Справа № 2-2908/2011
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.

за участю секретаря - Передрій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, заяву відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2011 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу позики, -

в с т а н о в и в:

02 грудня 2011 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу позики, яким вирішено: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму боргу 1500000,00 грн та 1085,00 грн судових витрат, а всього стягнути 1501085,00 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу 1300000,00 грн та 1085,00 грн судових витрат, а всього стягнути 1301085,00 грн

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, 05 лютого 2021 року відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 направили на адресу суду заяву про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2011 року. Обґрунтовуючи підстави для скасування заочного рішення суду відповідачі посилаються на те, що сторона відповідача не мала можливості взяти участь в судовому розгляді справи з поважних причин, адже не була належним чином повідомлена про судовий розгляд даної справи. Про існування рішення відповідачам стало відомо випадково, після отримання інформації про його примусове виконання органами виконавчої служби. Крім того, на час судового розгляду даної справи та ухвалення заочного рішення ОСОБА_1 перебував у слідчому ізоляторі. З огляду на неотримання судових повісток про виклик суду, відповідачі вважають причини неявки в судове засідання поважними. Зазначають, що матеріали справи не містять належних доказів укладення договору позики та передання коштів за цим договором. Належні оригінали розписок в матеріалах справи відсутні, а текст копії розписки, на думку відповідачів, містить сумнівні формулювання та суперечливі дані про суму позики. На думку відповідачів позивачем не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування позовних вимог, оскільки розписки є сумнівними та потребують належної оцінки, можливо шляхом проведення судової експертизи. За міркуванням відповідачів, при судовому розгляді справи не було належним чином досліджено дані розписки та виявлено справжню природу правочину, поза увагою залишились обставини щодо безгрошовості даного правочину, наслідком чого є відмова в задоволенні позову. При ухваленні рішення суду даним обставинам не було надано належної оцінки, а за присутності в судовому засіданні сторони відповідачів, останні акцентували б увагу на цих обставинах. Також в заяві зазначено, що на момент дати, зазначеної в розписках кожен з відповідачів перебував у зареєстрованому шлюбі, проте заочний розгляд справи відбувся без залучення до участі у справі другого з подружжя кожного з позивальників. У заяві зазначено, що повний текст заочного рішення суду було отримано в суді 29 січня 2021 року. Тому у поданій заяві відповідачі просять поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

10 лютого 2021 року вказану заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Того ж дня зроблено запит до відділу архівної роботи про витребування справи

№2-2908/2011 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу позики.

15 лютого 2021 року відділом архівної роботи суду справу направлено судді

Гавриловій О.В. та отримано головуючою у справі 17 лютого 2021 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року поновлено відповідачам строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2011 року, прийнято до розгляду заяву про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2011 року та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання учасники судового розгляду не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від відповідача ОСОБА_1 , який також є представником відповідача ОСОБА_2 , надійшла заява про розгляд заяви про перегляд заочного рішення без участі відповідачів, в якій повністю підтримав вимоги вказаної заяви.

Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви. (ч.1 ст.287 ЦПК України)

Суд, оцінивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У ч.3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 232 ЦПК України, в редакції яка діяла на момент ухвалення заочного рішення суду, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналогічна норма викладена в ч.1 ст. 288 ЦПК України, згідно якої, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, лише сукупність зазначених обставин є підставою для скасування заочного рішення як в порядку ст. 232 ЦПК України, в редакції яка діяла на момент ухвалення заочного рішення суду, так і в порядку ст. 288 ЦПК України в теперішній редакції.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо БегеерБ.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява №14448/88, § 33).

У судовому засіданні встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 належним чином не були повідомлені про розгляд справи в суді, оскільки докази одержання відповідачами ухвали суду про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та документами, долученими до неї, в матеріалах справи відсутні, направлені на адресу відповідачів телеграми про виклик в судове засідання (а.с.33) доставлені не були (а.с.35-37).

При цьому, слід зазначити, що відповідач ОСОБА_2 був обізнаний про перебування даної справи в провадженні Дніпровського районного суду м.Києва, що відображено в заочному рішенні, де зазначено, що вказаний відповідач направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши про визнання ним заявлених позовних вимог (абзац 21 описової частини рішення суду) (а.с.49).

Водночас, з`ясування поважності причин неявки відповідача в судове засідання та (або) не повідомлення ним про причини неявки, а також не подання відзиву на позовну заяву (заперечень на позов) з поважних причин не може бути безумовною підставою для скасування заочного рішення.

Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Що стосується викладених у заяві про перегляд заочного рішення доводів про те, що матеріали справи не містять належних доказів укладення договору позики та передання коштів за цим договором - оригіналів розписок, а текст копій розписок містить сумнівні формулювання та суперечливі дані про суму позики, отже, на думку відповідачів, позивачем не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування позовних вимог, а також посилань заявників на те, що розписки є сумнівними та потребують належної оцінки у тому числі й визначення справжньої природи правочину, а даним обставинам, на думку відповідачів при ухваленні рішення суду не було надано належної оцінки, то вказані міркування заявників не можуть слугувати підставами, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки всі наявні в справі докази, у тому числі й оригінали письмових розписок, були предметом дослідження під час розгляду справи судом, що відображено безпосередньо в рішенні суду, а заявники обмежились лише викладенням власних міркувань щодо переоцінки наявних у справі доказів, які досліджено судом та покладено в основу судового рішення.

Стосовно викладених в заяві доводів про те, що на момент дати, зазначеної в розписках кожен з відповідачів перебував у зареєстрованому шлюбі, проте заочний розгляд справи відбувся без залучення до участі у справі другого з подружжя кожного з позивальників, слід зазначити, що в розписці від 07 листопада 2010 року відображено, що дружина

ОСОБА_1 поставлена до відома та отримано її згоду, отже вказана обставина також досліджувалась під час розгляду справи судом, а доказів перебування в шлюбі відповідача ОСОБА_2 матеріали заяви не містять.

Отже відповідачі не подали нових доказів, на підставі яких суд встановив би наявність або відсутність обставин (фактів), які мають істотне значення для правильного вирішення справи, та які б були підставою для скасування заочного рішення, а послались на ті докази, які фактично були предметом дослідження під час розгляду справи.

В той же час, викладені в заяві доводи та обставини у своїй сукупності не можуть слугувати належними доказами, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки викладені факти являються по суті запереченнями відповідачів у справі.

У відповідності до ч. 3 ст.287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Оскільки заявниками не надано доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, що є обов`язковою умовою для скасування заочного рішення як в порядку ст. 288 ЦПК України, так і в порядку ст. 232 ЦПК України, яка діяла на момент ухвалення заочного рішення суду, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення заяви відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2011 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу позики.

Згідно ч. 4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Разом з тим, відповідно до п.п. 13 п.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 231 ЦПК України, в редакції яка діяла на момент ухвалення заочного рішення суду, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 258-260, 287, 288, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва

від 02 грудня 2011 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу позики - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявникам, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я