Справа № 585/828/20
Номер провадження 2/585/25/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання Ковган О.В.,

Справа № 585/828/20, провадження № 2/585/25/21

Позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: 1. Державна установа «Роменська виправна колонія (№56),

2. Північно-Східне міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних

покарань Міністерства юстиції,

3. Міністерство юстиції України,

розглянув у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про відшкодування моральної шкоди.

Представник позивача Семиволос Володимир Владиславович, який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 27.05.2020 №000-274,

представник Відповідача 1 - ДУ «Роменська виправна колонія (№56) та відповідача 2 Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції Трухан Лариса Степанівна, яка діє на підставі довіреності №9/4 від 04.05.2020,

представник Відповідача 2 - Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції в особі начальника міжрегіонального управління Романова Г.В.,

представник Відповідача 3 - Міністерства юстиції України, в особі начальника відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Панасенко Богдана Анатолійовича, який діє на підставі наказу про його призначення на посаду начальника відділу від 17.12.2019 та Положення про відділ судової роботи та міжнародної правової допомоги Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), затвердженого Наказом від 11.01.2020 №6/7 .

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної установи «Роменська виправна колонія (№56), Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди. Вимоги мотивує тим, що відбуває покарання в ДУ «Роменська ВК (№56)» як засуджений до довічного позбавлення волі з 04.03.2011. У колонії, де він відбуває покарання, повністю недотримані санітарні норми (не встановлені сантехнічні коліна на унітазах та на умивальниках), внаслідок чого камери для перебування ув`язнених наповнюються каналізаційними газами. Корпус №2 з 2009 року в РВК №56 був поступово заселений засудженими до довічного позбавлення волі в 25 камер і в ньому грубо порушені санітарні норми. Корпус №1 був заселений у 2004 році засудженими до довічного позбавлення волі і в ньому не має таких порушень санітарних норм, як у корпусі №2. Це свідчить про катування фізичного і психологічного характеру (без будь-яких слів або дій адміністрації) засуджених під час перебування в корпусі №2.

Виїхавши за межі РВК №56 до Сумського СІЗО зміг подати заяву про вчинення кримінальних правопорушень працівниками адміністрації установи РВК №56 до прокуратури Харківської області. 04.12.2017 та 18.09.2019 Зарічним районним судом м. Суми виносились ухвали про скасування постанов від 31.10.2017 та, відповідно, від 29.04.2018 про закриття кримінального провадження. Мотивувальні частини цих ухвал містять висновки про необхідність вчинення слідчих дій. Матеріали кримінального провадження №0000790 повернуті до прокуратури Сумської області на нове досудове розслідування, яка в свою чергу направила матеріали до ДБР в м. Полтава. Оскільки подальший процесуальний рух справи йому не був відомий, звернувся до Роменського міськрайонного суду зі скаргою щодо неналежних умов утримання у ДУ Роменська ВК №56». За результатами розгляду скарги його вимоги задоволено частково. Прийнято рішення про необхідність повідомлення Північно-Східного регіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України про надходження його скарги на відсутність сантехнічних колін під умивальниками та унітазами, встановленими в камерах корпусу №2 ДУ «Роменська ВК №56», що створює неприємний запах у приміщеннях камер у зв`язку з чим рекомендувати Державній установі Роменська ВК №56 встановити умивальники та унітази в камерах зазначеного корпусу та сантехнічні коліна. В решті вимог скарги відмовлено. Указаним судовим рішенням встановлено наявні порушення в умовах утримання засуджених до довічного позбавлення волі в камерах корпуса №2, що є грубим недотриманням обов`язкових санітарних умов в камерах з самого початку заселення в 2009 році. Зазначені недоліки і до цього часу не усунуто, тому вважає, що здача під заселення корпусу №2 свідчить про створення умов для повного або часткового знищення певної групи осіб, яка відноситься до систематичних дій/бездіяльності працівників адміністрації установи РВК №56. Утримання в таких умовах ув`язнення є безумовним катуванням (у вигляді умисного заподіяння тривалого морального страждання з метою покарати особу за дії, скоєні ним), приниження честі і гідності людини, порушення чинного законодавства України та норм Конвенції з прав людини. Перебуваючи в корпусі №2 у період з 04.03.2011 по 14.05.2016 та з 24.03.2017 по 04.05.2017 кожного дня він зазнавав моральної шкоди, яка полягає у пригніченому стані, заниженій самооцінці, гідності, честі, що створювало постійно негативні емоції доводило у 2014 році до суїциду та інших психічних зривів, що впливало на його нервовий стан та настрій. Як наслідок - порушення нормального способу дихання, запалення гемороїдальних вузлів заднього проходу, які досі кровоточать та проблеми нормального функціонування печінки та серця, низький рівень гемоглобіну. Посилаючись на норми Конституції України, КВК України, практику Європейського Суду з прав людини вказує на те, що протиправними діями відповідача, які тривали протягом 5-ти років, йому завдано моральної шкоди, розмір якої оцінює у 870750 грн., оскільки це його бачення і його доцільність з огляду на розцінки сучасного життя, за його період перебування у зазначених умовах з відповідними наслідками, то вважає, що це буде розумною сатисфакцією за понесення ним страждань, враховуючи практики Європейського Суду з прав людини щодо компенсацій порушення прав людини під час відбуття покарання. Також позивач вказує на існування причинного зв`язку між протиправними систематичними діями РВК №56 та завданням йому моральної шкоди і просить визнати порушення його прав під час відбуття покарання в ДУ «Роменська (ВК№56)» у період з 04.03.2011 по 14.05.2016 та з 24.03.2017 по 04.05.2017 включно за наведених ним обставин та стягнути з ДУ «Роменська ВК №56» на його користь моральну шкоду у розмірі 870750 грн. по 450 грн. за кожен день його перебування в корпусі №2.

