Справа № 467/168/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2021 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., отримаши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дерій М.А.,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 лютого 2021 року у моє провадження передано скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дерій М.А.

Однак, вважаю наявними обставини, що перешкодять мені неупереджено і об`єктивно прийняти рішення у цій цивільній справі, у зв`язку із чим мною було заявлено самовідвід на підставі п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України.

Зокрема, 31 липня 2018 року ОСОБА_1 подав заяву до Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області, якою повідомив прокурора про вчинення мною, як слідчим суддею, кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 256, 375, 382 КК України.

02 серпня 2018 року до Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області мною було подано заяву (повідомлення) про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 383 КК України, а саме : завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочинів з корисливих мотивів.

Відомості за моєю заявою внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про що мені вручено відповідний витяг.

Крім того, мною було повідомлено Вищу раду правосуддя та Генеральну прокуратуру України про втручання ОСОБА_1 в мою діяльність, як судді, а за результатами розгляду мого повідомлення розпочате досудове розслідування, а як наслідок, у цьому кримінальному провадженні мною набуто статусу потерпілої.

Тому, вирішуючи питання заявленого самовідводу, слід виходити із такого.

Відповідно до ст. 39 ЦПК України, за наявності підстав, зазначених у ст.36 ЦПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

За правилами ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), в тому числі і в разі, коли є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

А відповідно до ч.9 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Отже, у даному випадку слід брати до уваги, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п.1 цієї статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При розгляді справи судом ні у кого не повинно бути сумнівів в об`єктивності та неупередженості суддів. Якщо є обґрунтовані підстави вважати, що суд не буде безстороннім, він має бути усунутий від розгляду справи.

Адже, у своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (рішення у справі «Фельдман проти України», заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97).

А згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

Відповідно ж до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності ( рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім ( рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Тож, з метою забезпечення реалізації права сторін на справедливий суд, з огляду на неможливість, що гарантовано їм Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод ( Рим, 04.ХІ. 1950) вважаю за необхідне задовольнити заявлений мною самовідвід.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 258-261 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Самовідвід, заявлений головуючим у справі суддею Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіцою І.В., - задовольнити.

Цивільна справу № 467/168/21 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дерій М.А. передати для повторного автоматизованого розподілу у порядку ч.3 ст. 14 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.В. Явіца