22.12.2021 Справа № 363/85/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Котлярової І.Ю.,

за участі секретаря - Тищенко К.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Служба у справах дітей Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області, Служба у справах дітей Петрівської сільської ради про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - Служба у справах дітей Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області, Служба у справах дітей Петрівської сільської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Вишневської міської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 , треті особи - Служба у справах дітей Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області, Служба у справах дітей Петрівської сільської ради про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час шлюбу вони всі разом мешкали за адресою реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 . Проте в подальшому вони розлучилися, так як основними підставами стали постійні непорозуміння в сім`ї та постійні побої з боку її чоловіка відносно неї. Після розірвання шлюбу у 2018 році, позивач переїхала разом із сином до нового будинку, але домовились з відповідачем, що перед навчанням сина ОСОБА_3 , останній буде проживати один тиждень із позивачем, а наступний із відповідачем. Проте зі спливом часу відповідач створив нову сім`ю та почав ганебно ставитись до дитини. З жовтня 2019 року коли відповідач забирав дитину до себе, він постійно увозив дитину в невідомому напрямку, не казав ні сину ні позивачу куди вони їхали та забороняв жалітися. Неодноразово позивачу телефонував син з проханням його забрати від батька, а батька просив повернути його до матері, ажде йому було не комфортно та страшно разом із батьком та його новою сім`єю. Крім того, зазначила, що син після тижня проживання разом із батьком постійно приходив весь в синцях та ссадинах по всьому тілу, а на запитання матері, повідомляв, що його ображають і б`ють діти тієї жінки у котрій вони мешкають. Позивач вважає, що в інтерсах сина ОСОБА_3 , визначити місце проживання необхідно саме із нею, а не з його батьком - відповідачем. Позивач має постійне місце проживання, дохід і може забезпечити дитину всім необхідним та всі витрати по утриманню сина позивач несе самостійно. На підставі викладеного звернулася до суду та просила суд визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 .

В свою чергу ОСОБА_2 користуючись своїм правом подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 , треті особи - Служба у справах дітей Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області, Служба у справах дітей Петрівської сільської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Вишневської міської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дитини, в якому просив визначи місце проживання ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . В обгрунтування своїх вимог зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та порушують права дитини, а місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 необхідно визначити з батьком. 01 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Від зазначеного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 22 жовтня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишився проживати разом із батьком та повністю перебував на його утриманні. Отже, коли сторони припинили шлюбні стосунки, ОСОБА_2 разом з сином переїхав жити до своєї матері за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обстеження матеріально- побутових умов проживання від 04 березня 2020 року та Протоколом № 1 засідання опікунської ради при Лебедівській сільській раді від 04 березня 2020 року. За цією адресою ОСОБА_3 проживав разом з батьком до вересня 2019 року, далі проживав з батьком за адресою АДРЕСА_2 . В обох місцях проживання батьком було створено для дитини найкращі умови проживання та розвитку, що підтверджується актами обстеження обох будинків, технічним паспортом будинку, фотографіями будинку. На підставі акту № 6 про обстеження умов проживання та виховання дітей у сім`ї, затвердженим начальником служби у справі дітей та сім`ї Вишгородської РДА 15 січня 2020 року, обстежено умови проживання дитини та визначено, що умови проживання: приватний будинок загальною площею 100 кв.м. з усіма зручностями, з газовим та твердопаливним опалення, водовідведенням. В будинку 4 житлові кімнати, кухня, санвузол (туалет та душ). Будинок утримується в задовільному санітарно-технічному стані, облаштований необхідними меблями та побутовою технікою. У кімнатах чисто, світло, охайно. У ОСОБА_3 в зазначеному будинку є окрема кімната, яка облаштована необхідними меблями: у наявності ліжко, шафа, письмовий стіл, полиці для книжок, шкільного та канцелярського приладдя, багато іграшок, дитячих книжок, комп`ютер. Достатньо місця для занять та проведення змістовного дозвілля. Прибудинкова територія огороджена, утримується в належному стані. Дитина перебувала на відкритому чистому повітрі та має змогу проводити своє дозвілля іграми на прибудинковій території. Тобто, дитина з моменту розірвання шлюбу до кінця 2019 року проживала виключно зі своїм батьком. В свою чергу, мати дитини - ОСОБА_1 , яка є громадянкою РФ, після розлучення переїхала до подружок. Під час проживання з подружками мати не піклувалась про дитину взагалі та не цікавилась життям останньої, не зустрічалась з сином, не передавала жодних речей, продуктів та подарунків на свята, лише телефонувала декілька разів.