17 квітня 2020 року від позивача на виконання ухвали без руху від 02 квітня 2020 року надійшли доповнення до позову, в яких позивач, пояснює, що він не має можливості сплатити судовий збір, долучити до матеріалів позову письмові докази та додатково посилається на норми законодавства і обґрунтовує розмір завданої йому моральної шкоди 970750 грн. з урахуванням 365 днів на рік таким чином: період його перебування в РВК №56 з 04.03.2011 по 14.05.2016 =1895 днів, період з 24.03.2017 по 04.05.2017 = 40 днів. 1895 днів + 40 днів = 1935 днів; 1935 днів х 450 грн. = 870750 грн. Додатково в обґрунтування позову зазначає, що на початку 2020 Сумський окружний адміністративний суд розглянув справу за позовною заявою засудженого ОСОБА_2 проти адміністрації установи СІЗО №25 щодо позбавлення прав на прогулянку і присудив стягнути з відповідача на користь позивача моральну компенсацію у розмірі 500 грн. За аналогією права вважає доцільним і обґрунтованим вимагати суд стягнути з відповідача моральну компенсацію на його користь за кожен день завданих йому моральних та фізичних страждань в тих жахливих та нелюдських умовах цілодобово у розмірі 450 грн. Крім заявлених раніше вимог додатково просить встановити розумний строк, протягом якого відповідач зобов`язаний виплатити йому моральну компенсацію заподіяної шкоди і додатково зазначити у рішенні, що у разі несвоєчасної виплати грошових коштів відповідачем на користь позивача на присуджену суму моральної компенсації нараховуватиметься простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки зазначивши відповідний відсоток (а.с.27-30).

02 червня 2020 року від ДУ «Роменська ВК №56» надійшов відзив на позов, де зазначено, що проти позову установа заперечує. Відзив мотивовано тим, що у 2019 позивач ОСОБА_1 звертався до Роменського міськрайонного суду зі скаргою на умови утримання в ДУ «Роменська ВК №56». По суті рішенням, за результатом розгляду указаної скарги лише встановлено факт відсутності сантехнічних колін під умивальниками та унітазами, але даним рішенням не встановлено, що за відсутності сантехнічних колін порушуються права засуджених на належні умови утримання. У ході судових засідань по справі №585/4005/19 наявність неприємного запаху в камерах корпусу №2 для утримання засуджених до довічного позбавлення волі не доведено, оскільки екологічна експертиза не проводилась, а наявність неприємного запаху позивач підтверджує тільки своїми словами та нічим не вмотивованими висновками. При комісійних обстеженнях керівництва установи водопровідні мережі та каналізаційні стоки знаходились в належному стані, неприємних запахів в камерах не було. Скарг від засуджених не надходило. Про відсутність в діях посадових осіб ДУ «Роменська ВК (№56) складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України свідчить неодноразове закриття кримінального провадження №0000790. Твердження позивача про погіршення стану його здоров`я через неналежні умови тримання (пригнічений стан, негативні емоції. Членопошкодження, захворювання серця та печінки, тощо) підтверджуються лише наданою лікарняною довідкою завідувача медичною частиною ДУ «Сумський слідчий ізолятор» від 19.03.2020 про наявність рубця близько 6 см. Дана довідка не може бути належним доказом, оскільки факт членопошкодження у 2014 році зафіксований не був (засуджений не перебував на профілактичному обліку, як особа, схильна до суїциду). Крім того, в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України позивач не надав суду доказів про спричинення йому діями відповідача моральної шкоди, а обмежився лише цитатами з нормативних актів (а.с.79-80).

17 червня 2020 року позивача надіслав відповідь на відзив, в якій він зазначає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надав доказів на підтвердження своїх заперечень, у той час як ним надано безпосередній доказ рішення Роменського міськрайонного суду від 03.03.2020 по справі №585/4005/19, яким встановлено відсутність в РВК №56 Сумської області на корпусі №2 в камерах 1-25 колінних чаш під умивальниками та унітазами, внаслідок чого є неприємні запахи. З цим рішенням керівництво РВК погодилось, так як не оскаржувало його, як і орган прокуратури. Вважає, що таким чином відповідач намагається уникнути цивільної відповідальності. Також позивач вважає, що суд повинен взяти до уваги і те, що в Сумській обласній клінічній лікарні при дослідженні КТ 28.04.2020 виявлено у нього признаки енходроми верхньої третини правої великоберцової кістки. За показниками хвороби вбачається, що вона з`явилась саме за тих умов, в яких він тривалий час перебував в Роменській ВК №56 у корпусі №2 і саме в період 2013-2015 років, оскільки з березня 2011 року він постійно перебував у пригніченому стані з проявом негативних емоцій та нервових потрясінь в приміщенні «газової камери» - здоров`я не покращиться. Він звертався декілька раз за допомогою психолога та психотерапевта, але належного лікування не отримав. (а.с.96).

Відповідач 2 подав суду відзив на позов, в якому уточнивши своє найменування Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на норми ч.1 ст. 96 ЦК України про те, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а ДУ «Роменська ВК №56» є юридичною особою.

Відповідно п.п. 32 п.4 Положення про Північно-Східне міжрегіональне управління з питань кримінальних покарань Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня для фінансування в межах затверджених асигнувань установ виконання покарань виключно Харківської області. Установи виконання покарань, зокрема Сумської області, які безпосередньо підпорядковані міжрегіональному управлінню фінансуються Міністерством юстиції України. На виконання ухвали Роменського міськрайонного суду від 03.03.2020 по справі № 585/4005/20 виправна колонія в рамках надання звіту щодо надання пропозицій про вкрай необхідну нагальну потребу у додаткових коштах загального фонду надала відомості міжрегіональному управлінню щодо потреби в коштах по КЕКВ 2210, в тому числі і для придбання сантехнічних матеріалів для проведення власними силами ремонту системи водовідведення в гуртожитку для тримання засуджених до довічного позбавлення волі в сумі 233,6 тис. грн. Міжрегіональне управління узагальнений звіт, в тому числі і дані ДУ «Роменська ВК №56 щодо виділення указаних коштів, направило до Міністерства юстиції України. Що стосується завданої позивачу моральної шкоди, то відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Жодного доказу порушення його прав позивачем не надано. Твердження позивача про те, що тягар доказування лежить на виправній колонії є помилковими, оскільки дана справа розглядається в порядку цивільного судочинства, отже обов`язок доказування своїх тверджень та заперечень лежить на кожній стороні спору. Виправною колонією до матеріалів справи долучений акт обстеження сантехнічних умов від 17.01.2020 про відсутність неприємного запаху в камерах корпусу №2. Скарг від інших засуджених про порушення їх прав та умов відбування покарання не надходило. Зазначене свідчить про належні умови тримання засуджених. Якщо позивач і зазнав моральних страждань, які виразились в пригніченому стані, негативних емоціях, занижені своєї самооцінки, то причиною цього була протиправна поведінка самого позивача скоєння ним злочину, внаслідок чого вироком суду він визнаний винним та йому призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Проте такі душевні страждання не тягнуть за собою відшкодування позивачеві моральної шкоди з боку виправної колонії. (а.с.133-136, 175-178 т.1).

