Провадження 2/557/76/2021
Справа 557/1101/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2021 року смт Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області у складі:

судді Оленич Ю.В.,

секретар судового засідання Лисанець М.В.,

номер справи 557/1101/20,

учасники справи:

позивач Спеціалізований сільськогосподарський виробничий кооператив «Діброва»,

відповідачі: Гощанська районна державна адміністрація, Рівненська обласна державна адміністрації, ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в смт Гоща в загальному позовному провадженні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу «Діброва» до Гощанської районної державної адміністрації Рівненської області, ОСОБА_1 , Рівненської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання недійсним договору оренди землі та скасування рішення державного реєстратора,

за участю представників учасників справи:

представника позивача Меркулова С.А.,

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Спеціалізований сільськогосподарський виробничий кооператив «Діброва» (далі ССВК «Діброва») звернувся до суду з позовом до Гощанської районної державної адміністрації Рівненської області, ОСОБА_1 , Рівненської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання недійсним договору оренди землі та скасування рішення державного реєстратора, в якому просить визнати недійсним договір оренди землі від 10 січня 2010 року, укладений між Гощанською районною державною адміністрацією та приватним підприємцем ОСОБА_1 , зареєстрований у Гощанському районному відділі Рівненської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12 січня 2010 року за №01, та скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про реєстрацію за приватним підприємцем ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0350.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачу відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-РВ №002182 від 28 грудня 2001 року передано у постійне користування 616,8 га землі для ведення лісового господарства, яка розташована на території Криничківської сільської ради.

Разом з тим, коли позивач у вересні 2016 року звернувся до управління Держгеокадастру у Гощанському районі Рівненської області з заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, йому державним кадастровим реєстратором у вчиненні такої дії було відмовлено, оскільки виявлено перетин належної йому земельної ділянки з ділянкою за кадастровим номером :04:002:0350 (площа співпадає на 2,1141 %), яка передана ОСОБА_1 в оренду терміном на 10 років для риборозведення на території Криничківської сільської ради Гощанського району за результатами земельного аукціону від 28 грудня 2009 року.

Позивач вважає, що Гощанська районна державна адміністрація, провівши зазначений земельний аукціон та уклавши договір оренди земельної ділянки з приватним підприємцем ОСОБА_1 , порушила захищене законом право позивача вільно володіти та користуватися земельною ділянкою, яка передана йому у постійне користування.

На переконання позивача, за обставин повторної передачі майна в оренду іншій особі, оспорюваний договір суперечить принципам свободи договору, розумності, справедливості, звичаям ділового обороту, а тому на підставі ст.ст. 6, 203, 215, 627 ЦК України підлягає визнанню недійсним.

Також у позові зазначено, що позивач звертався за захистом порушеного права та інтересу раніше до господарського суду, однак ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2018 року провадження у справі №918/329/17 було закрито, у зв`язку з тим, що такий спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

13 листопада 2020 року до суду від Рівненської обласної державної адміністрації надійшов відзив на позов, відповідно до якого остання заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що включення земельної ділянки площею 2,0331 га до переліку земельних ділянок, призначених для передачі в оренду на аукціоні, а також надання дозволу Криничківській сільській раді на складання проекту із землеустрою щодо відведення в оренду терміном на 10 років цієї земельної ділянки для риборозведення, за рахунок земель водного фонду, здійснювалось на підставі розпорядження Гощанської райдержадміністрації від 15 квітня 2008 року №185. Відповідно до розпорядження голови райдержадміністрації від 03 червня 2009 року №313 було погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 10 років на конкурентних засадах (аукціоні), який розроблявся ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Землемір». Висновок державної експертизи землевпорядної документації від 08 липня 2009 року №913 було затверджено начальником головного управління Держкомзему у Рівненській області, як такий, що в цілому відповідає вимогам чинного законодавства України.

Вказавши на зазначені вище обставини, заперечувала проти задоволення позову і Гощанська районна державна адміністрація Рівненської області, висловивши таку свою позицію у клопотанні від 17 грудня 2020 року про проведення підготовчого засідання без участі представника.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 18 серпня 2020 року вказана позовна заява була залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 07 вересня 2020 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

27 жовтня 2020 року ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області за клопотанням представника позивача до участі у справі залучено співвідповідача Рівненську обласну державну адміністрацію, підготовче засідання відкладено та продовжено строк підготовчого провадження.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 11 грудня 2020 року задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Ухвалою Гощанського району Рівненської області від 17 лютого 2021 року задоволено клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання та участь у наступному засіданні у режимі відеоконференції.

17 лютого 2021 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Рудик В.Р. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі в порядку п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. В обґрунтування вказаного клопотання представник зазначив, що вказана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, так як оспорений позивачем договір оренди землі від 12 січня 2010 року, укладений між Гощанською районною державною адміністрацією та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1

23 травня 2016 року останнім, як фізичною особою, з Рівненською обласною державною адміністрацією було укладено додаткову угоду до іншого договору - договору оренди водного об`єкта від 19 лютого 2010 року, тому під час розгляду справи Господарським судом Рівненської області провадження по справі було закрито, так як оспорювалась основна угода та не було прийнята до уваги додаткова угода, яка вже діяла на той час.