В первісному позові перекручені факти щодо місця перебування дитини в період з розірвання шлюбу до кінця 2019 року та завідомо неправдива інформація про те, хто матеріально підтримував дитину. В заяві про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів ОСОБА_1 сама вказує, що дитина проживає з нею лише з грудня 2019 року, а не так, як було вказано в позовній заяві про визначення місця проживання дитини. Також, позивачем в первісному позові представлений документ, що містить завідомо неправдиву інформацію, а саме - акт обстеження по факту проживання (непроживання) особи на території села Нові Петрівці від 10 січня 2020 року. Особа, що видала цей документ, пізніше зазначила, що викладені в акті від 10.01.2020 факти не перевірялися, а записані зі слів ОСОБА_1 , що підтверджуються копією заяви депутата селищної ради ОСОБА_6 з нотаріально посвідченим підписом. Відповідач зазначив, що працює в АТ «Альфа-Банк» на посаді керівника проектів Управління інформаційної безпеки Департаменту безпеки з окладом у розмірі 45 000 грн в місяць, що підтверджується відповідними довідками з АТ «Альфа- Банк», наявна позитивна характеристика з місця роботи. Батько створив для дитини усі необхідні умови для проживання та гармонійного розвитку, постійно займається з сином та слідкує за станом його здоров`я, дбає про дитину, всебічно допомагає розумовому розвитку, навчанню, забезпечує всім необхідним. Малолітній ОСОБА_3 забезпечений сезонним одягом, взуттям, шкільним та канцелярських приладдям, повноцінним харчуванням, при необхідності, ліками. Натомість мати дитини не брала участі у вихованні та утриманні дитини, жодної матеріальної допомоги не надавала. Під час проживання сина з батьком, останній відвідував дошкільний навчальний заклад № 664, що підтверджується довідкою від 20.01.2020 р за №4, в якій зазначено, що ОСОБА_3 відвідував дошкільний заклад з 01.09.2017 року по 30.08.2019 року. За період відвідування дошкільного закладу батько дитини, ОСОБА_2 , опікувався своїм сином: приводив та забирав дитину з дитячого садка, сплачував квитанції за харчування, цікавився життям свого сина в садочку. З 01.09.2019 року ОСОБА_3 навчався в першому класі ЗОШ І-ІІІ ступенів № 170 міста Києва у 1-Б класі. Батько дитини супроводжував останнього до школи, допомагав у підготовці домашнього завдання, всебічно розвив дитину, оплачував повноцінне харчування у школі та додаткові заняття - гурток «Розважальні ігри», що підтверджується характеристикою зі школи, в якій зазначено, що мама дитини на контакт не виходила і не цікавилась успіхами ОСОБА_3 , натомість тільки батько підтримував контакт з вчителем та школою, відвідував батьківські збори, приводив та забирав дитину зі школи, купував навчальні та канцелярські предмети. Отже, батько постійно піклується про дитину, бере участь у духовному та фізичному розвиткові, за межами шкільного навчання дитина відвідує додаткові заняття гурток « Розважаючі ігри », батько вчить з дитиною уроки, у батька наявне упоряджене жиле приміщення, створено умови належного виховання та розвитку дитини. Натомість мати дитини після тривалого перебування на території РФ повернулась на територію України, з метою помсти та шантажу забрала ОСОБА_3 зі школи, не повідомивши про це батька та перевела дитину в інший навчальний заклад - Новопетрівська ЗОШ І-ІІІ ступенів та звернулася до суду щодо стягнення аліментів, почала маніпулювати дитиною, приховувати дитину від батька, не відповідати на телефонні дзвінки. Зазначив, що ОСОБА_1 має схильність до зловживання спиртними напоями, проводить час з сумнівними компаніями, постійно створює конфліктні ситуації та сварки. Перебуваючи у нетверезому стані, вчиняє насильницькі дії щодо членів сім`ї в присутності сина, що призводить до постійної знервованості дитини. На думку батька дитини зазначені обставини свідчать лише про те, що позов ОСОБА_1 спрямований виключно на те, що б мати можливість отримувати кошти від ОСОБА_2 для власного проживання, так як вона знає, що відповідач добре заробляє і живе в достатку. ОСОБА_1 зверталась із заявами про визначення місця проживання дитини, зазначивши про те, як вона страждає, при цьому вводячи в оману державні органи. Зазначив, що ОСОБА_1 постійно влаштовує сварки, чинить психологічний тиск на дитину та його родичів.