10 вересня 2020 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області від ДУ «Роменська ВК (№56)» надійшов уточнений відзив, у якому Відповідач 1 додатково вказав, що Роменська ВК (№56) є державною установою, яка входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України. Органом управління виправної колонії є Міністерство юстиції України. Діяльність виправної колонії контролюється та координується Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції та Департаментом кримінально-виконавчої служби України. Виправна колонія є бюджетною неприбутковою установою, утримується за рахунок коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством. Відшкодування моральної шкоди згідно з рішенням суду затвердженим кошторисом не передбачено. У 2008 році відбулося переобладнання будівлі гуртожитку під гуртожиток для тримання засуджених до довічного позбавлення волі. Переобладнання здійснене у відповідності до кошторисної документації, розробленої Державним спеціальним проектним інститутом МВС України. Згідно локального кошторису 2-1-3 на побутову каналізацію встановлення сифонів для унітазів наземних не передбачено. На виконання рішення Роменського міськрайонного суду від 03.03.2020 установою направлялись 18.05., 04.06., 05.08.2020 листи до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про потребу в коштах по КЕКВ 2210 «Предмети, матеріали, обладнання та інвентар» в сумі 233,6 тис.грн на установлення чаш (унітазів) підлогових з високо розташованим бачком та сифонів, згідно складеного локального кошторису. Пропозиції щодо нагальної потреби у додатковому фінансуванні управлінням 18.08.2020 направлені до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України. Просив у задоволенні позову відмовити (а.с.157-158).

17 листопада 2020 року надійшов відзив на позов ОСОБА_1 , в якому представник Відповідача 3 вказує на те, що відповідно до ч. 1. 2, 4 ст. 7 КВК України держава поважає та охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду. Особам, які відбувають покарання у виправних і виховних колоніях створюються необхідні житлово-побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни (ст. 115 КВК України). КВК України не містить чітких вимог до влаштування санвузлів в установах покарань. Наявність чи відсутність сантехнічних колін жодним чином не утискає права засуджених на задоволення своїх природніх потреб «в умовах чистоти і пристойності». Та навіть за умови відсутності сантехнічних колін під умивальниками та туалетами не зрозуміло, яким чином це призводе до пригніченого стану, заниження самооцінки, гідності і честі. За весь час перебування у колонії (майже 7 років) від позивача та інших засуджених не надходило скарги на неналежні умови утримання у зв`язку з відсутністю сантехнічних колін під умивальниками та туалетами. Лише у 2017 році позивач подав скаргу до прокуратури Сумської області про неналежні умови тримання в Роменській ВК №56. Проте кримінальне провадження неодноразово закривалось у зв`язку з відсутністю в діях посадових осіб Роменської ВК №56 складу кримінального правопорушення за ч.2 ст. 365 КК України. Не менше ніж раз на рік колонію відвідує уповноважений з прав людини і жодного разу не фіксувалось порушення умов тримання через відсутність в сантехнічних колін під умивальниками та туалетами. На підтвердження порушення прав під час відбування покарання позивачем не було надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про спричинення йому моральної шкоди. Крім того позивачем жодним чином належно не обґрунтовано, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди. Також з матеріалів справи неможливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між триманням позивача в умовах ДУ «Роменська ВК №56» і виникненням підстав для відшкодування моральної шкоди. Доказування позивача ґрунтуються на самих лише припущеннях і належних доказів на їхнє підтвердження суду не надано (а.с.41-43).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримав, пояснив про обставини, викладені в ньому, що неправомірні дії ВК № 56 полягають у тому, що його не перевели у корпус № 1, де кращі побутові умови або ж адміністрація ВК повинна була встановити належну сантехніку у корпусі № 2, чи надати заявку на виділення коштів для усунення недоліків встановленої сантехніки, або надати можливість ув`язненим самим усунути ці недоліки за рахунок власних коштів. Натомість керівництво установи на такі звернення не реагувало, хоча він звертався до службових осіб Роменської ВК № 56 з цього приводу в усній формі у 2011 рік та 2013 році, а у 2017 році написав в ДБР повідомлення, вважаючи, що в таких діях працівників установи наявний склад злочину. Також у 2012-2013 році звертався до психолога і скаржився на умови тримання. Висновку не дали. ВК погодилась з рішенням Роменського міськрайсуду від 03.03.2020 року, проте порушень не усунули. Неприємні запахи постійно відчував не тільки він, а й інші ув`язнені. Неприємний запах йде, тому що внаслідок відсутності сантехнічних колін напряму йде повітря. Влітку в камерах задуха. Від цього накопичуються негативні емоції, які погіршують стан його психічного і фізичного здоров`я та принижує честь і гідність. Крім того під час перебування у корпусі № 2 Роменської ВК № 56 його переводили з однієї камери до іншої, чим психологічно на нього тиснули і, не витримавши такого тиску, він змушений був порізати собі вени. Вважає, що порушення з боку державних органів завжди викликає у громадянина негативний стан. Постійне нервове напруження вилилось у проблеми з колінним суглобом, який потребує операційного втручання. Крім того у нього знизився гемоглобін, з`явилась кровотеча з заднього проходу, пісок у нирках. Вважає, що ці зміни з`явились у нього внаслідок поганого харчування та у взаємозв`язку з постійним нервовим напруженням через неналежні умови утримання в корпусі № 2. Визнає, що на стан його здоров`я часткового вплинуло і перебування в СІЗО, оскільки симптоми проявлялись вже під час перебування в Харківському СІЗО, але найбільше неналежні умови тримання у ВК № 56.

Моральну шкоду визначив, виходячи з реалій сьогодення і вважає її доцільною.