Водночас представник зауважив, що до договору оренди землі від 12 січня 2010 року, яка є предметом даного спору, додаткової угоди між Гощанською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 про продовження такої з ним вже, як з фізичною особою ОСОБА_1 , немає.

З огляду на означене, такі спори, на переконання представника відповідача, підсудні господарським судам. Також представник зазначає, що у випадку зміни статусу сторони, але без укладення додаткової угоди із зазначенням зміни такого статусу, такий спір також підсудний господарському суду.

Другою підставою для закриття провадження по справі, як зазначив у клопотанні представник, є відсутність предмета спору, оскільки відповідно до п. 37 договору оренди земельної ділянки від 12 січня 2010 року, дія такого припинена у зв`язку із закінченням строку, на який останній був укладений. Відповідно до п. 8 цього ж договору такий був укладений строком на 10 років, тобто дія його припинилася 12 січня 2020 року, тому на час звернення із позовом оспорений договір втратив свою силу і є недійсним. При цьому, представником позивача зауважено, що нового договору оренди землі сторонами не надано.

26 лютого 2021 року від представника позивача адвоката Меркулова С.А. на електронну адресу суду надійшло заперечення проти клопотання про закриття провадження у справі, в якому останній просить відмовити у задоволенні такого клопотання, вказавши на те, що даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки договір оренди водного об`єкта укладений не підприємцем, а фізичною особою. Не погоджується у своєму запереченні представник позивача і з такою підставою для закриття провадження у справі, як відсутність предмета спору, вказавши на те, що відповідач зазначає таку підставу з маніпулятивних причин, оскільки договір та зміни до оспореного договору розглядаються судом на момент їх вчинення.

Представник позивача ОСОБА_3 у підготовчому засіданні у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі просив відмовити з підстав, зазначених ним у поданому запереченні.

У підготовчому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Рудик В.Р. подане ним 17 лютого 2021 року клопотання про закриття провадження у справі підтримав, вказавши на підстави зазначені у такому клопотанні. Додатково представник відповідача пояснив, що між Гощанською районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 з метою здійснення останнім підприємницької діяльності з риборозведення було укладено два договори договір оренди землі від 12 січня 2010 року та договір оренди водного об`єкта від 19 лютого 2010 року. Однак, в подальшому додаткова угода із ОСОБА_1 , як фізичною особою, була укладена 23 травня 2016 року лише до договору водного об`єкта, додаткова угода до договору оренди землі з останнім, як з фізичною особою, не укладалася, хоча ОСОБА_1 звертався до Рівненської державної адміністрації із заявою про укладення додаткових угод, як до договору оренди землі, так і до договору оренди водного об`єкта. При прийнятті 23 жовтня 2018 року господарським судом рішення про закриття провадження по справі було враховано саме додаткову угоду до договору оренди водного об`єкта, договір оренди землі, додаткова угода до якого не була укладена, залишився поза увагою. Водночас вказана ухвала ніким не оскаржувалася.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час, місце та дату розгляду справи, у підготовче засідання не з`явилися. Від представників Рівненської обласної державної адміністрації та Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області на електронну адресу суду надійшли клопотання про проведення судового засідання у їх відсутності.

Заслухавши представників позивача та відповідача по клопотанню про закриття провадження у справі та дослідивши матеріали справи, необхідні для вирішення поданого клопотання, суд приходить наступного висновку.

Звертаючись до суду із даним позовом, ССВК «Діброва» просив визнати недійсним договір оренди землі від 12 січня 2010 року, укладений між Гощанською районною державною адміністрацією та приватним підприємцем ОСОБА_1 , зареєстрований у Гощанському районному відділі Рівненської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12 січня 2010 року за №01, та скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про реєстрацію за приватним підприємцем ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0350.

Як установлено судом, за змістом означеного вище договору Гощанська районна державна адміністрація (орендодавець) надала, а приватний підприємець ОСОБА_1 (орендар) прийняв у строкове платне володіння та користування земельну ділянку для риборозведення, яка знаходиться за межами с. Річиця на території Криничківської сільської ради Гощанського району Рівненської області, об`єкт оренди земельна ділянка площею 2,0331 га, із земель запасу Криничківської сільської ради, з них: водне плесо 1,6198 га, прибережна захисна смуга 0,4000 га, під гідротехнічними спорудами 0,0133 га.

Предметом позову ССВК «Діброва» є визнання вказаного договору оренди землі недійсним та скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора.

23 листопада 2015 року за №3007240 здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 за його рішенням. Вказані обставини встановлені ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2018 року у справі №918/329/17 за позовом ССВК «Діброва» до Гощанської районної державної адміністрації, фізичної особи ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, Департамент екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації про визнання нікчемним договору оренди землі від 10 січня 2010 року та скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про реєстрацію.

Крім того, судом установлено, що 25 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до голови Рівненської обласної державної адміністрації із заявою про укладення додаткових угод до договору оренди землі від 12 січня 2010 року та до договору оренди водного об`єкта від 19 лютого 2010 року, в частині розміру орендної плати.

Разом з цим, 23 травня 2016 року між Рівненською обласною державною адміністрацією та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду лише до договору оренди водного об`єкта від 19 лютого 2010 року, якою були внесені зміни до п. 2 Договору «Орендна плата» та п. 3 «Права та обов`язки орендаря», що стверджується даними цієї угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням наведених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Європейської конвенції з прав людини (далі - Конвенція). Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У ст. 6 Конвенції закріплено принцип доступу до правосуддя.

Доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ є здатність особи безперешкодно отримати судовий захист до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Тобто у порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Із моменту укладення між землекористувачем та органом місцевого самоврядування договору оренди землі припиняються адміністративні відносини між цими суб`єктами та в подальшому виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору. Такі ознаки притаманні не адміністративним, а цивільним правовідносинам, які з урахуванням суб`єктного складу можуть бути предметом судового розгляду у відповідному суді загальної юрисдикції або господарському суді.

За змістом ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Статтею 45 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Відтак господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Згідно із ч. 1 ст. 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Зазначена норма кореспондується зі ст. 50 ЦК України.

За загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов`язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб`єктного складу їх учасників.

Земельні та пов`язані із земельними відносинами майнові спори, зокрема про оренду землі, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб`єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами.

Саме до таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах від 17 квітня 2018 року в справі №461/980/16-а (провадження №11-248апп18) та від 14 листопада 2018 року в справі №127/2709/16-ц (провадження № 14-352цс18).

За ч. 1 ст. 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Майново - господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ст. 179 ГК України).

Таким чином, однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (наприклад, юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (ст. 609 ЦК України).

Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі ст. 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Частиною дев`ятою статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачено, що фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарських договорів, зобов`язання за такими договорами навіть з втратою статусу фізичної особи-підприємця не припиняються.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, яка неодноразово висловлювала позицію щодо юрисдикції спору за позовом суб`єкта господарювання до фізичної особи, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, що виник при виконанні умов укладеного між ними господарського договору (постанови від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18), від 13 лютого 2019 року у справі №910/8729/18 (провадження №12-294гс18), від 05 червня 2019 року у справі №904/1083/18 (провадження № 12-249гс18), від 09 жовтня 2019 року у справі №127/23144/18 (провадження №14-460цс19).

З огляду на зазначене, виходячи зі змісту укладеного договору оренди земельної ділянки, де орендарем зазначений приватний підприємець ОСОБА_1 , характеру правовідносин, що виникли між сторонами такого договору та свідчать про наявність договірних відносин з приводу використання спірної земельної ділянки ОСОБА_1 для здійснення підприємницької діяльності з риборозведення, суд вважає, що спір у цій справі є господарським, не має ознак приватноправового та підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Крім того, з наданого у судовому засіданні представником відповідача витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 установлено, що 03 лютого 2021 року проведена державна реєстрація останнього як фізичної - особи підприємця, номер запису 000008776.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За вказаних обставин, суд вважає, що провадження по справі за позовом ССВК «Діброва» до Гощанської районної державної адміністрації Рівненської області, ОСОБА_1 , Рівненської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання недійсним договору оренди землі та скасування рішення державного реєстратора підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Водночас суд зазначає, що розгляд клопотання представника відповідача - адвоката Рудика В.Р. про закриття провадження у даній справі з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, з огляду на зазначене вище, зокрема, задоволення судом клопотання останнього про закриття провадження у даній справі з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, є недоцільним.

Також суд зауважує, що закриття провадження у даній справі не є перешкодою для звернення позивача за захистом свого порушеного права до господарського суду зважаючи на таке.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2018 року було закрито провадження у справі №918/329/17 за позовом ССВК «Діброва» до Гощанської районної державної адміністрації, фізичної особи ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, Департамент екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації про визнання договору оренди землі нікчемним та скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора, з тих підстав, що однією із сторін (орендарем) оспореного договору є фізична особа, а тому справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому, закриваючи провадження з цих підстав господарським судом було встановлено та взято до уваги те, що 23 травня 2016 року із ОСОБА_1 , як фізичною особою, та Рівненською ОДА укладено додаткову угоду до договору оренди водного об`єкта, щодо якого розглядався спір, в той час як у даному позові вказаний договір позивачем не оспорюється та визнання такого нікчемним не є предметом спору.

Керуючись ст.ст. 255, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Рудика Віталія Романовича про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом Спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу «Діброва» до Гощанської районної державної адміністрації Рівненської області, ОСОБА_1 , Рівненської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання недійсним договору оренди землі та скасування рішення державного реєстратора.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Рівненського апеляційного суду або через Гощанський районний суд Рівненської області (відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 01 березня 2021 року.

Суддя Ю.В. Оленич