Також ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу, насправді це спрямоване виключно на те, що б мати можливість отримувати кошти від ОСОБА_2 для вирішення власних фінансових проблем, яка своєю безрозсудною поведінкою після розлучення утворила безліч власних фінансових боргів, а не для належного та всебічного виховання дитини. ОСОБА_1 забороняє та перешкоджає батьку, спілкуватися з сином, не дає змоги зустрічатися з останнім та негативно налаштовує проти батька. На зустрічах постійно провокує сварки за участі сторонніх осіб, вчиняє скандали, свідком яких стає їх малолітня дитина. На підставі викладеного у задоволенні первісного позову просив відмоти та задовольнити зустрічний позов.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.02.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20.08.2020 року прийнято до спільного розгляду з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської РДА Київської області, Орган опіки та піклування Новопетрівської сільської ради Київської області про визначення місця проживання дитини зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської РДА Київської області, Орган опіки та піклування Новопетрівської сільської ради Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06.05.2021 року залучено правонаступників Органу опіки та піклування Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області та Служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області - Службу у справах дітей Петрівської сільської ради та Службу у справах дітей та сім`ї Вишневської міської ради Бучанського району Київської області.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18.11.2021 року замінено неналежну третю особу Службу у справах дітей та сім`ї Вишгородського РДА Київської області належною третьою особою Службою у справах дітей Пірнівської сільської ради.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом, а також її представник в судове засідання не з`явилися, від позивача до суду надійшла заява, згідно якої остання просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а у зустрічному позові просила відмовити. Крім того, позивач та її представник будучи присутніми у судовому засіданні надали аналогічні пояснення викладеним у позові.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом, а також його представник в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви згідно яких просили розглянути справу у їх відсутність, щодо первісних вимог заперечують. Крім того, представник будучи присутньою у судовому засідання надала аналогічні пояснення викладеним у зустрічному позові. Також, до суду відповідачем було подано відзив на первісний позов в якому виклав аналогічні пояснення викладеним у поданому зустрічному позові.

В свою чергу позивачем за первісними позовними вимогами та відповідачем за зустрічними позовними вимогами було подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву в якому зазначила, що доводи викладені позивачем за зустрічною позовною заявою не відповідають фактичнам обставинам справи. З грудня 2019 року дитина повністю мешкає разом з матір`ю та перебуває на її повному утриманні. За її заявами відкрито кримінальне провадження стосовно охорони життя та безпеки, як її так і її дитини. Дитина проживає разом із матір`ю, що підтверджується актом обстеження по факту проживання (не проживання) від 10 січня 2020 року за адресою АДРЕСА_3 . З кінця грудня 2019 року і по теперішній момент дитина жодного разу не перебувала із батьком на одинці. У зв`язку із тим, що між ними тривають судові спори стосовно визначення місця проживання дитини, а відповідно до витягу із ЄРДР відносно ОСОБА_2 відкрито кримінальне провадження № 0000073 від 18.01.2020 року та триває досудове розслідування по ст. 129 КК України. В січні 2020 року звернулась із заявою до Опікунської ради при виконавчому комітеті Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про отримання рішення виконавчого комітету про визначення місця мешкання дитини ОСОБА_3 . На засіданні органів опіки ОСОБА_2 підтвердив той факт, що між сторонами існує конфлікт і що дійсно декілька разів він застосовував фізичну силу до неї, а також підтвердив, що коли син перебував у нього, діти його співмешканки декілька разів побили ОСОБА_3 , тому Органом опіки і піклування було прийнято рішення про доцільність визначення місця проживання ОСОБА_3 разом із матір`ю ОСОБА_1 . Щодо долучених до позову письмових пояснень фізичних осіб, зазначила, що зазначені особи є близькими родичами та знайомими ОСОБА_2 та його матері, та надають свідчення які не відповідають дійсності. Щодо її мешкання за межами України, це не відповідає дійсності, тому що вона виїжджала за межі України для подовження дії водійського посвідчення та лише на цей період залишила сина у батька, тому що батько відмовився надати дозвіл на виїзд дитини за межі України. Стосовно заборгованості, яка стягується АТ КБ «Приват Банк», вказала, що борг утворився в період шлюбу. Стосовно квитанцій щодо утримання дитини, пояснює це тим, що в той період коли між сторонами не було конфліктів, вони як батьки утримували сина в рівних частках, дитина фактично тиждень перебувала у батька, а тиждень перебувала у матері, і саме із попереднього періоду ОСОБА_2 надає квитанції, однак в цей період була домовленість між батьками. Наразі дитина мешкає разом із матір`ю та наявний висновок органу опіки та піклування Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області щодо доцільності проживання дитини з матір`ю. ОСОБА_2 з січня не бачив сина і не здійснює будь-яких намагань, навіть позивач за первісним позовом зверталася до органів опіки за для ініціювання зустрічей батька із сином, однак ОСОБА_2 на засідання органів опіки не з`являється, тобто фактично батько не цікавиться життям дитини, навіть не привітав сина із днем народження в 2020 році. З підстав викладеного просила відмовити у зустрічному позові у повному обсязі.

Також стронами до суду були подані відповіді на відзови, які за змістом та суттю зводяться до викладення в них лише висловлення сторонами відношення один до одного та мають емоційну складову.

Представники третіх осіб Служби у справах дітей Петрівської сільської ради, Служби у справах дітей та сім`ї Вишневської міської ради Бучанського району Київської області в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за відсутності їх представників, за наявнами в матеріалах справи докозами та встановленими фактичними обставинами справи.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши думку сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 01 червня 2013 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який 22 жовтня 2018 року, на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області, було розірвано, рішення набрало законної сили.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.

Судом встановлено та як вбачається із матеріалів справи між сторонами тривалий час існує спір щодо визначення місця поживання дитини.

З долучених до матеріалів справи доказів, вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася із заявами до відділу поліції, щодо не повернення її колишнім чоловіком ОСОБА_2 їх сина ОСОБА_3 та вчиненя останнім неправомірних дій.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадженя № 0000073 вбачається, що 18.01.2020 року на підставі ухвали Вишгородського районного суду Київської області про внесення відомостей до ЄРДР за заявою адвоката Коротенко Є.О., яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 та його матері ОСОБА_1 . Згідно заяви колишній чоловік ОСОБА_1 погрожує останній фізичною розправою, тим що вб`є її та забере в неї їх малолітнього сина ОСОБА_3 внесено відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 129 КК України.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до акту обстеження по факту проживання (не проживання) особи на території села Нові Петрівці складеного депутатом Новопетрівської сільської ради 10.01.2020 року встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 07.04.2019 року по день складання акту проживають за адресою АДРЕСА_3 .

Згідно акту обстеження умов проживання дитини від 29.06.2021 року АДРЕСА_3 складеного комісією у складі Мельник Ольги Василівни - начальника служби у справах дітей Петрівської сільської ради, Єреми Вікторії Володимирівни - головного спеціаліста служби у справах дітей Петрівської сільської ради, Бевз Тетяни Миколаївни - спеціаліст служби у справах дітей Петрівської сільської ради, підстава обстеження судова справа щодо взначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Обстежено умови проживання, встановлено, що квартира належить ОСОБА_1 , в якій зареєстровані вона та ОСОБА_9 (тітка дитини). Умови проживання: квартира загальною площею 38,6 кв.м., утримується в задовільному санітарному - технічному стані, облаштована необхідними меблями та побутовою технікою. В кімнатах чисто, світло. В дитини є окрема кімната, облаштована необхідними меблями для навчання та проведення змістовного дозвілля. ОСОБА_3 забезпеченний сезонним одягом, взуттям, повноцінним харчуванням, при необхідності ліками. Навчається ОСОБА_3 в Новопетрівській ЗОШ № 1, переведений до третього класу. Батьки розлучені, в суді розглядається справа про визначення місця проживання дитини. В даний час ОСОБА_3 проживає з матір`ю. Дитина спокійна, доброзичлива, легко йде на контакт. З мамою має хороші дружні стосунки. Зі слів ОСОБА_1 вона працює заступником керуючого супермаркету «Варус» та має щомісячний дохід в розмірі 24 000, 00 гривень. Для дитини створені належні та безпечні умови для проживання та розвитку. Мати в повній мірі задовольняє потреби дитини.

