R3В від 01.11.2012 позичальник підписанням даного договору надав свою згоду Банку на передавання інформації стосовно нього банкам, що входять до групи ВТБ (п.9.1 кредитного договору № R3В від 01.11.2012).

Але, заявник ТзОВ Фінансова Компанія «Кредит- Капітал» не надав до суду належних та допустимих доказів стосовно нього, щодо входу до групи ВТБ. А отже, ТзОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» не має право на уладення договору про відступлення права вимоги за кредитним договором з ПАТ «ВТБ Банк».

Вказує, що відповідно до ч. 3 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це не встановлено договором або законом.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що в договорі про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовим кредитом №140617пв від 14 червня 2017 року, не вказано хто саме являється Боржником (прізвище, ім`я та по-батькові)

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вважає аргументи, наведені ОСОБА_1 у апеляційній скарзі безпідставними, такими, що не відповідають дійсності та спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання за кредитним договором.

Зокрема зазначає, що набуття права вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № R3B від 01.11.2012 підтверджується Витягом із реєстру прав вимоги №1 до Договору про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №140617нв від 14.06.2017.

Наголошує, що згідно із п. 3.1.3. Договору про відступлення прав вимоги №140617нв від 14.06.2017 р. «право вимоги переходить до нового кредитора з моменту зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по кредитних договорах».

Докази, що підтверджують факт укладення Договору про відступлення прав вимоги №140617нв від 14.06.2017 були додані до заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні від 16.09.2020 за Вих. № Л3033.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

21.11.2014 рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області було задоволено цивільний позов ПАТ «ВТБ Банк» та вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитом в сумі 101981,43 грн. , яка складається з боргу за кредитом в сумі 88716 грн. 30 коп., борг за відсотками в сумі 9443 грн. 43 коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 2511 грн. 69 коп., пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 1310 грн. 01 коп., та судовий збір в сумі 1019 грн. 81 коп., а всього підлягає стягненню 103001 грн. 24 коп.

Новоархангельським районним судом Кіровоградської області було видано виконавчий лист у справі №394/1238/14-ц з виконання вищевказаного рішення.

14.06.2017 року публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» та товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №140617нв, згідно з яким відбулося переуступлення прав вимог за рядом кредитних договорів (а.с.4-6).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заявник, стягував, боржник та третя особа, які були належним чином повідомленими про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до договору №140617нв від 14.06.2017 ТзОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» отримало статус нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ПАТ «ВТБ Банк».

Колегія суддів вважає такий висновок суду обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, але не стадією судового розгляду.

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За змістом даної норми суд при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження має пересвідчитися, що особа, яка звертається із такою заявою відноситься до переліку осіб, визначених ч.2 ст. 442 ЦПК України та, що до заяви додані документи, які підтверджують правонаступництво сторони виконавчого провадження.

Підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження посадовими особами виконавчої служби.

На підставі відступлення права вимоги відбувається заміна кредитора поза межами виконавчого провадження і таке відступлення права вимоги не залежить від відкритого виконавчого провадження.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Зазначене також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 05 грудня 2018 року у справі №643/4902/14.

На підтвердження обставин про те, що заявник є правонаступником ПАТ «ВТБ Банк» суду надано договір №140617нв від 14.06.2017 про відступлення права вимоги та Витяг із реєстру прав вимоги №1 до Договору про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №140617нв від 14.06.2017.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За правилами даної норми дійсність правочину презюмується.

Оскільки договір про відступлення права вимоги №140617нв від 14.06.2017 недійсним не визнавався, доводи апеляційної скарги про те, що заявник на підставі цього договору не є правонаступником ПАТ «ВТБ Банк» не можна визнати обґрунтованими.

За змістом правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі №6-122цс13, та виходячи зі змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Колегія суддів вважає, що розглядаючи заяву суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані докази та заперечення, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржниками, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заяви про заміну сторони у справі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні є правильними.

Посилання в апеляційній скарзі на п.9 кредитного договору щодо надання згоди на передання інформації стосовно позичальника, та, що в договорі про відступлення права вимоги не вказано хто саме є боржником висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не грунтуються на законі та доказах.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування постановленої ухвали.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 16 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко