ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1874/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю: представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №686/15550/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 вересня 2021 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (суддя Чевилюк З.А.).

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа №686/15550/15-ц, який виданий 03 березня 2016 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.04.2021 залучено до участі у справі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №686/15550/15-ц, який виданий 03 березня 2016 року Хмельницьким міськрайонним судом, таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з вказаною вище ухвалою суду, просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Вказує, що суд при розгляді заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, дійшов висновку, що його обов`язок як боржника за договором позики не припинився. Апелянт не погоджується з вказаним вище висновком суду, оскільки на виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.10.2015 у справі №686/15550/15-ц він сплатив заборгованість за договором позики. Вважає, що його зобов`язання як боржника за договором позики припинено належним виконанням поза межами виконавчого провадження, однак суд не встановив припинення даного зобов`язання. Вважає, що ним були надані докази виконання зобов`язання за договором позики, а тому суд зобов`язаний був застосувати до правовідносин норми ст.599 ЦК України, що визначають припинення зобов`язання належним виконанням.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу.

Представник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Секрета О.М. в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам.

Суд першої інстанції встановив, що заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.10.2015 у справі №686/15550/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики в розмірі 325 762 грн 26 коп та 3379 грн 42 коп.

На виконання вказаного рішення суду 03.03.2016 видано виконавчий лист.

12 березня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 15 т. 2).

12 листопада 2020 року у зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого листа №686/15550/15-ц на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження 50453759 (а.с. 55 т. 2).

За змістом вказаної постанови встановлено, що 06.11.2020 на адресу відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_3 від 03.11.2020, відповідно до якої просила закінчити виконавче провадження оскільки ОСОБА_1 проведено розрахунок за виконавчим документом в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. При цьому, метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно з пунктами 5, 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частинами другою, третьою вказано статті Закону визначено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист, або у зв`язку із визнанням судом, серед іншого, виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, і фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, є самостійними підставами для закінчення виконавчого провадження і їх одночасне застосування є неможливим. У зв`язку з цим, закінчення виконавчого провадження з підстави фактичного виконання рішення згідно з виконавчим документом унеможливлює закінчення виконавчого провадження з підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавче провадження не може бути розпочате знову.

Відповідно до частини четвертої статті 432 ЦПК України про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулось повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оскільки виконавче провадження закінчено у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а тому підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відсутні.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив. А тому, доводи апеляційної скарги на порушення судом першої інстанції строків розгляду заяви не заслуговують на увагу.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 24 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай