Справа № 404/2397/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2021 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря : Фришко А.Ю.

позивача : ОСОБА_1 та його представника : адвоката Романюк О.В.

представника відповідача : Дігтяренко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до Кіровоградського міськрайонного центру, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості № 46-Д від 18.02.2021 року про повернення коштів, які підлягають з нього, як безпідставно отримані з допомоги по безробіттю за період з 11.02.2015 року по 07.11.2015 року в загальному розмірі 15 464,06 грн. та стягнути на його користь витрати пов`язані з веденням даної справи в суді.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 04.02.2015 року, він звернувся до Кіровоградського міського центру зайнятості, як шукаючий роботу за сприянням у працевлаштуванні. У своїй заяві про надання статусу безробітного від 04.02.2015 року вказав, що не забезпечує себе роботою самостійно, та не являється суб`єктом підприємницької діяльності та був ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного. У заяві про надання статусу безробітного власним підписом підтвердив, що не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, а також ознайомився з пам`яткою «Ваші права - Ваші обов`язки», яка передбачає, що громадянин зобов`язаний своєчасно повідомляти спеціалісту центру зайнятості про всі зміни своїх даних внесених до персональної картки. Таким чином він отримав статус безробітної особи та йому було призначено матеріальне забезпечення на випадок безробіття.

За період з 11.02.2015 року по 08.11.2015 року він отримував від відповідача матеріальну допомогу по безробіттю.Наказом Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості № 46-Д від 18.02.2021 року про повернення коштів з нього підлягають стягненню безпідставно отримані кошти допомоги по безробіттю за період з 11.02.2015 року по 07.11.2015 року в загальному розмірі 15 464,06 грн. Відповідно до повідомлення про повернення незаконно отриманих коштів Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості № 06-34/307/9 від 19.02.2021 року йому було повідомлено про прийняте рішення щодо повернення незаконно отриманих коштів допомоги по безробіттю у сумі 15 464,06 грн.

Вказує, що зазначене рішення було прийнято на підставі абз. 1 ч. 2, абз. 1 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», рішення комісії з розслідування страхових випадків Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості від 10.02.2021 (протокол № 2).За результатами розслідування було встановлено, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець з 05.03.1998 року по 22.02.2019 року, одночасно отримував допомогу по безробіттю у Кіровоградському міськрайонному центру зайнятості з 04.02.2015 року по 08.11.2015 року.

Зазначає, що запис про дату державної реєстрації (05.03.1998 року) його, як фізичної особи-підприємця в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено 22.02.2019 року за № 0031835.В заяві про надання статусу безробітного від 04.02.2015 року, він зокрема вказав, що не забезпечує себе роботою самостійно, не являється суб`єктом підприємницької діяльності. Отже за результатами розслідування страхових випадків та обґрунтованості заплати матеріального забезпечення, проведеного 08.02.2021 року, встановлено факт отримання ним статусу безробітної особи та матеріального забезпечення на випадок безробіття з 11.02.2015 року по 07.11.2015 року на підставі недостовірних даних поданих при реєстрації.

Наголосив, що у своїй заяві про надання статусу безробітного від 04.02.2015 року зазначаючи, що не забезпечує себе роботою самостійно, та не являється суб`єктом підприємницької діяльності надав достовірні данні.

На його думку, вказане об`єктивно підтверджується наступними документами:випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.02.2019 року - фізична-особа підприємець ОСОБА_1 , в графі «наявність даних про перебування фізичної особи-підприємця в процесі припинення підприємницької діяльності» зазначено: припинено; в графі «дата та номер запису про взяття на облік, назва та ідентифікаційні коди органів статистики, в яких фізична особа-підприємець перебуває на обліку» зазначено: 22.02.2019 рік, Головне управління регіональної статистики; в графі « дані про реєстраційний номер платника єдиного внеску» зазначено: відомості відсутні;витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01.02.2021 року в графі «дані про хронологію реєстраційних дій» вказано: державна реєстрацію фізичної особи підприємця відбулась 26.02.2019 року, Міською радою м. Кропивницького; внесення рішення фізичної особи-підприємця про припинення підприємницької діяльності 27.02.2019 року, Міською радою м. Кропивницького, підстава - власне рішення;витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01.02.2021 року, в якому вказано, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записів не знайдено;відповіддю Головного управління державної податкової служби у Кіровоградській області Державної податкової служби України № 1063/6/11-28-59-01 від 05.03.2021 року відповідно до якої: відповідно до електронної бази даних Кропивницької ДПІ фізична особа-підприємець ОСОБА_1 : - взятий на податковий облік як фізична особа-підприємець: 22.02.2019 року та знятий з податкового обліку 22.02.2019 року; - взятий на податковий облік як фізична особа-підприємець: 26.02.2019 року та знятий з податкового обліку 27.02.2019 року.