Представник позивача адвокат Семиволос В.В. позов ОСОБА_1 підтримав, суду пояснив, що ОСОБА_1 перебуваючи з 2011 року у Роменській виправній колонії № 56, утримувався у приміщенні, що не відповідало сантехнічним нормам. Якщо не встановлені сантехнічні коліна, значить і запах повинен бути (це припущення). Через це у позивача виникали стресові ситуації, бо інших причин бути не могло, ураховуючи, що установа є режимним об`єктом з суворою дисципліною, що виключає наявність та системність шкідливих звичок у позивача. Кошти ВК № 56 замовляє і використовує самостійно, отже вони є належним відповідачем. Розмір моральної шкоди, визначений позивачем у сумі 450 грн. за кожен день перебування у корпусі № 2, відповідач не спростував, значить він є розумним і підлягає стягненню на користь позивача.

Представник Відповідача 1 та Відповідача 2, ОСОБА_3 позов не визнала, посилаючись на обставини, викладені у відзивах на позов. Крім того пояснила, що у 2008 році відбулась перебудова приміщення у гуртожиток. Під час перебудови застосовувались діючі на той час будівельні норми з урахуванням санітарних норм і правил, згідно яких були встановлені сантехнічні стояки та вентиляції. На виконання цих робіт у 2008 році проектним інститутом був розроблений локальний кошторис, яким установлення сифонів для наземних унітазів не передбачалось. Тому свідомого створення ВК № 56 неналежних умов для позивача немає, що підтверджується неодноразовим закриттям кримінального провадження за заявою ОСОБА_1 та Рішенням суду від 03.03.2020 року, яке Відповідач 1 не оскаржував, оскільки рішенням не було встановлено порушення прав позивача, а лише факт відсутності сантехнічних колін, чого і зараз не заперечує Відповідач 1. Проте ця обставина не створює неприємних запахів у приміщенні сама по собі. З пояснень інших засуджених, що проживають у цьому корпусі, неприємний запах відчувається лише за умови поганого прибирання самими засудженими своїх приміщень. Опитування проводилось в рамках комісійного обстеження корпусу № 2, про що складений Акт. На виконання рекомендації суду Роменською ВК № 56 неодноразово направлялись листи до ПСРУ про потребу у коштах 233600 грн. на встановлення унітазів, проте кошти виділені не були.

Роменська ВК №56 є бюджетною неприбутковою державної установою, орган управління мінюст, який і є розпорядником коштів. Тому Відповідач 1 не має можливості проводити ремонтні роботи без виділених для цього коштів.

Що стосується моральної шкоди, вважає що позивач не навів їх спричинення від дій Роменської ВК № 56. Оскільки з приводу неналежних умов утримання під час перебування у ВК № 56 ОСОБА_1 взагалі не звертався до адміністрації установи зі скаргами на неналежні умови проживання. Крім того, його звичайний уклад життя не порушено, він займався самоосвітою, спілкувався з рідними про телефону, що свідчить не порушення укладу життя і про відсутність моральних страждань. ОСОБА_1 посилається на те, що через моральні страждання займався членопошкодженням, але доказів цьому не надав. Наявність рубця і період його походження встановлений лише зі слів позивача. Розмір моральної шкоди також не обґрунтований, хоча вимога щодо обґрунтування покладається на позивача.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

02 квітня 2020 позовна заява залишена без руху (а.с.17).

22 квітня 2020 року позовна заява ОСОБА_1 повторна залишена без руху у зв`язку з невиправленням всіх недоліків, визначених ухвалою від 02 квітня 2020 року (а.с.67).

01 травня 2020 року до Роменського міськрайонного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він просить проводити розгляд справи за його особистої участі (а.с.71).

07 травня 2020 року справу прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору, відмовлено в його доставці до Роменського міськрайонного суду шляхом його етапування, вирішено проводити розгляд справи в режимі відеоконференції, організацію якої доручено ДУ «Сумськимй СІЗО». Підготовче засідання у справі призначено на 05.06.2020 року на 09 год. 45 хв. (а.с.73).

29 липня 2020 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання позивача, в якому він просить під час вирішення питання щодо стягнення з відповідача коштів з метою справедливої сатисфакції за тривале завдання моральних страждань та причинене його здоров`ю шкоди здійснити операцію щодо перерахунку стягнутих на його користь грошей на іншу особу отримувач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.105 т.1).

11 серпня 2020 року ухвалою суду залучено до участі в справі у якості співвідповідача Північно-Східне регіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ( вул. Hетіченська, 14, м. Харків, 61010) (а.с.108 т.1).

01 вересня 2020 року ОСОБА_1 направив на адресу суду клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, а також просив вирішити питання щодо його тимчасового залишення в Сумському СІЗО на час розгляду даної справи з метою усунення психологічних утисків з боку відповідача (а.с.124 т.1).

10 вересня 2020 року уточнено у справі найменування другого відповідача, замість «Північно-Східне регіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України» - «Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції» та залучено до участі в справі в якості співвідповідача Міністерство юстиції України (а.с.173 т.1).

17 вересня 2020 року позивач надіслав суду клопотання щодо його тимчасового залишення в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» (а.с.210 т.1).

18 вересня 2020 року позивачу направлено відповідь про те, що дане питання було вирішено в ухвалі про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції від 10.09.2020 (а.с.212 т.1).

16 жовтня 2020 року від позивача надійшло письмове клопотання, в якій останній просить у випадку визнання судом ДУ «Роменська ВК (№56) неплатоспроможною, стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань ДУ «Роменська ВК (№56)» на його користь 870750 грн. морального відшкодування (а.с.232 т.1).

17 листопада 2020 року закрито підготовче провадження по справі і призначено її до судового розгляду по суті (а.с.33).

11 січня 2021 року до суду надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи письмових доказів: протоколу №361 від 26.11.2020 та інформаційного листа від 31.12.2020.

11 січня 2021 року позивачем заявлено відвід головуючому судді Євтюшенковій В.І. від розгляду даної справи.

08 лютого 2021 року постановлено ухвалу про відмову в задоволенні заяви про відвід, провадження у справі зупинено і її передано до канцелярії суду для автоматичного перерозподілу справи для визначення судді для розгляду питання про відвід судді Євтюшенкової В.І. в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України. Провадження у справі зупинено (а.с.94 т.2).

11 лютого 2021 року в задоволенні заяви про відвід відмовлено іншим складом суду а.с.119 т.2).

12 лютого 2021 року провадження відновлено (а.с.124 т.2).

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Вироком Апеляційного суду Харківської області від 14 серпня 2009 року ОСОБА_1 засуджений за п.п.1, 6, 12 ч.2 ст. 115 , ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна (справа №1-87/07) . Вирок набрав законної сили 14.08.2009 (а.с.31-45 т.1).

Довідкою за особовою справою засудженого ОСОБА_1 підтверджується період його перебування у ВК № 56 з 04.03.2011 року по 04.05.2017 року. 11.06.2015 року переведений в багатомісний ПКТ максимального РБ (а.с. 52, т. 2).

Згідно довідки філії Сумської міської медичної частини ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» у Сумській області виходячи з медичної документації, яка була передана з особовою справою по прибуттю в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» 12.02.2009 ОСОБА_1 проведений первинний медичний огляд в СІЗО м. Харків. Скарги відсутні. Загальний стан задовільний. Фізіологічні показники в нормі. 13.02.2009 оглянутий стоматологом. Скарг не пред`являв. 13.04.2011 проведений медичний огляд. Фізіологічні показники в нормі. Діагноз здоровий. Наявні результати щорічних флюрографій. Патологічних змін в легенях не виявлено. Інформація стосовно наявності татуювань, шрамів/порізів в медичній документації відсутня (а.с.126 т.1). На думку позивача наданий доказ підтверджує, що погіршення стану його здоров`я відбулося саме під час його утримання в ВК № 56. Суд не погоджується з такими доводами позивача, оскільки первинний медогляд є поверхневим і не може свідчити про відсутність у позивача хронічних захворювань на момент огляду, у т.ч. захворювання суглобів, обстеження яких не проводилось.

Позивачем до позову додано протокол дослідження його колінних суглобів, кісток голені, висновок КТ - ознаки енхондроми верхньої третини правої великогомілкової кістки (а.с.97, 103 т.1).

Енхондрома доброякісна пухлина, етіологія якої невідома, є припущення що виникнення енхондроми має значення порушення остеогенезу та хондрогенезу. При енхондромі як правило проводиться хірургічне втручання: видалення осередку пухлини та пластика дефекту кістки аутотрансплантантом, який береться зі здухвинної кістки. В залежності від отриманих результатів вирішується тактика лікування. З урахуванням описової картини Rграфії та КТ більш ймовірно у пацієнта остеонекроз кістки на тлі перебудови кістки, що вбачається з довідки ДУ «Інститут травматології та ортопедії Національної академії медичних наук» від 02.07.2020 №153 (а.с.127 т.1).

Позивачем також до матеріалів справи додана довідка Сумської медичної частини філії Державної установи «Центру охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» у Сумській області від 15.09.2020 , в якій зазначено про те, що рентгенографія колінних суглобів від 19.03.2020 №153, КТ №2199 колінних суглобів та кісток гомілок 28.04.2020. Висновок комп`ютерної томографії: КТ-ознаки енхондроми верхньої третини великогомілкової кістки. 20.08.2020 ОСОБА_1 оглянутий хірургом-онкологом Сумського обласного онкологічного диспансеру. Діагноз: Даних за онкопаталогію на момент огляду не виявлено. Доброякісне новоутворення правої великогомілкової кістки. Давність новоутворення встановити не можливо (а.с.215 т.1).

Згідно довідки Сумської медичної частини філії Державної установи «Центру охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» у Сумській області від 18.08.2020 засудженому ОСОБА_1 роз`яснено про те, що стосовно проведення йому хірургічного втручання в зв`язку з виявленням указаного вище захворювання, то в Сумський обласний клінічний онкологічний диспансер направлено лист 29.09.2020 №427 з проханням надати йому консультативну допомогу лікарем-онкологом. 14.08.2020 його викликали в Сумську медичну частину для проведення огляду онкологом, але він був відсутній в установі (а.см.216 т.1).

Відповідно до висновку КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» від 26.11.2020 при відеоезофагогастродуоденоскопії №361 ОСОБА_1 у останнього виявлено Еритематозну гастродуаденопатію (а.с.87 т.2).

24.12.2020 ОСОБА_1 звертався до завідуючого ЦОЗ ДКВС при СІЗО №25 із клопотанням роз`яснити, яким чином указане захворювання впливає на його організм, коли воно виникло, чи можливе появлення цієї хвороби у зв`язку зі стресами. Також просив роз`яснити про наслідки у разі невиконання рекомендацій лікаря (а.с. 88 т.2).

31.12.2020 за вих. №698 ОСОБА_1 направлено відповідь, про те, що він детально отримав консультацію гастроентеролога, який повідомив його про можливі причини виникнення даного захворювання, давності і наслідки. Повторно роз`яснено про те, що указане захворювання це запалення слизових оболонок шлунку та дванадцятипалої кишки, є хронічним, тобто з тимчасовими загостреннями та ремісіями. Переважні причини виникнення запалення шкідливі звички, стресові ситуації. При невиконанні рекомендацій лікаря-гастроентеролога можливе довготривале протікання симптоматики та часті загострення (а.с.89 т.2).

26.11.2020 о 13 год. 50 хв. ОСОБА_1 був оглянутий лікарем хірургом, при цьому даних за гостру кишкову кровотечу не виявлено, рекомендовано консультація проктолога (а.с.90 т.2).

Суд вважає вказані докази недостатніми для встановлення причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю Відповідача 1 та станом здоров`я позивача, оскільки у документі зазначений лише діагноз і відсутні відомості причин та періоду виникнення захворювання.

Згідно лікарняної довідки, виданої завідувачем медичної частини Н.В. Куріліною від 19 березня 2020 року при огляді ОСОБА_1 було виявлено на верхній третині лівого передпліччя візуалізується застарілий повністю регенерований міцний рубець близько 6 см без паталогічних змін. Давність механічного ушкодження визначити неможливо. Зі слів: ушкодження наніс самостійно у 2014 році, відбуваючи покарання у ВК №56 м. Ромни (а.с.62 т.1).

Згідно довідки СІЗО від 21 серпня 2020 року за час перебування в державній установі «Сумський слідчий ізолятор» засуджений ОСОБА_1 на профілактичному обліку у психолога установи, як особа схильна до членоушкодження та самогубства не перебуває (а.с.125 т.1).

Те, що ОСОБА_1 не перебуває та не перебував на обліку як особа, схильна до самогубства чи членоушкодження підтверджується і довідкою ДУ «Сумський слідчий ізолятор» від 28.08.2020 №14/06-195/С-326 (а.с.131 т.1). Суд приймає зазначені докази до уваги, зазначаючи при цьому, що вони самі по собі не являються достатніми для доведення факту членоушкодження з причин, викликаних неналежним утриманням, що потягли за собою психологічну травму, на що посилається позивач, та не доводять самого факту членоушкодження, оскільки не містять для цього достатньо даних.

Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції є юридичною особою, зареєстрованої в установленому законом порядку, Код , основний вид діяльності: діяльність у сфері юстиції та правосуддя (а.с.137-138, 180 т.1).

Відповідно до п.п.1 та 15 Положення про Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 01.04.2020 міжрегіональне управління є органом державної влади, який утворюється для реалізації повноважень Міністерства юстиції на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць, є міжрегіональних територіальним органом Міністерства юстиції України нижчого рівні, здійснює керівництво оперативно-службовою діяльністю підпорядкованих йому установ та виконує функції, передбачені цим положенням. Міжрегіональне управління є окремою юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в установах Казначейства, печатку із зображенням Державного герба України і свої найменуванням, інші печатки і штампи.

Згідно п.п. 32 п.4 Положення про Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, затвердженого наказом Міністерства юстиції України територіальний орган, відповідно до покладених на нього завдань: є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, фінансує установи, підпорядковані територіальному органу, відповідно до мережі в межах затверджених асигнувань.

Згідно п.п.34 п.4 указаного Положення територіальний орган, відповідно до покладених на нього завдань на підставі власних розрахунків забезпечує проведення в межах повноважень закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти відповідно до вимог законодавства для забезпечення власних потреб (а.с.140-147, 189-196 т.1).

Відповідно до мережі розпорядників та одержувачів коштів державного бюджету в 2020 році Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня для фінансування в межах затверджених асигнувань установ виконання покарань виключно Харківської області (а.с.148-149, 181, 182 т.1).

14.08.2020 за вих. №4/2399 ДУ «Роменська ВК (№56)» надіслала Управлінню бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України пропозиції по ДУ «Роменська ВК (№56)» (а.с.150, 183 т.1).

Згідно інформації, що направлялась, потреба у додаткових коштах на серпень-вересень 2020 обґрунтовувалась, зокрема, і необхідність придбання сантехнічних матеріалів для проведення власними силами ремонту системи водовідведення в гуртожитку для тримання засуджених до довічного позбавлення волі (по рішенню суду за скаргою засудженого ОСОБА_5 ) 233,6 тис.грн. (а.с.151-152 т.1).

В.о. начальника управління бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення Північно-Східного міжрегіонального управління направив директору департаменту (керівнику служби) Бухгалтерської служби 18.08.2020 за вих. №22-262/4.1/4.1/13-20 (а.с.153) інформацію щодо залишків коштів загального фонду на реєстраційних рахунках станом на 01.08.2020 та пропозиції щодо зменшення кошторисних призначень, відліку коштів, які знаходяться на реєстраційних рахунках та не будуть використані, а також вкрай нагальну потребу у додаткових коштах загального фонду по установах Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (а.с.153, 154, 184, 185, 186, 187 т.1).

До матеріалів справи доданий кошторис на 2020 рік ДУ «Роменська ВК (№56) та розрахунок видатків, до яких не закладений такий вид видатку як виплата моральної шкоди за рішенням суду (а.с.159, 160).

З копії супровідного листа начальника ДУ «Роменська ВК №56» від 18.05.2020 за вих. №4/1456 вбачається, що на виконання ухвали Роменського міськрайонного суду від 03.03.2020 за скаргою засудженого ОСОБА_1 щодо неналежних умов утримання у ДУ «Роменська ВК (№56)» начальник указаної державної установи звертався до начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з проханням посприяти у виділенні коштів по КПКВК 3601020 «Виконання покарань установами і органами ДКВС України КЕКВ 2210 «Предмети, матеріали, обладнання та інвентар» в сумі 233,6 тис.грн. на придбання сантехнічних матеріалів для проведення власними силами ремонту системи водовідведення в гуртожитку для тримання засуджених до довічного позбавлення волі (а.с.161 т.1) .

Працівниками виправної колонії складено дефектний акт на ремонт гуртожитку, переобладнаного під сектор максимального рівня безпеки для тримання засуджених до довічного позбавлення волі , умови виконання робіт - власні сили. Акт затверджений начальником ДУ РВК(№56) 18.05.2020, серед найменування робіт та витрат є установлення чаш (унітазів) підлогових з високоросташованим бачком (а.с.162 т.1).

У локальному кошторисі №2-1-1 також вказане найменування робіт і витрат з проведення указаних робіт (а.с.163), в підсумковій відомості ресурсів зазначені будівельні матеріали, вироби і конструкції, що для цього необхідні (а.с.164 т.1).

04.06.2020 за вих. №4/1672 та 05.08.2020 за вих. №4/2293 начальник ДУ «Роменська ВК №56» звертався з аналогічними листами до начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з проханням посприяти у виділенні коштів по КПКВК 3601020 «Виконання покарань установами і органами ДКВС України КЕКВ 2210 «Предмети, матеріали, обладнання та інвентар» в сумі 233,6 тис.грн. на придбання сантехнічних матеріалів для проведення власними силами ремонту системи водовідведення в гуртожитку для тримання засуджених до довічного позбавлення волі (а.с.165, 166 т.1).

Локальний кошторис 2-1-3 містить найменування робіт і щодо установлення чаш (унітазів) наземних з бачком високо розташованим, установлення мийок, установлення змішувачів та ін (а.с.168-171 т.2).

До матеріалів справи представником відповідача доданий затверджений заступником начальника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України 16.01.2021 кошторис на 2021 рік ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» та розрахунок до нього. Витрати щодо придбання, установки, переобладнання та інше, що стосується сантехнічних колін, не передбачаються (а.с.131,132 т.2)

Прокуратура Сумської області від 04.02.2020 за вих. №15/1-358019 направила ОСОБА_1 листа про те, що його звернення від 29.01.2020 щодо надання інформації про рух кримінального провадження №0000790 від 21.07.2017 надання завірених копій матеріалів провадження розглянуто. 26.09.2019 після відновлення вказаного кримінального провадження його підслідність визначена прокурором за Територіальним управлінням ДБР в м. Полтава. Після чого 16.10.2019 вказане кримінальне провадження прийнято слідчим до провадження, досудове розслідування у якому триває (а.с.65 т.1).

