Справа № 161/1147/21
Провадження № 2/161/1496/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання - Фурман Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування арешту, -

В С Т А Н О В И В:

19.01.2021 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування зазначивши, що 17.03.2009 року Апеляційний суд Волинської області постановив рішення у справі №22ц-220/19, яким визнав за ним право власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Згідно даного рішення за позивачем зареєстровано право власності на нерухоме майно, про що свідчить витяг наданий КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» №22361148 від 02.04.2009 року. Вказаним рішенням апеляційного суду скасовано заходи забезпечення позову згідно ухвал суду від 23.04.2007 року, 24.04.207 року та 26.04.2007 року. У свою чергу, на вищезазначену квартиру на підставі постанови б/н від 25.04.2008 року Другого відділу ДВС Луцького МУЮ, внесено запис про обтяження - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 7133764. Позивач звернувшись до Другого відділу ДВС у місті Луцьку із заявою щодо підстав виникнення арешту на належну йому квартиру, отримав відповідь, згідно якої встановлено, що матеріали виконавчих проваджень згідно яких накладався арешт - відсутні. Відповідач, також повідомив, що нього відсутні правові підстави для зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 . Станом на дату подання даної позовної заяви, позивач володіє та користується вказаною квартирою безперешкодно, проте право розпорядження є обмежене, так як в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться відомості про арешт за реєстраційним номером №7133764 від 06.05.2008 року. Зазначає, що жодних боргів чи не виконаних зобов`язань позивач не має, що виключає необхідність існування арешту на квартиру. На підставі викладеного, просить суд скасувати арешт квартири АДРЕСА_1 , який зареєстрований в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження №7133764 від 06.05.2008 року.

Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача подав заяву з проханням розгляд справи здійснювати у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Від відповідача до початку судового розгляду також надійшла заява, у якій він просить судове засідання проводити без його участі, при винесенні рішення покладався на думку суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Волинської області від 17 березня 2009 року у справі №22ц-220/09 визнано право власності за ОСОБА_1 на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.8-14).

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» №22361148 від 02.04.2009 року за ОСОБА_1 зареєстровано на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №239065069 від 28.12.2020 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 26932330). Однак, 06.05.2008 року на вищезазначену квартиру на підставі постанови б/н від 25.04.2008 року Другого відділу ДВС Луцького МУЮ, внесено запис про обтяження - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 7133764 (а.с. 16-17).

21.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Другого ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо надання інформації щодо підстав виникнення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Як вбачається із листа Другого ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 100104 від 22.12.2020 року матеріали виконавчих проваджень згідно яких накладався арешт, зокрема на квартиру АДРЕСА_2 , відсутні. Відповідач, також повідомив, що нього відсутні правові підстави для зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 (а.с. 18-20).

Положенням ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю .

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв' язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Частиною 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи те, що будь-які відкриті виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_1 у Другому відділі державної виконавчої служби на даний час на виконанні не перебувають та відповідач не має змоги самостійно зняти арешт з майна, тому позовні вимоги є обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Слід також зазначити, що ч. 2 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до п. п. 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, згідно ст. 263 ЦПК суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 6 березня 2020р. (справа № 640/23558/19) п. 40 визначено, що справа щодо зняття арешту з майна боржника, який накладено під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні щодо виконання судових рішень, ухвалених в порядку цивільного судочинства, також підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічні правові позиції викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі № 815/4232, від 22.04.2019 року у справі № 757/53656/17-а та у постанові Верховного суду від 21.02.2020 року у справі № 643/5597/19.

З огляду на вищевикладене, можна підсумувати, що норми ЗУ «Про виконавче провадження» надають можливість зняття арешту судом у випадку, коли такий арешт підлягає зняттю, проте державний виконавець не може його зняти самостійно у відповідності до норм ЗУ «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування арештупідлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Позивач у своєму позові, просив понесені судові витрати залишити за ним, а тому підстави для їх стягнення з відповідача відсутні.

На підставі ст. ст. 15, 16, 321, 328, 346, 391, 1218, 1268 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст. 10, 12, 27, 77-81, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування арешту задовольнити.

Зняти арешт із належної ОСОБА_1 квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , який зареєстрований в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження №7133764 від 06.05.2008 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01 березня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук