КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року м. Київ Справа № 756/287/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 , на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 06 серпня 2021 року, постановлену у складі судді Шролик І.С.,

у справі за заявою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Пекаря Василя Миколайовича про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буглак Олеся Гурамівна, ОСОБА_4 про скасування запису про право власності,

встановив:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06 серпня 2021 року частково задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Пекаря Василя Миколайовича про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», приватний нотаріус КМНО Буглак Олеся Гурамівна, ОСОБА_4 про скасування запису про право власності.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 4000 грн.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000 грн., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не вмотивовано відмову у задоволенні стягнення з відповідача на користь позивача. Зазначає, що за позицією Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц зменшення витрат на правничу допомогу відбувається лише за запереченням іншої сторони, що виключає в цьому питанні ініціативу суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2021 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи № 756/287/21 (провадження № 22-ц/824/13631/2021) між суддями Київського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року справу призначено судді-доповідачу Ящук Т.І. та визначено склад колегії суддів: Ящук Т.І. - головуючий суддя, судді: Махлай Л.Д., Немировська О.В. Підстава проведення автоматичного розподілу судової справи: припинення повноважень.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, в січні 2021 позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ТОВ «Фінансова компанія «Гефест», приватний нотаріус КМНО Буглак О.Г., ОСОБА_4 про скасування запису про право власності.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

19 липня 2021 року представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву.

26 липня 2021 року позивач ОСОБА_3 подала до суду першої інстанції відповідь на відзив на позовну заяву відповідача ОСОБА_1 .

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року закрито провадження по справі, в зв`язку з відмовою позивача від позову.

05 серпня 2021 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла заява представника відповідача - адвоката Пекаря В.М. про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заяви зазначає, що з метою отримання правничої допомоги ОСОБА_1 уклала з АО «Інквіта» договір № 1360 від 16 червня 2021 року про надання правової допомоги, умовами якого передбачено порядок надання послуг та їх вартість. Закриття провадження по справі у зв`язку з відмовою позивача від позову є підставою для стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат.

Частково задовольняючи заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн., суд першої інстанції з огляду на обсяг наданих послуг та досліджуючи їх перелік та вважав, що ці витрати є необґрунтовано завищеними.

Визначаючи співмірність розміру витрат на правову допомогу, який підлягає стягненню з відповідач на користь позивача, та обсяг вчинених дій представником відповідача в межах проведеного судового розгляду, доведеність необхідності вчинення та обсяг наданих послуг, виходячи з засад розумності та справедливості, суд першої інстанції вважав необхідним та достатнім стягнення з позивача на користь відповідача компенсацію витрат на правову допомогу в сумі 4000 грн., які включають в себе 2000 грн. - ознайомлення з матеріалами справи та 2000 грн. - представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 29 липня 2021 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає нормам процесуального права та матеріалам справи.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 п.1 ч. ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Згідно з ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що у разі закриття провадження по справі з підстав відмови позивача від позову відповідач має право на відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою.

Частиною 5 статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 6 статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, про факт надання правничої допомоги АО «ІНВІКТА» відповідачу за договором № 1360 від 16 червня 2021 в рамках даної справи свідчать підписані сторонами рахунок-акт № 00771-1 від 01 липня 2021 року на суму 2000 грн., рахунок-акт № 00771-2 від 16 липня 2021 року на суму 10000 грн. та рахунок-акт № 00771-3 від 29 липня 2021 року на суму 2000,00 грн., усього на загальну суму 14000 грн.

За цими рахунками-актами відповідачу ОСОБА_1 АО «Інвікта» надано таку правничу допомогу: 01 липня 2021 року - ознайомлення з матеріалами справи в Оболонському районному суді міста Києва (витрачено 1 годину часу адвоката - 2000 грн.); 16 липня 2021 року - формування правової позиції у справі, пошук і вивчення судової практики, збір необхідних доказів у справі та підготовка відзиву на позовну заяву (витрачено 5 год. часу - 10000 грн.); 29 липня 2021 року представництво інтересів клієнта в Оболонському районному суді м. Києва (витрачено 1 год. часу адвокат - 2000 грн.).

З урахуванням того, що п. 3.3. договору № 1360 від 16.06.2021 вартість послуг за цим договором складає 2000 (дві тисячі) гривень за 1 (одну) годину роботи адвоката, то відповідач мав сплатити АО «ІНВІКТА» 14 000 грн. за надання професійної правничої допомоги у даній справі.

Станом на дату складання заяви відповідач понесла витрати на правничу допомогу адвоката, сплативши за договором № 1360 про надання правничої допомоги від 16 червня 2021 року АО «ІНВІКТА» на його поточний рахунок 13 998,00 грн., що підтверджується квитанціями № 8470; 43 від 30 червня 2021 року на суму 2000 грн., № 74-1762К від 09 липня 2021 року на суму 4 999 грн., № 74-1283К від 12 липня 2021 року на суму 4 999 грн., № 74- 1479К від 29 липня 2021 року на суму 2000 грн.

Витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги, входять до предмета доказування у справі, при яких суд має надати оцінку їх співмірності зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову тощо.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У зазначеній вище постанові Верховний Суд зменшив розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи.

Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 26.07.2021 року позивач ОСОБА_3 подала до суду першої інстанції відповідь на відзив на позовну заяву відповідача ОСОБА_1 , в якому позивач вказувала, що вона не згодна з попереднім розрахунком сум судових витрат, адже ніяких доказів адвокат не збирав, усі документи є у сторін і збирати чи витребовувати їх не потрібно. Вказувала, що право на відшкодування витрат не є абсолютним, при цьому вартість правової допомоги вважає значно завищеною.

Враховуючи наявність заперечень позивача щодо неспівмірності заявленого розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн., оскільки розмір, заявлений адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), є завищеним.

Наявні в матеріалах справи договір про надання правової (правничої) допомоги від 16 червня 2021 року, рахунок-акт № 00771-1 від 01 липня 2021 року на суму 2000 грн., рахунок-акт № 00771-2 від 16 липня 2021 року на суму 10000 грн. та рахунок-акт № 00771-3 від 29 липня 2021 року на суму 2000 грн., а всього на загальну суму 14 000 грн. не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Подібні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 та від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц , від 30 вересня 2020 року, у справі № 201/14495/16-ц .

Доводи апеляційної скарги щодо невмотивованості оскаржуваної ухвали, колегія суддів відхиляє, оскільки витрати на послуги адвоката загальною сумою в розмірі 14 000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими та неспівмірними з предметом спору та складністю справи, не відповідають обсягу виконаних адвокатом робіт, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи (ознайомлення з матеріалами справи, подання відзиву на позовну заяву, участь у судовому засіданні), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також з урахуванням заперечення позивача щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та його доводів щодо їх не співмірності, висновок суду першої інстанції про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. є правильним, тому доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-379, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 06 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2021 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.