З листа Зарічного районного суду м. Суми від 25.02.2020 за вих. №591/6910/17 ОСОБА_1 повідомлено про те, що копії фотоматеріалів кримінального провадження №0000790 йому надати не має можливості, оскільки вони були повернуті прокурору (а.с.63 т.1).

На заяву ОСОБА_1 про надання фотоматеріалів зі справи Зарічний районний суд м. Суми повідомив про те, що матеріали наглядового провадження, надані прокурором були оглянуті в судовому засіданні та повернуті прокурору, тому суд позбавлений можливості надати запитувані документи (а.с.64 т.1).

На запит Роменського міськрайонного суду від 11.08.2020 керівником Управління з організації досудових розслідувань Головного слідчого управління дано відповідь про те, що в провадженні слідчих центрального апарату Державного бюро розслідувань кримінальні провадження за заявами ОСОБА_1 на дії працівників адміністрації ДУ «Роменська ВК №56» відсутні (а.с.155 т.1) .

17 січня 2020 року комісія, у складі голови : першого заступника начальника установи ОСОБА_6 , членів комісії в.о. заступника начальника установи з І та КПЗ ОСОБА_7 , оперуповноваженого ОВ ОСОБА_8 , інженера ВІГЗ Шевченко І.О., завідувача медичної частини №56 філії ЦОЗ ДКВСУ в Сумській області ОСОБА_9 склали акт про те, що 17 січня 2020 року було проведено обстеження сантехнічних умов в камерах №1-25 корпусу для тримання засуджених до довічного позбавлення волі №2 ДУ «Роменська ВК №56». Приміщення обладнано природним та штучним освітленням, забезпечено природної вентиляцією. Кожна камера забезпечена водопостачанням та водовідведенням, обладнана рукомийником та санвузлом (а.с.81 т.1).

Згідно Довідки ВК № 56 під час перевірки уповноважених з прав людини, не встановлено зауважень щодо порушення правил санітарії та гігієни у секторі довічного позбавлення волі (а.с. 69, т. 2)

Відповідно звіту за результатами моніторингового візиту до державної установи «Роменська виправна колонія (№56)…від 16 квітня2019 року порушень у камерах засуджених до довічного позбавлення волі корпусі № 2 не виявлено. ( а.с. 93-101 т. 2) Щодо посилання позивача на п.2.3 висновку, то безпосередньо він не вказує на необхідність приведення умов тримання саме у камері чи корпусі, де відбуває покарання позивач. З Фото, доведених у додатку до Звіту не можливо встановити у яких приміщеннях установи вони зроблені. Отже звіт не є достатнім доказом для доведення правомірності та обґрунтованості вимог позивача.

Натомість Фототаблиця із зображенням сантехнічних вузлів приміщень камерного типу корпуса № 2 ( а.с. 12-128 т. 2), вказує на те, що вони є у справному, охайному стані.

Зазначеними документами підтверджено відсутність неналежних санітарних умов у камерах №№ 1-25 корпусу № 2 та спростовано твердження позивача про наявність неприємного запаху у камерах.

Надані позивачем копії журналів судових засідань у справі № 1-В/585/286/19 (585/4005/19) (а.с.50-50, 56-60, 61 т.1.; а.с. 18-19, 48-49, 53 т. 2) суд вважає неналежними доказами, оскільки вони не стосуються предмета доказування.

З досліджених судом доказів та встановлених на їх підставі обставин вбачається, що між сторонами склалися правовідносини з приводу відшкодування моральної шкоди, які регулюються Цивільним кодексом України.

Норми права, застосовані судом.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частин першої-третьої стаття 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Стаття 280 ЦК України передбачає, що у випадку, коли фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню.

Статтею 1167 ЦК України визначені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду.

1. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

2. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін.

Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Мотиви суду.

Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, вважає, що існують підстави для відмови у задоволення позову виходячи з наступного.

Відшкодування моральної шкоди має низку особливостей, які, насамперед, полягають у чітко визначених протиправних діяннях, до яких законодавець відносить:

-заподіяння каліцтва та іншого ушкодження здоров`я, що призвело до фізичного болю та страждань фізичної особи;

-протиправну поведінку щодо фізичної особи, членів її сім`ї чи близьких родичів, яка призвела до душевних страждань фізичної особи знищення чи пошкодження майна фізичної особи, що призвело до її душевних страждань;

- приниження честі, гідності фізичної особи та ділової репутації фізичної і юридичної особи.

Особливість моральної шкоди полягає в тому, що вона має немайновий характер та може полягати у фізичному болі та/або стражданнях фізичної особи, а також інших негативних наслідках немайнового характеру, які було спричинено внаслідок приниження честі, гідності фізичної особи та ділової репутації фізичної та юридичної особи, а також інших протиправних діянь.

Певна специфіка є у вині заподіювача.

Так, за загальним правилом, завдана моральна шкода відшкодовується за наявності вини заподіювача. Однак відшкодування моральної шкоди може бути здійснено і незалежно від вини особи, що заподіяла її, у таких випадках:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) якщо шкоди завдано фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування чи посадової або службової особи цих органів при здійсненні ними своїх повноважень, а також унаслідок прийняття вказаними органами нормативно-правового акта, що було визнано незаконним і скасовано;

4) в інших випадках, встановлених законом.

Визначення розміру відшкодування моральної шкоди залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц зроблено правовий висновок такого змісту: суд, який розглядає справу, повинен з`ясувати всі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до пунктів 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відшкодування такої шкоди можливе лише якщо таке передбачене відповідним законом, що визначає порядок і умови її відшкодування. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань.