Таким чином, за період з 11.02.2015 року по 07.11.2015 року взагалі відсутні будь -які відомості, які б підтверджували висновок відповідача по справі про надання ним недостовірних даних при реєстрації при наданні статусу безробітного. Всі дані додані ним при зверненні до Кіровоградського міського центру зайнятості, як шукаючого роботу за сприянням у працевлаштуванні є достовірними та підтверджуються вищевказаними документами.

На підставі вищевикладеного вважає, що мав право на перебування в статусі безробітного, а відповідно і на отримання допомоги по безробіттю, тому допомога по безробіттю отримана ним є законно отриманою. Посилаючись на викладені в позові обставини, просив задовольнити позов.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.04.2021 року матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу передано за підсудністю на розгляд до Ленінського районного суду м. Кіровограда.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.05.2021 рокупозов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

24.06.2021 року представником відповідача до суду подано відзив. Посилаючись на обставини викладені у відзиві вважає, що доводи позивача є не обгрунтованими та безпідставними, натомість наказ, виданий центром наказ від 18.02.2021 року за № 46-Д «Про повернення коштів» є правомірним, прийнятим на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі Закон № 1533-ІІІ), Законом України «Про зайнятість населення».

Ухвалою суду від 19.07.2021 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та посилаючись на викладене у відзиві, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до норм ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 04.02.2015 року позивач звернувся до Кіровоградського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, вказавши в ній, що не забезпечує себе роботою самостійно, та не являється суб`єктом підприємницької діяльності та був ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного.

У заяві про надання статусу безробітного власним підписом підтвердив, що не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, а також ознайомився з пам`яткою «Ваші права - Ваші обов`язки», яка передбачає, що громадянин зобов`язаний своєчасно повідомляти спеціалісту центру зайнятості про всі зміни своїх даних внесених до персональної картки.

Отримавши статус безробітної особи позивачу було призначено матеріальне забезпечення на випадок безробіття. За період з 11.02.2015 року по 08.11.2015 року позивач отримував від відповідача матеріальну допомогу по безробіттю. Позивач під час перебування на обліку в центрі зайнятості з 04.02.2015 року по 09.11.2015 року та отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття з 11.02.2015 року по 07.11.2015 року належав до категорії населення, що підтверджується актом розслідування від 08.02.2021 року № 79, яким встановлено, що за даними детальної інформації про фізичну особу Єдиного державного юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 05.03.1998 року по 22.02.2019 року.

Оскаржуваний наказ видано відповідачем відповідно до приписів абз. 1 ч.2 ст.36 Закону № 1533-ІІІ, п.4 ч. 2 ст. 44 Закону № 5067-VІ, абз.1 п.6, абз.1 п.7 розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України» 13.02.2009 року № 60/62, а також норм та положень чинного законодавства України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначає Закон №1533-111, в редакції, чинній виникнення спірних правовідносин.

За приписами ст.1 Закону №1533-111 загальнообов`язкове державне соціальне страхування - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту громадян в тому числі матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Відповідно до положень ст. 7 Закону № 1533-ІІІ, одним із видів забезпечення є допомога по безробіттю.

Право на допомогу по безробіттю за ч. 1 ст. 22 Закону № 1533-ІІІ мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними.

За п.1 ч. 1 ст. 43 Закону № 5067-УІ статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається за особистою заявою особи у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Відповідальність за достовірність поданих до центру зайнятості даних та документів на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, згідно з ч.3 ст. 44 № 5067-УІ покладається на зареєстрованого безробітного.

За змістом абз.6 ч. 1 ст. 34 Закону № 1533 Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітнім, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітного у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 5067-УІ до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно, проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах поєднують навчання з роботою.

За приписами абз.5 підп.1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення громадян, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 20.03.2013 року № 198 (чинний на час виникнення спірних правовідносин), Центр зайнятості припиняє реєстрацію особи як безробітної з дня початку зайнятості особи, зокрема забезпечення роботою самостійно.

Частинами 2,3 ст. 36 Закону № 1533-111 зареєстровані безробітні особи зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг відповідно до законодавства України.

Судом встановлено, що 04.02.2015 року позивач звернувся до Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного. У своїй заяві позивач зокрема вказав про те, що не забезпечує себе роботою самостійно та не являється суб`єктом підприємницької діяльності. Крім того, у заяві про надання статусу безробітного він власноруч у додатку до Персональної картки зазначив, що ознайомлений зі ст. 44 Закону № 5067-УІ та ст. 36 Закону № 1533-111 стосовно прав та обов`язків безробітних.