З довідки від 21.01.2020 року № 06382-17-245581 та довідки від 22.01.2020 року виданої АТ «Альфа-Банк» вбачається, що ОСОБА_2 працює в АТ «Альфа-Банк» на посаді керівника проектів Управління інформаційної безпеки Департаменту безпеки з 01.06.2018 року по теперішній час та його посадовой оклад становить 45 000, 00 грн.

Згідно характеристики виданої АТ «Альфа-Банк» на ОСОБА_2 , вбачається, що останній працює в АТ «Альфа-Банк Україна» з червня 2018 року спочатку на посаді «менеджер проектів» Управління інформаційної безпеки, а з січня 2020 року на посаді «керівника з розвитку систем інформаційної безпеки» цього ж Управління. За час роботи зарекомендував себе, як дисциплінований, високо продуктивний і ефективний співробітник, постійно розширює коло спілкування, користується заслуженим авторитетом серед колег, регулярно розвивається як у професійній сфері так і у суміжних областях: бере участь у внутрішніх та зовнішніх тренінгах, націлених не тільки на підвищенні професійної кваліфікації, але й на особистісному розвитку, цікавиться літературою, технікою, не має шкідливих звичок, веде активне здорове соціальне життя як у робочий так і поза робочий час. В повсякденній роботі завжди націлений на досягнення більшого, ніж покладено на нього посадовими обов`язками.

Згідно характеристики виданої Лебедівською сільською радою Вишгородського району Київської області від 19.02.2020 року № 70 ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 . Проживав за вказаною адресою до початку вересня 2019 року, працює, має сина ОСОБА_3 , який проживав разом з ним за вказаною адресою. ОСОБА_2 самостійно займався вихованням та лікування дитини. За час проживання в с. Лебедівка зарекомендував себе добре. За характером спокійний, доброзичливий, врівноважений, дисциплінований, відповідально ставить до будь-якої роботи. Займається спортом. Спиртні напої та наркотичні речовини не вживає. Заяв та скарг станом на 19.02.2020 року в сільську раду не надходило.

Відповідно до довідки виданої директором Дошкільного навчального закладу № 664 від 20.01.2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 відвідував дошкільний навчальний заклад № 644 Оболонського району м. Києва з 01.09.2017 року по 30.08.2019 року. За період відвідування Богданом дошкільного закладу, батько ОСОБА_2 опікувався своїм сином, приводив та забирав дитину з дитячого садка, сплачував квитанції та харчування, цікавився життям свого сина в садочку.

З долученої до матеріалів справи характеристики складеної вчителем на ОСОБА_3 учня 1-Б класу школи І-ІІІ ступенів № 170 міста Києва видно, що ОСОБА_3 навчається в першому класі з вересня 2019 року. Навчається не в повну міру можливостей, на уроках не уважний, вольова сфера слабо розвинена. Вчитель підтримує контакт тільки з батьком. Батько проводив та забирав зі школи сина, купляв навчальні предмети, підтримує зв`язок з вчителем та школою, відвідував батьківські збори. Матір на контакт з вчителем не виходила і не цікавилася успіхами ОСОБА_3 .

На підставі акту № 6 про обстеження умов проживання та виховання дітей у сім`ї, затвердженим начальником служби у справі дітей та сім`ї Вишгородської РДА 15 січня 2020 року, обстежено умови проживання дитини та зі слів ОСОБА_2 встановлено що в будинку, який належить ОСОБА_10 , періодично проживає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Умови проживання: приватний будинок загальною площею 100 кв.м. з усіма зручностями, з газовим та твердопаливним опалення, водовідведенням. В будинку 4 житлові кімнати, кухня, санвузол (туалет та душ). Будинок утримується в задовільному санітарно-технічному стані, облаштований необхідними меблями та побутовою технікою. У кімнатах чисто, світло, охайно. У ОСОБА_3 в зазначеному будинку є окрема кімната, яка облаштована необхідними меблями: у наявності ліжко, шафа, письмовий стіл, полиці для книжок, шкільного та канцелярського приладдя, багато іграшок, дитячих книжок, комп`ютер. Достатньо місця для занять та проведення змістовного дозвілля. Прибудинкова територія огороджена, утримується в належному стані. Зі слів ОСОБА_2 він дбає про дитину, забезпечує всім необхідним. Малолітній ОСОБА_3 забезпечений сезонним одягом, взуттям, шкільним та канцелярським приладдям, повноцінним харчуванням, при необхідності ліками. ОСОБА_3 навчається у першому класі Київської ЗОШ № 170. ОСОБА_2 повідомив, що проплачує за харчування у школі та платить за гурток « Розважаючі ігри », що відвідує дитина. Хлопчик почергово через тиждень проживав то у мами, то у тата. На даний час мати дитини ОСОБА_1 перевела дитину в інший навчальний заклад, не повідомивши батька. В будинку створені належні умови для проживання та розвитку дитини. ОСОБА_2 терміново рекомендовано вирішити питання щодо реєстрації дитини. Йому роз`яснено відповідальність за порушення прав дитини на житло.

Згідно акту депутата Крюківщинської сілької ради Києво-Святошинського району Київської області від 27.12.2019 року, вбачається, що останнім обстежено на підставі звернення ОСОБА_2 умови проживання ОСОБА_3 , та встановлено, що в будинку постіно проживають у тому числі ОСОБА_3 . Будинок належить тещі ОСОБА_2 та в будинку створені всі необхідні умови для проживання та виховання дитини.

29.01.2020 року ОСОБА_2 звернувся до Києво-Святошинської райдержадміністрації із заявою, щодо визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 із батьком.

Крім того, ОСОБА_2 звертався до начальника Вишгородського ВП ГУНП в Київській області із заявою, в якій просив вжити заходи щодо його колишньої дружини ОСОБА_1 , яка забороняє та перешкоджає спілкуватися з їх малолітнім сином ОСОБА_3 , а також просив взяти до уваги, що син на даний час хворіє та перебуває разом з матір`ю на її роботі, де не має належних умов для проживання.

Відповідно до акта депутата Лебедівської сільської ради від 04.03.2020 року про обстеження матеріально-побутових умов проживання встановлено, що в будинку, що знаходится за адресою: АДРЕСА_1 , проживають ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 проживав до вересня 2019 року. ОСОБА_3 проживав і був на повному матеріальному забезпеченні свого батька ОСОБА_2 до вересня 2019 року. Умови проживання добрі, в будинку є газо та водопостачання, ванна кімната, санвузол, будинок забезпечений гарячою водою.

Згідно протоколу № 01 засідання опікунської ради при Лебедівській сільській раді від 04.03.2020 року Опікунська рада при Лебедівській сільській раді підтверджує, що ОСОБА_3 проживав разом з батьком ОСОБА_2 до вересня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 та був на його повному матеріальної забезпеченні.

15.02.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_13 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Вирішуючи дану справу, суд виходить з того, що відповідно до ст. 141 СК України мати, батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 150 СК України).

Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зроблено висновок, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей».

Таким чином, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши подані до суду документи, щодо особистостей батьків, умов їх проживання та отриманих доходів, суд зазначає, що кожен з них є люблячим батьком та матір`ю, батьки мають позитивні характеристики, належні умови проживання та доходи, але у той же час, суд враховує в першу чергу інтереси дитини, її психоемоційний стан та прив`язаності. Враховуючи наданий до суду акт обстеження умов проживання дитини від 29.06.2021 року та надані у судовому засіданні представником Служби у справах дітей Петрівської сільської ради Мельник О.В. та стронами пояснень, вбачається, що дитина на даний час проживає з матір`ю. Для дитини створені належні та безпечні умови для проживання та розвитку. Мати в повній мірі задовольняє потреби дитини. Враховуючи те, що з грудня 2019 року дитина, проживає разом із матір`ю, навчається у Новопетрівській ЗОШ № 1, у якій у нього вже є певні соціальні зв`язку (а саме друзі, він знає вихователів та для нього є знайомою обстановка), що також на думку суду, може позитивно вплинути на психоемоційний стан хлопчика, підстав для зміни місця проживання дитини, не вбачається.

Дослідженні в судовому засіданні докази, у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 є дбайливою матір`ю, усвідомлює повну відповідальність за життя, здоров`я і безпеку свого сина, його благополуччя є найвищим її пріоритетом у житті. У той же час, питання щодо участі батька у вихованні та можливості спілкування з сином між батьками не вирішено, даних вимог, під час судового розгляду, ОСОБА_2 заявлено не було, що позбавляє суд можливості вийти за межи заявлених вимог, у той же час, не позбавляє сторони права вирішити це питання шляхом, найбільш наближеним для максимального захисту прав та інтересів їх сина, а не власних бажань.

Доводи викладені ОСОБА_2 у зустрічній позовній заяві щодо того, що після розлучення із ОСОБА_1 їх син постійно проживав разом з ним та перебував повністю на його забезпеченні, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи у суді, оскільки долучені на підтвердження викладених доводів документи свідчать лише про тимчасове проживання дитини з батьком та перебування почергово на утриманні матері та батька. В той же час, дані документи свідчать про тимчасове проживання лише до вересня 2019 року, що в свою чергу не спростовує доводів позивача за первісним позовом про проживання дитини починаючи з грудня 2019 року виключно з матір`ю.

Судом також встановлено, що наданий час ОСОБА_2 створено нову сім`ю. У дружини є діти за віком майже одного року із ОСОБА_3 , що в свою чергу в подальшому можливо буде впливати на психоемоційний стан хлопчика.

Жодними доказами ОСОБА_2 не доведено те, що ОСОБА_1 має схильність до зловживання спиртними напоями, проводить час з сумнівними компаніями, постійно створює конфліктні ситуації та сварки, перебуваючи у нетверезому стані, вчиняє насильницькі дії щодо членів сім`ї в присутності сина, що призводить до постійної знервованості дитини, а лише є його власним припущенням.

Натомість, судом враховано, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до правоохоронних органів щодо неправомірної поведінки ОСОБА_2 .

Батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати.

У контексті першочергового врахування інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, суд вважає, що для забезпечення інтересів дитини саме визначення місця проживання дитини із матір`ю відповідатиме її інтересам.

Виходячи із обставин справи, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що зазначене буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, сприятиме повноцінному вихованню та розвитку.

Вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності. Однак вказаних обставин судом встановлено не було.

Судом встановлено, що позивач за первісним позовом не чинить батькові будь-яких перешкод у спілкуванні, побаченні із сином, а також його вихованні.

Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують.

Суду не доведено переваги батька перед матір`ю на визначення місця проживання з ним.

Однак, слід враховувати, що сімейне законодавство під місцем проживання дитини визначає не конкретну адресу з вказівкою населеного пункту, вулиці, будинку, а саме особу, з якою має проживати дитина.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи створення матір`ю належних умов для проживання, виховання та забезпечення дитини, виходячи в першу чергу з інтересів дитини, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з матір`ю, крім того, дитина має проживати з одним із батьків, зважаючи на те, що батьки мають рівні права і обов`язки щодо виховання та розвитку дитини незалежно від того, що проживають окремо один від одного, беручи до уваги, що місце проживання дитини з одним із батьків не перешкодою для іншого щодо виконання як обов`язків так і здійснення прав, у зв`язку з чим первісні позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

На підставі ст.ст. 6, 7, 19, 141, 142, 150, 157, 161, 171 СК України, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», суд керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Служба у справах дітей Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області, Служба у справах дітей Петрівської сільської ради про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ).

У задоволоненні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - Служба у справах дітей Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області, Служба у справах дітей Петрівської сільської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Вишневської міської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ).

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Треті особи за первісним позовом та зустрічним позовом: Служба у справах дітей Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області (07361, Київська область, Вишгородський район, с. Нижча Дубечня, пр. Миру, 50), Служба у справах дітей Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області (Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, вул. Свято-Покровська, 171), Служба у справах дітей та сім`ї Вишневської міської ради Бучанського району Київської області (, місцезнаходження: 08132, м. Вишневе, вул. Святошинська, 29).

Суддя І.Ю. Котлярова