Позивачем не надано достатньо доказів умисної бездіяльності Відповідача 1 щодо не встановлення унітазів з сантехнічними колінами, оскільки обставина встановлення зазначених сантехнічних виробів, які відповідали санітарним нормам на момент їх установлення, позивачем та його представником не оспорювались. Крім того судом встановлено, що Відповідачем 1 вживались заходи шляхом направлення звернень до Відповідача 2 з метою зміни санітарно-технічних умов. Крім того позивачем не доведено існування неприємного запаху у приміщенні та причинно-наслідкового зв`язку між умовами його тримання та захворюваннями, що діагностовано. Так посилання на те, що запалення слизових оболонок шлунку та дванадцятипалої кишки виникли внаслідок стресової ситуації, не може бути підставою для визначення вини Відповідача 2, оскільки у листі-роз`яснення зазначені лише переважні причини виникнення, тобто не є виключними. Крім того позивач не довів відсутність у нього шкідливих звичок. Також у листі зазначено, що хвороба є хронічною, тобто не можливо встановити час її виникнення, а ураховуючи, що позивач вже чотири роки не перебуває у ВК № 56, суд не має підстав вважати, що ця хвороба є наслідком саме недоліків унітазу, яким ОСОБА_1 користувався у період з 2011 по 2016 рік. Також не встановлено причинно-наслідкового зв`язку санітарно-технічних умов, у яких у зазначений період перебував позивач, із захворюванням колінного суглоба, виявленим у нього. При цьому сам позивач у судовому засіданні визнав, що на його стан здоров`я частково вплинуло і його перебування у Харківському СІЗО.

Посилання позивача на судові рішення про скасування Постанов про закриття кримінальних проваджень за його заявами не заслуговують на увагу, оскільки самі по собі не вказують на незаконність дій Відповідача 1. Зазначену позицію висловив ВС у справі № № 233/3916/16-ц (Постанова від 10.01.2019 року), де зазначено:

45.Сам факт зобов`язання ухвалою суду внести відповідні відомості до ЄРДР не свідчить про протиправність дій прокуратури та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені.

46. Лише незгода позивача з прийнятими працівниками органів прокуратури процесуальними рішеннями, які були ним оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження.

47. Таким чином, судами не встановлено дій з боку прокуратури, які давали б правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування йому моральної шкоди на підставі статей 1173, 1174, 1176 ЦК України.

Також, суд вважає хибним твердження позивача про те, що судовим рішенням у справі № 585/4005/19 (1-в/585/18/20) за його скаргою щодо неналежних умов його тримання у виправній колонії встановлено наявні порушення в умовах утримання засуджених до довічного позбавлення волі в камерах корпуса №2, що є грубим недотриманням обов`язкових санітарних умов в камерах з самого початку заселення в 2009 році.

На думку суду позивач невірно трактує зміст абз. 11 стор. 3 названого судового рішення, де зазначено, що «суд приходить до висновку, що доводи Роменської ВК № 56, стосовно того, що в цих камерах відсутній неприємний запах у зв`язку з таким встановленням сантехніки, не переважило право засудженого на належні умови утримання, які полягають у бажанні не відчувати неприємний запах у зв`язку з відсутністю сантехнічних колін під сантехнікою, встановленою у камерах» (справа №585/4005/19, провадження 1-в/585/18/20). З наведеного тексту абзацу у сукупності з усією мотивувальною частиною Ухвали від 03.03.2020 року вбачається, що суд, встановивши лише відсутність чаш ОСОБА_10 у сантехніці, якою обладнані камери корпусу №2, вказавши, що доводи представника ВК № 56 не переважили право позивача не відчувати неприємний запах, лише констатував право позивача не відчувати неприємних запахів, не установивши при цьому їх наявність у камерах. Ураховуючи подальшу рекомендацію суду щодо повідомлення Північно-Східного регіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації про надходження скарги ОСОБА_1 на неприємні запахи, суд вважає, що зазначене положення судового рішення носить превентивний характер, спрямований на недопущення у майбутньому порушення констатованого права позивача не відчувати неприємний запах у подальшому.

На відсутність неприємного запаху вказують як проаналізовані вище докази у даній справі, так і мотивувальна частина Ухвали від 03.03.2020.

Щодо позовних вимог до відповідача Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.

14 жовтня 2020 року до Роменського міськрайонного суду позивач ОСОБА_1 направив клопотання, в якому просив виключити зі справи як відповідача (співвідповідача) Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції у зв`язку з відсутністю підстав його участі у справі (а.с.229 т.1)

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 30 ЦПК України 2004 року).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена також в Постановах ВСУ від 07 жовтня 2010 року у справі № 705/3876/18 та від 19 серпня 2020 року у справі № 639/6295/16-ц.

Крім того, частиною 1 статті 33 ЦПК України передбачено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Оскільки ЦПК України не передбачене такого поняття, як «виключення зі справи як відповідача», про що просить позивач у своєму клопотанні та зважаючи на вищевикладене в задоволенні позовних вимог до відповідача - Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Оскільки судом не встановлено підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, у задоволенні позовних вимог до Міністерства юстиції, яке є розпорядником бюджетних коштів у сфері фінансування, у тому числі установ виконання покарань, також слід відмовити.

Судові витрати:

Позивач просив звільнити його від сплати судового збору, в обґрунтування надав наступні документи:

- довідку Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ДУ «Сумський слідчий ізолятор» від 18.03.2018 №18 ОСОБА_1 з 29.05.2016 по 29.10.2016 та 06.05.2017 по 08.03.2018 перебував в ДУ «Сумський слідчий ізолятор», працевлаштований не був, заробітної плати не отримував (а.с.47 т.1).

- довідку ДУ «Харківський слідчий ізолятор» (довідка не містить дати та номеру), в якій вказано про те, що ОСОБА_1 з 08.03.2019 по теперішній час перебуває в ДУ «Харківській слідчий ізолятор» Залишок коштів на особовому рахунку відсутній (а.с.48 т.1).

Ураховуючи майновий стан позивача, на підставі вимог ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає можливим звільнити його від сплати судового збору та віднести судові витрати на рахунок держави на підставі вимог ст. 141 ЦПК України.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 19, 76-81, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи «Роменська виправна колонія (№56)», Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Роменський міськрайонний суд.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: ОСОБА_1 , місце перебування: ДУ «Сумський слідчий ізолятор, Проїзд Гайовий,19 м. Суми.

Представник позивача: ОСОБА_11 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1 Державна установа «Роменська виправна колонія (№56)», місцезнаходження: вул. Вишнева, 19 с. Перехрестівка Роменського району Сумської області, 42073.

Представник відповідача 1 та відповідача 2 ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач 2: Північно-Східне міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, місцезнаходження: вул. Нетіченська, 14 м. Харків, 61010, .

Відповідач 3: Міністерство юстиції України, місцезнаходження : вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001, .

Представник відповідача 3 Міністерства юстиції України Панасенко Богдан Анатолійович, місцезнаходження: вул. Г. Кондратьєва, 28 м. Суми, 40003, РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складене 01.03.2021.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова