1Справа № 335/2150/21 2-з/335/39/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Стеценка А.В., за участю секретаря судового засідання Резніченко Ю.В., представника заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Швецова Оксана Сергіївна, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Пянтковська Оксана Григорівна, про визнання договору дарування недійсним, переведення прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу, визнання договору дарування удаваним, визнання права власності, витребування майна та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

25.02.2021 в провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Швецова Оксана Сергіївна, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Пянтковська Оксана Григорівна, про визнання договору дарування недійсним, переведення прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу, визнання договору дарування удаваним, визнання права власності, витребування майна та стягнення моральної шкоди.

Разом із позовною заявою до суду надійшла заява ОСОБА_2 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, в обґрунтування якої заявник зазначив наступне.

Заявник на підставі договору дарування від 24.08.2018 є власником 1/6 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . До 16.09.2020 власником 5/6 часток зазначеної квартири була ОСОБА_3 .

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заявник дізнався, що 16.09.2020 власником частини квартири, що належала ОСОБА_3 стала інша особа, а саме - ОСОБА_4 . При цьому, згідно даних Реєстру, ОСОБА_4 став власником 19/24 часток вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу частки квартири та 1/24 частки цієї ж квартири на підставі договору дарування частки квартири, що в сукупності дорівнює 20/24 часток, що в свою чергу становить 5/6 часток квартири. Обидва договори були посвідчені одним нотаріусом Швецовою О.С. в один день 16.09.2020 року, один за одним з різницею в декілька хвилин.

Повідомлень від ОСОБА_3 про намір продати належну їй частку спірної квартири він не отримував.

Дізнавшись про порушення свого переважного права як співвласника квартири на купівлю частки у праві спільної часткової власності, яке передбачено статтею 362 ЦК України, він звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на відповідні частки квартири з метою подальшого захисту свого права в судовому порядку. У задоволені зазначеної заяви судом було відмовлено.

На четвертий день після звернення ОСОБА_2 до суду із заявою про забезпечення позову громадянин ОСОБА_4 14.12.2020 уклав договір дарування 10/24 цієї ж квартири на користь ОСОБА_5 , при цьому відповідач ОСОБА_4 залишився власником 1/48 та 19/48 часток квартири.

Посилаючись на те, що відповідачі можуть й далі відчужувати належні їм частки у праві спільної часткової власності, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених прав заявника як співвласника спірної квартири, ОСОБА_2 просить заяву задовольнити та накласти арешт на:

-19/48 частини квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 ;

-1/48 частини квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 ;

-10/24 частини квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149, ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Одним із видів забезпечення позову, зазначених у ст. 150 ЦПК України, є накладенням арешту на майно відповідача.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Подана заява про забезпечення позову відповідає вимогам процесуального закону щодо форми та змісту відповідної заяви, визначених ст.151 ЦПК України, а також порядку її подання, визначеного ст.152 цього ЦПК України.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Як вбачається із матеріалів заяви про забезпечення позову та позовної заяви ОСОБА_2 , між сторонами виник спір щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 , яка належить сторонам у справі на праві спільної часткової власності.

Заява обґрунтована тим, що відповідачі, діючи недобросовісно та в порушення приписів ст. 362 ЦК України, якою передбачено переважне право співвласника майна перед іншими особами на купівлю частки у праві спільної часткової власності, без попередження та повідомлення його як співвласника майна, уклали договори на відчуження часток спірної квартири, у зв`язку із чим заявник був вимушений звернутись до суду із позовом, у якому просить суд визнати порушеним своє переважне право купівлі частки у праві спільної часткової; визнати недійсним договір дарування 10/24 часток спірної квартири, укладений між відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 14.12.2020; визнати удаваним правочином та таким, що приховує купівлю-продаж частини квартири, договір дарування 1/24 часток спірної квартири, укладений між відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 16.09.2020; перевести на нього права та обов`язки покупця за договорами купівлі-продажу часток квартири, укладеними між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 16.09.2020; припинити право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на спірну квартиру; визнати за позивачем право власності на 20/24 часток спірної квартири; стягнути з позивача на користь ОСОБА_4 суму, яка була ним сплачена як покупцем за договорами купівлі-продажу часток спірної квартири, укладеними між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 16.09.2020; витребувати на користь позивача з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 10/24 часток спірної квартири; скасувати у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на 19/48 спірної квартири; скасувати у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на 1/48 спірної квартири; скасувати запис про реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на 10/24 спірної квартири; стягнути з відповідачів моральну шкоду.

Метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи унеможливлення виконання судового рішення.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Захід забезпечення позову, про вжиття якого просить заявник, пов`язаний з предметом позову, співмірний із позовним вимогам заявника, має тимчасовий характер та діє до виконання рішення суду, тому не може призвести до порушення прав та законних інтересів відповідачів.

Виходячи із заявлених позовних вимог, суд вважає обґрунтованими доводи заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову, може ускладнити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення прав заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Водночас Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засоби правового захисту мають бути ефективними, як на практиці, так і за законом.

У рішенні «Доран проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення порушеного права. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечить принципу верховенства права.

За викладених обставин, виходячи із заявлених позовних вимог, з метою захисту прав та законних інтересів заявника до розгляду справи за його позовом по суті, суд дійшов висновку про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на відповідні частини спірної квартири, що належать на праві спільної часткової власності відповідачів, у зв`язку з чим заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Поряд із цим, судом не встановлено обставин, що можуть свідчити про спричинення забезпеченням позову збитків відповідачам, а також обставин, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, за наявності яких обов`язком суду є застосування зустрічного забезпечення, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Проте, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачам їх право, у відповідності до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, звернутися до суду з відповідним клопотанням про застосування зустрічного забезпечення.

У відповідності до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа.

Керуючись ст.ст. 19, 149, 150, 153, 154, 260, 261, 247, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Швецова Оксана Сергіївна, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Пянтковська Оксана Григорівна, про визнання договору дарування недійсним, переведення прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу, визнання договору дарування удаваним, визнання права власності, витребування майна та стягнення моральної шкоди задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме:

-19/48 частини квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 ;

- 1/48 частини квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 ;

- 10/24 частини квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Копію ухвали направити заявнику ОСОБА_2 для відома, в Департамент реєстраційних послуг ЗМР - для виконання.

Роз`яснити сторонам положення ч. 4 ст. 157 ЦПК України, відповідно до якої, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення ухвали до виконання до 01.03.2024 року.

Повний текст ухвали складено 02.03.2021.

Суддя А.В. Стеценко