Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1213/21

17 грудня 2021 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого-судді Шишка О.А.,

з участю : секретаря Сіщук Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про зміну розміру аліментів.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі у них з відповідачем народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20.02.2013 року ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. На даний час дитина потребує більшого матеріального забезпечення, а розмір аліментів, який надає відповідач, не може забезпечити її потреби. Оскільки, з часу призначення аліментів змінився прожитковий мінімум для дітей і розмір аліментів, визначений рішеннями суду є меншим за встановлений законом мінімальний розмір аліментів та не забезпечує синові належний рівень життя та навчання, то просила змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача на утримання неповнолітнього сина аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення сином повноліття.

В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала з викладних підстав. Зазначила, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу синові, тому просила позов задовольнити повністю.

Відповідач у судовому засіданні вимоги позову визнав частково, не заперечив проти зміни розміру аліментів, однак просив стягувати аліменти у мінімальному розмірі - 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення сином повноліття. Вважає, що у разі надання таких коштів позивачкою, то такий розмір аліментів буде достатнім для мкатеріального забезпечення сина.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є неповнолітнім і проживає з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20.02.2013 року ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Зі змісту ст. 180 СК України вбачається, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В статті 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивачка. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Виходячи з наведених позивачкою доводів, висловлених відповідачем заперечень, беручи до уваги зміни щодо мінімального розміру аліментів, а також те, що в судовому засіданні не встановлено суттєвих змін у матеріальному становищі відповідача з часу присудження аліментів, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково.

З огляду на рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, інтересів дитини, суд вважає за доцільне змінити розмір та спосіб стягнення аліментів з частки на тверду грошову суму і стягувати з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, аліменти в розмірі 2000 грн, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Оскільки позивач на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, з відповідача, згідно ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

На підставі наведеного, ст.ст. 180-184, 192 СК України, керуючись ст.ст. 141, 280-283 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2013 року в справі № 338/140/13-ц.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 2000 грн, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Стягнення аліментів проводити з дня набрання рішенням суду законної сили і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908 грн. судового збору.

Відкликати виконавчий лист, виданий 14.03.2013 року в справі №338/140/13-ц.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повне рішення виготовлено 22 грудня 2021 року.

Головуючий О. А. Шишко