Провадження № 2/161/270/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання Фурман Ю.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину,-

В С Т А Н О В И В:

24.12.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, на обґрунтування якої зазначила, що вона разом із відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, за час якого у нихІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина син ОСОБА_5 . 24.09.2001 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, неповнолітній син залишився проживати разом з позивачкою та проживає з нею по даний час. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області в рамках розгляду цивільної справи № 2-1959/08 було вирішено стягувати з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн. щомісячно починаючи з 23.01.2008 року. Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.08.2013 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.10.2019 року було змінено розмір аліментів, що стягувалися із відповідача на підставі судового рішення в цивільній справі № 2-1959/08 та присуджено стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили. На даний час стягнення з відповідача аліментів на утримання їх спільного сина припинено, у зв`язку з досягненням ОСОБА_7 18-річного віку. Зазначає, що їх син на момент подачі даного позову є студентом ІІ-го курсу факультету фізичної культури та спорту Східноєвропейського національного університету ім. Лесі України денної форми навчання за державним замовленням. У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 навчається на денній формі навчання, він позбавлений можливості працювати та мати самостійний заробіток. У свою чергу, матеріальне становище позивачки позбавляє її можливості утримувати сина та нести витрати, пов`язані із його навчанням та дозвіллям, одноосібно, а тому в неї виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. Вказує, що витрати, необхідні ОСОБА_5 для забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини становлять близько 6000 грн. на місяць та складаються із, зокрема, проїзду до навчального закладу та навпаки, харчування, придбання сезонного одягу та засобів особистої гігієни, витрат на дозвілля тощо. Крім того, ОСОБА_3 є гравцем команди по міні-футболу «Любарт», яка приймає участь в турнірах на рівні Волинської області, а також є щорічним учасником Другої ліги чемпіонату та кубку України з футзалу. Тому, витрати, пов`язані зі своєю участю в команді «Любарт» складаються із постійного доїзду на тренування (три рази на тиждень) та на різноманітні турніри (один-два рази на тиждень), харчуванні під час виїзних матчів тощо. У свою чергу, відповідач є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває. Разом з тим, їй відомо, що відповідач наразі проживає у м. Вроцлав Республіки Польща, де працює та отримує достойний заробіток.

Враховуючи викладене, просить суд присудити стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною 23-ох років за умови продовження нею навчання.

02.02.2021 року від представника відповідача адвоката Терлецького О.М. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заявлені позовні вимоги він не визнає виходячи з наступного. В обгрунтування своїх заперечень зазначає, що спільний син позивача та відповідача продовжує навчання на денній формі навчання за державним замовленням, а тому не оплачує вартості навчання, таким чином не несе матеріальних витрат. Отже, видатки на навчання сина ОСОБА_5 не потребують відрахувань з доходу позивача. При цьому звертає увагу на те, що на утриманні відповідача знаходяться дві малолітні дитини, одна з яких є новонародженою, що потребує значних видатків ОСОБА_4 . Вказані обставини підтверджують той факт, що відповідач не має змоги надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, так як витрачає свій дохід на утримання малолітніх дітей. Разом із тим, зазначає, що позивач не надає доказів, що має на своєму утриманні інших малолітніх чи неповнолітніх дітей, що підтверджує той факт, що саме другий з батьків - матір, має можливість надавати матеріальну допомогу сину ОСОБА_5 . У задоволенні позову просив відмовити.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені у її позовній заяві, просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував із викладених у відзиві підстав, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що починаючи з 01.02.2021 року виплата стипендії йому припинена та станом на день розгляду справи не здійснюється, а відтак будь-які самостійні доходи у нього відсутні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що за час шлюбу в подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 народився їх спільний син ОСОБА_5 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст. 198 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як вбачається з довідки № 12/3065, виданої 22.12.2020 року Волинським національним університетом імені Лесі Українки, ОСОБА_3 є студентом ІІ-го курсу факультету фізичної культури, спорту та здоров`я денної форми навчання за державним замовленням освітнього ступеня «бакалавр» Волинського національного університету ім. Лесі України (а.с. 16).

Згідно довідки виданої головою Футзального клубу «Любарт», ОСОБА_3 є гравцем клубу «Любарт», який виступає у Чемпіонаті України та Кубку України з футзалу 2020/2021 років, а також є гравцем Юнацької збірної України з футзалу (а.с.17).

Згідно довідки про доходи № 200, виданої 01.03.2021 Волинським національним університетом імені Лесі Українки, ОСОБА_3 за лютий 2021 року не отримував доходу (стипендії) (а.с. 73).

Разом з тим, як вбачається із листа Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 0300-0210-7/8463 від 18.02.2021 року, ОСОБА_3 на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області, як отримувач пенсії не перебуває. В реєстрі зареєстрованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформація по ОСОБА_3 відсутня.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є здоровим, працездатим, на обліку у лікарів не перебуває. Разом з тим, відповідач наразі проживає у м. Вроцлав Республіки Польща, де працює та отримує заробіток.

Крім того, наявність у ОСОБА_4 на утриманні двох малолітніх дітей не звільняє його від обов`язку утримання свого сина від іншого шлюбу.

Так, в ході розгляду справи, відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів того, що останній позбавлений можливості надавати допомогу на утримання повнолітнього сина, який, у зв`язку із навчанням таку допомогу потребує.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , суд бере до уваги ту обставину, що обов`язок по утриманню дитини, в тому числі й повнолітньої, покладається на обох батьків у повній мірі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення нею 23-ох років за умови продовження нею навчання.

Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим.

Разом з тим, не заслуговують на увагу доводи представника відповідача - адвоката Терлецького О.М. про відсутність у позивача видатків на оплату навчання ОСОБА_3 , оскільки сам факт перебування останнього на денній формі навчання за державним замовленням, жодним чином не свідчить про відсутність у ОСОБА_1 повсякденних витрат на утримання їх спільного з відповідачем сина.

Згідно ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, а тому, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 192 СК України, аліменти на дитину, яка продовжує навчання, присуджуються від дня пред`явлення позову.

З даною позовною заявою позивач ОСОБА_1 звернулась 24.12.2020 року (а.с. 1), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на користь позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

На підставі ст.ст. 198-201 СК України, керуючись ст.ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітньої дитини сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн., щомісячно, починаючи з 24.12.2020 року та до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в дохід держави в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі складено 03 березня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук