ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 березня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/619/20

Головуючий у першій інстанції Олійник В. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/452/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Губар В.С., Скрипки А.А.

секретар: Позняк О.М.

Позивач: Ніжинська міська рада Чернігівської області

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 грудня 2020 року у справі за позовом Ніжинської міської ради Чернігівської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати (суддя Олійник В.П.), ухвалене о 12 год. 02 хв. у м.Ніжин, повний текст рішення складено 28 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року Ніжинська міська рада Чернігівської області звернулася до суду з позовом про стягнення безпідставно збережних коштів у розмірі орендної плати з фізичної особи ОСОБА_1 у розмірі 53 298 грн. Позов мотивовано тим, що за відповідачкою зареєстровано на праві приватної власності нежитлову будівлю «матеріальний склад» за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з підпунктом 1.3 пункту 1 рішення від 24.05.2017 року №20-25/2017 Ніжинська міська рада вирішила надати у користування на умовах оренди терміном на 10 років ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,2100 га, кадастровий номер :03:023:0077 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (розміщення нежитлової будівлі «матеріальний склад»), що належить їй на праві власності відповідно до Договору купівлі-продажу р.№942 від 07.09.2009 року. Однак договір оренди земельної ділянки між сторонами укладено не було. Пунктом 6 рішення від 07.08.2019 року №13-58/2019 Ніжинська міська рада вирішила надати у користування на умовах оренди терміном на 3 роки ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,2100 га за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:023:0077 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (розміщення нежитлової будівлі «матеріальний склад»), що належить їй на праві власності. Пунктом 5 рішення від 25.09.2019 року №29-60/2019 внесено зміни у вищевказане рішення в частині адреси розташування земельної ділянки, зазначивши її: АДРЕСА_1 . 08 листопада 2019 року між Ніжинською міською радою і ОСОБА_1 укладено договір оренди землі. Позивач вказує, що відповідачка у період часу з 06 лютого 2017 року до 19 листопада 2019 року не набула належних прав власності або користування на земельну ділянку загальною площею 0,2100 га, кадастровий номер :03:023:0077 у м.Ніжині, а тому у зазначений період часу використовувала земельну ділянку без достатніх правових підстав і не сплачувала орендної плати. За доводами Ніжинської міської ради, ОСОБА_1 , не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою, за відсутності укладеного договору, фактично збільшила свої доходи, а позивач втратив належне йому майно кошти від орендної плати у розмірі 53 298 грн.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 грудня 2020 року позов задоволено; стягнуто із ОСОБА_1 на користь Ніжинської міської ради Чернігівської області 53 298 грн безпідставно збережених коштів орендної плати, а також 2102 грн судового збору. Рішення суду мотивовано тим, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, до укладення 08 листопада 2019 року договору оренди, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберегла у себе кошти, які мала заплатити за користування нею, зобов`язана повернути ці кошти позивачу, як власнику земельної ділянки, на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що розрахунок суми безпідставно збережених коштів є невірним. Відповідачка вказує, що суд безпідставно відхилив доводи її представника про те, що вона є власником нерухомого майна «матеріальний склад» загальною площею 417,2 кв.м і використовує земельну ділянку під нежитловою будівлею у розмірі 417,2 кв.м, з якої повинна нараховуватися орендна плата. Тобто відповідачка вважає, що суд мав дійти висновку і встановити, що ОСОБА_1 мала не оформлене у визначеному законом порядку право на користування ділянкою площею 417,2 кв.м, оскільки будь-яких відомостей і доказів про те, що у неї виникло право на користування земельною ділянкою у іншому розмірі або про фактичне користування нею такою ділянкою суду надано не було. Також ОСОБА_1 посилається, що судом не враховано той факт, що вона передала нежитлову будівлю у користування ПП «Ротонда-К» за договором позички від 01.01.2017 року на строк до 31.10.2019 року, пунктом 2.1.2 якого передбачено обов`язок підприємства, зокрема нести витрати зі сплати за землю, тобто саме користувач зобов`язаний був здійснювати оплату на користь позивача плати за землю, на якій розміщена нежитлова будівля. Крім того, відповідачка вказує, що суд першої інстанції фактично розглянув справу за участю неповноважного представника Ніжинської міської ради, оскільки в матеріалах справи відсутня довіреність на представника позивача ОСОБА_2 . За доводами ОСОБА_1 , надані на підтвердження повноважень представника позивача документи не містять переліку обсягу прав і повноважень представника при здійсненні представництва в суді.

У відзиві на апеляційну скаргу Ніжинська міська рада просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Позивач вказує, що земельна ділянка площею 0,2100 га, кадастровий номер :03:023:0077, є сформованою 06.02.2017 року, отже вона є об`єктом цивільних прав, використання якого відповідно до ст.206 ЗК України є платним. Ніжинська міська рада посилається, що нею надано докази на підтвердження того, що на вказаній земельній ділянці розміщено нерухоме майно «матеріальний склад» відповідачки. За доводами позивача, ОСОБА_1 не надано будь-якого альтернативного розрахунку розміру безпідставно збережених коштів орендної плати та доказів на підтвердження факту сплати за користування земельною ділянкою. Ніжинська міська рада зазначає, що речове право згідно з договором позички від 01.01.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 і ПП «Ротонда-К», не зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідна копія договору була надана відповідачкою з порушенням вимог ст.83 ЦПК України. Водночас ПП «Ротонда-К» не є ні власником спірної земельної ділянки, ні її постійним землекористувачем, відтак відступ від вимог Податкового кодексу України, Земельного кодексу України на підставі договору позички є нікчемним та не заслуговує на увагу. Також Ніжинська міська рада вказує, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань містить інформацію, що ОСОБА_2 має повноваження на вчинення дій від імені юридичної особи Ніжинської міської ради у суді в порядку самопредставництва.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 є власником нежитлової будівлі «матеріальний склад» за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 417,2 кв.м, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 22 вересня 2009 року (а.с.12-17).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 07 вересня 2009 року, укладеного між ТОВ «Творець» і ОСОБА_4 , нежитлова будівля розташована на земельній ділянці загальною площею 3,0197 га, яка передана в оренду ТОВ «Творець» згідно договору оренди землі від 03 вересня 2008 року.

Територіальна громада в особі Ніжинської міської ради є власником земельної ділянки площею 0,21 га з цільовим призначенням для земель промисловості, кадастровий номер :03:023:0077, за адресою: АДРЕСА_1 , дата державної реєстрації земельної ділянки 06 лютого 2017 року (а.с.11). Право власності зареєстровано 19 квітня 2017 року.

18 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Ніжинського міського голови із заявою про надання їй в оренду земельної ділянки площею 0,21 га, кадастровий номер :03:023:0077, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розміщене нерухоме майно, що є її власністю, терміном на 49 років (а.с.19).

Відповідно до пункту 1.3. рішення Ніжинської міської ради №20-25/2017 від 24 травня 2017 року вирішено надати у користування на умовах оренди терміном на 10 років ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,2100 га по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:023:0077, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (розміщення нежитлової будівлі «матеріальний склад»), що належить їй на праві власності відповідно до Договору купівлі-продажу р.№942 від 07 вересня 2009 року; встановити орендну плату за земельну ділянку на рівні трьох відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за один рік; ОСОБА_1 заключити договір оренди земельної ділянки (а.с.20).

Проте, договір оренди укладено не було.

19 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Ніжинського міського голови із заявою про укладення договору оренди на земельну ділянку, розміщену за адресою: АДРЕСА_2 , терміном на 3 роки (а.с.21).

Пунктом 6 рішення Ніжинської міської ради №13-58/2019 від 07 серпня 2019 року, з урахуванням рішення №29-60/2019 від 25 вересня 2019 року, вирішено надати у користування на умовах оренди терміном на 3 роки ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,2100 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:023:0077 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (розміщення нежитлової будівлі «матеріальний склад»), що належить їй на праві власності відповідно до Договору купівлі-продажу р.№942 від 07 вересня 2009 року; встановити орендну плату за земельну ділянку на рівні трьох відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за один рік; ОСОБА_1 заключити договір оренди земельної ділянки; ОСОБА_1 у трьохмісячний термін зареєструвати договір оренди земельної ділянки (а.с.22-23).

08 листопада 2019 року між Ніжинською міською радою (орендодавець) і ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди землі, згідно з умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для розміщення та експлуатації підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості з кадастровим номером :03:023:0077, яка розташована у АДРЕСА_1 , площею 0,2100 га, на земельній ділянці розміщений об`єкт нерухомого майна нежитлова будівля «матеріальний склад», що є власністю орендаря, договір укладено терміном на 3 роки (а.с.24-31).

Право оренди вказаної земельної ділянки на підставі договору оренди землі за відповідачкою зареєстровано 20 листопада 2019 року; строк дії 08 листопада 2022 року (а.с.12).

Згідно з повідомленням Ніжинського управління Головного управління ДПС у Чернігівській області ОСОБА_1 з 06 лютого 2017 року по 16 листопада 2019 року земельний податок або орендну плату не нараховувала та не сплачувала за жодну земельну ділянку по м.Ніжину (а.с.32).

Розмір плати за землю, що діє на території міста Ніжина, встановлено рішенням Ніжинської міської ради №6-69/2015 від 8 липня 2015 року (а.с.33-37).

Відповідно до здійсненого позивачем розрахунку розмір безпідставно збережних коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності площею 0,21 га кадастровий номер :03:023:0077 за період з 06 лютого 2017 року до 19 листопада 2019 року становить 53 298 грн (а.с.41-44).

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно із статтею 80 ЗК України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом указаних положень Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Частина перша статті 1166 ЦК України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Відповідно до частин першої і другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом положень глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Частиною першою статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер :03:023:0077 за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності Ніжинській міській раді. ОСОБА_1 , будучи власником нежитлової будівлі, розташованої на вказаній земельній ділянці, використовувала земельну ділянку у період з 06 лютого 2017 року до 19 листопада 2019 року без укладення договору оренди (права користування), не сплачуючи власнику землі жодних сум.

Колегія суддів апеляційного суду вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції, що відповідачка, як фактичний користувач земельної ділянки, до укладення 08 листопада 2019 року договору оренди, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберегла у себе кошти, які мала заплатити за користування нею, зобов`язана повернути ці кошти позивачу - власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Такі висновки суду відповідають правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року № 686/12328/18; Великої Палати Верховного Суду: від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18).

Доводи ОСОБА_1 щодо користування нею земельною ділянкою меншої площі, ніж та, на яку позивачем нараховано суму безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

За матеріалами справи встановлено, що у своїй заяві, поданій у 2017 році, ОСОБА_1 просила надати їй в оренду земельну ділянку площею 0,21 га. Саме у такому розмірі земельну ділянку і було надано відповідачці рішенням Ніжинської міської ради від 24 травня 2017 року для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (розміщення нежитлової будівлі «матеріальний склад»), що належить відповідачці на праві власності. При цьому межі даної земельної ділянки площею 0,2100 га були визначені на місцевості, межові знаки, якими закріплена ділянка, в кількості 8 штук, були показані представником землевпорядної організації на місцевості та передані на зберігання відповідачці, що підтверджується відповідними Актами від 08 листопада 2019 року (а.с.29, 30). Таким чином, відсутні підстави стверджувати, що ОСОБА_1 користувалася земельною ділянкою в меншому розмірі, ніж їй була надана. Розрахунок суми безпідставно збережних коштів орендної плати, проведений позивачем, відповідачкою не спростований.

Також не можуть бути прийняті судом до уваги посилання відповідачки, що орендну плату повинно було сплачувати ПП «Ротонда-К», якому вона передала нежитлову будівлю «матеріальний склад» у користування, оскільки земельна ділянка надавалась в оренду не вказаному підприємству, а ОСОБА_1 , на яку, як орендаря, покладено обов`язок зі сплати орендної плати за землю.

Крім того, необгрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи за участю неповноважного представника Ніжинської міської ради.

Так, відповідно до ст.58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ніжинської міської ради №32-66/2020 від 23 січня 2020 року вирішено, що Ніжинська міська рада Чернігівської області бере участь у справах у судах загальної юрисдикції, адміністративних та господарських судах, апеляційних судах, апеляційних адміністративних судах, апеляційних господарських судах, а також у Верховному Суді через осіб, уповноважених діяти від її імені відповідно до положення про відділ юридично-кадрового забезпечення апарату виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівського області (самопредставництво юридичної особи), якими є, зокрема ОСОБА_2 головний спеціаліст сектора з питань претензійно-позовної роботи та запобігання корупції відділу юридично-кадрового забезпечення апарату виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області (а.с.55).

Права та обов`язки головного спеціаліста сектора з питань претензійно-позовної роботи та запобігання корупції відділу юридично-кадрового забезпечення апарату виконавчого комітету Ніжинської міської ради ОСОБА_2 встановлено посадовою інструкцією, затвердженою міським головою А.В.Лінником 28 січня 2020 року, пунктами 2.4., 2.9. якої передбачено, що одними із основних його обов`язків є захист прав та законних інтересів Ніжинської міської ради, виконавчого комітету Ніжинської міської ради, міського голови м.Ніжина в судах та інших органах під час розгляду правових питань і спорів; здійснення захисту прав та інтересів Ніжинської міської ради у порядку самопредставництва у судах (самопредставництво юридичної особи) (а.с.93-99).

Повноваження представника в суді встановлено статтею 64 ЦПК України.

Відсутність довіреності на представника позивача ОСОБА_2 за наявності рішення Ніжинської міської ради про надання права представнику діяти від імені міської ради у судах в порядку самопредставництва юридичної особи не свідчить про неповноважність представника. При цьому відсутність у вказаному рішенні конкретного обсягу прав і повноважень представника при здійсненні представництва в суді також не може бути підставою для висновку щодо його неповноважності, оскільки обсяг таких прав і повноважень визначений чинним цивільним процесуальним кодексом України.

Враховуючи викладене в сукупності, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог не спростовують, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: