ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Херсон

справа: 648/2883/20

провадження: 22-ц/819/426/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л.А. (суддя доповідач)

суддів: Бездрабко В.О.,

Орловської Н.В.,

секретар Дундич А.О.

учасники справи:

позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Микулика Василя Миколайовича, діючого в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 17 грудня 2020 року у складі головуючого судді Строілова С.О.,

встановив:

У вересні 2020 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за поставлений товар.

Позовну заяву мотивовано тим, що між ним, та ОСОБА_2 був укладений договір поставки товару шляхом підписання видаткової накладної № 28 від 18 серпня 2017 року на суму 25569.0грн. За умовами договору позивач був зобов`язаний передати відповідачу квіти в асортименті(товар), а відповідач прийняти та оплатити товар. В той же день відповідач частково оплатив товар на загальну суму 17269.00грн, що підтверджується квитанціями. Залишок заборгованості складає 8300.00грн. Просив суд, з підстав визначених статтями 625, 655, 692, 712 ЦК України, стягнути з відповідача на його користь суму боргу - 8300.00грн., 3% річних - 760.00грн., інфляційні втрати - 1594.87грн та понесені судові витрати у розмірі 840.80грн, а всього 11481.67грн.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 17 грудня 2020 року провадження у справі закрито. Роз`яснено позивачеві право на звернення за вирішенням спору до суду в порядку господарського судочинства.

В апеляційній скарзі адвокат Микулик В.М., діючи від імені та в інтересах ФОП ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив, ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скарга мотивована тим, що на час виникнення спірних відносин 18 вересня 2017 року відповідач, як фізична особа - підприємець зареєстрована не була, а тому спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Правом на подання відзиву відповідач не скористався.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи учасники справи в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

В силу вимог частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що спір, за вирішенням якого звернувся позивач, виник між сторонами у зв`язку із підприємницькою діяльністю між суб`єктами підприємницької діяльності, а тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом першим частиною першою статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що позивач заперечує наявність спору між ним ФОП ОСОБА_1 та відповідачем як фізичною особою - підприємцем, посилаючись на те, що договір поставки товару був укладений з відповідачкою як з фізичною особою, оскільки на час укладання договору 18 вересня 2017 року ОСОБА_2 не була зареєстрована як фізична особа - підприємець та діяла як фізична особа.

На підтвердження своїх вимог позивачем до позовної заяви додана видаткова накладна № 28 від 18 вересня 2017 року на суму 25569.00грн. згідно якої постачальником товару є ФОП ОСОБА_1 , а одержувачем та платником - ОСОБА_2 .

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про реєстрацію ОСОБА_2 як фізичної особи підприємця внесена лише 11 вересня 2018 року, а отже укладаючи договір з ФОП ОСОБА_1 18 вересня 2017 року відповідач діяла як фізична особа.

Посилаючись на те, що позивач обґрунтовує свої вимоги нормами Цивільного кодексу України, які регулюють поставку повару між особами які здійснюють підприємницьку діяльність (ст. 712 ЦК України), суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач також посилається на норми цивільного законодавства, які регулюють відносини щодо купівлі-продажу, при цьому реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється саме за правилами визначеними для договорів купівлі-продажу.

Враховуючи, що позовні вимоги заявлені позивачем, ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , як до фізичної особи, у зв`язку з неповною оплатою відповідачем товару за договором укладеним 18 вересня 2017 року суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки даний спір виник з приводу виконання договору, стороною якого є фізична особа, яка не є підприємцем, тому в силу вимог пункту першого частини першої статті 20 ГПК України не підлягає розгляду у господарському судочинстві.

Відповідно до вимог статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на викладене ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Микулика Василя Миколайовича, діючого в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 17 грудня 2020 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 01 березня 2021 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

Н.В. Орловська