Наказом від 10.02.2015 року № НТ150210 відповідач надав позивачу статус безробітної особи та на підставі наданих позивачем даних та документів, керуючись ч.ч. 1, 2, 3 ст. 22 Закону № 1533-ІІІ, призначив виплату допомоги по безробіттю з 11.02.2015 року по 05.02.2018 року як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу понад 10 років - 70% середньої заробітної плати (доходу) залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: 100% - 90 календарних днів, 80% - 90 календарних днів, 70 % - 180 календарних днів.

Виплату допомоги по безробіттю позивачу припинено у зв`язку з поданням ним заяви про відмову від послуг державної служби зайнятості на підставі наказу від 09.11.2015 року № НТ151108. За період з 11.02.2015 року по 07.11.2015 року відповідачем виплачено позивачу допомога по безробіттю у загальному розмірі 15 464,06 грн., що підтверджено відомостями виплат за видами забезпечення.

Як вбачається із наданої суду копії реєстраційної справи фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 реєстраційні дії «включення відомостей про фізичну особу-підприємця», «корегування» та «державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням», позивач був фізичною особою-підприємцем з 05.03.1998 року, про що особисто зазначив у своїй заяві від 22.02.2019 року, відомості про реквізити державної реєстрації внесені до Єдиного реєстру відповідно до законодавства, що діяло до 01.07.2004 року та припинив свою діяльність фізичної особи-підприємця 22.02.2019 року, про що наявні інформація в Єдиному державному реєстрі про діяльність фізичної особи-підприємця та припинення діяльності цієї особи.

16.11.2020 року позивач знову звернувся до відповідача та був зареєстрований як безробітний.

У січні 2021 року при обміні інформацією з державними реєстраторами відповідачем була отримана інформація щодо наявності у позивача державної реєстрації підприємницької діяльності з 05.03.1998 року по 22.02.2019 року та з 26.02.2019 року по 29.02.2019 року, що стало підставою для проведення відповідачем розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення позивачу.

Чинним законодавством передбачена відповідна правова процедура розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, яка проводиться центрами зайнятості згідно зі ст. 22 Закону № 5067-УІ, Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року № 60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 року № 7-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 року за № 232/16248.

За п.18 ч.2 статті 22 Закону № 5067-УІ центри зайнятості відповідно до покладених на них завдань проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та Пенсійним фондом України.

Таке розслідування згідно з п.п.2,3 Порядку здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної у разі, коли до центру зайнятості надійшла інформація від державних органів, підприємств, установ, організацій чи громадян про обставини, впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, яка відрізняється від поданих нею відомостей, інформація розміщена в засобах масової інформації.

Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з податковими органами, Пенсійним фондом України, державними реєстраторами. За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили.

Розслідування було проведено шляхом звірки (перевірки) інформації про позивача детальною інформацією про фізичну особу у ЄДР, за результатом складено Акт від 08.02.2021 року № 79, яким встановлено, що позивач був зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 05.03.1998 року по 22.02.2019 року та з 26.02.2019 року по 27.02.2019 року; запис про державну реєстрацію підприємницької діяльності фізичної особи підприємця позивача з 05.03.1998 року внесено до ЄДР 22.02.2019 року за № 2031835; дата державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця - 22.02.2019 року, про що внесено запис за № 2031835.

З результатами проведеного розслідування позивача ознайомлено 09.02.2021 року, що підтверджується його особистим підписом в акті.

Отже, відповідачем 08.02.2021 року було виявлено обставини, які впливали на умови виплати позивачу забезпечення на випадок безробіття з 11.02.2015 року по 07.11.2015 року наявність позивача на день звернення із заявою про надання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю не припиненої підприємницької діяльності. Позивач як само зайнята особа зобов`язаний був повідомити відповідача про зареєстровану ним підприємницьку діяльність та відповідно не мав права на отримання статусу безробітного та допомогу по безробіттю, а відповідач не повинен був здійснювати реєстрацію та призначати матеріальну допомогу на випадок безробіття.

Надання позивачем недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про реєстрацію його безробітним та призначення допомоги по безробіттю є невиконання обов`язків безробітної особи, у розумінні законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, що призвело до безпідставного отримання позивачем допомоги по безробіттю у загальній сумі 15 464,06 грн. за період з 11.02.2015 року по 07.11.2015 року.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27.06.2019 року по справі № 405/7/17 визначив, що особа, яка набула у встановленому законом порядку статус суб`єкта підприємницької діяльності, державну реєстрацію якого на момент реєстрації у Центрі зайнятості не припинила, діяла недобросовісно, тому отримана нею допомога по безробіттю підлягає поверненню. При цьому, суд зазначив, що особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позивачем ОСОБА_1 вимог та відмови в їх задоволенні.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення в повному обсязі виготовлене 24.12.2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 .

Відповідач: Кіровоградський міськрайонний центр зайнятості, , м. Кропивницький, вул. Маланюка, 15.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко