Справа № 465/1135/20 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/2009/20 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Мельничук О.Я., Цяцяка Р.П.

секретаря: Івасюти М.В.

з участю: представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» - Рій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 червня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 17 квітня 2019 року о 20 год. 05 хв. по вулиці Коперника, 46 у м. Львові ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Smart» МС 01, д.н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Nissan Qashqai», реєстраціний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який зупинився попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Автомобіль марки «Nissan Qashqai», реєстраціний номер НОМЕР_2 , був застрахований у ПрАТ СК «Брокбізнес» згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 006-473324/01НТ, в тому числі і від ризику ДТП. ПрАТ СК «Брокбізнес» після настання страхового випадку провела розслідування події і прийняла рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 42 321,00 грн. Зазначає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Вказує, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент випадку була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6988982. ПАТ НАСК «Оранта» здійснило відшкодування ПрАТ СК «Брокбізнес» у розмірі 35970,88 грн., що становить розмір відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей, які підлягали заміні. Вважає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» 6350,12 грн.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15 червня 2020 року у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» відмовлено.

Рішення суду оскаржило ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес», в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт стверджує, що ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» сплатило страхове відшкодування на підставі рахунку ФОП ОСОБА_3 № 123 від 22 квітня 2019 року на загальну суму 42 321,00 грн. ПАТ НАСК «Оранта» у відповідь на претензію здійснило відшкодування ПрАТ СК «Брокбізнес» у розмірі 35 970,88 грн., що становить розмір відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей, які підлягали заміні. Крім того, при відшкодуванні коштів позивачу ПАТ НАСК «Оранта» відмінусувала франшизу, яка згідно полісу відповідача № АМ/6988982 становить 510 грн. Зазначає, що коштів, оплачених позивачу страховиком відповідача, ПАТ НАСК «Оранта», не вистачило для того, щоб покрити фактично завдану шкоду у розмірі 42321,00 грн., відтак на відповідача покладено обов`язок відшкодувати ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» різницю у розмірі 6350,12 грн. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» - Рій І.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення з відповідача 6350.12 грн., суд першої інстанції виходив з того, що у страховика ПрАТ «СК «Брокбізнес» виник обов`язок з відшкодування шкоди, позивач не надав суду належних та допустимих доказів правомірного стягнення з відповідача різниці між виплаченою сумою страхового відшкодування і сумою коштів, які компенсувала ПрАТ «НАСК «Оранта», а стягнення з ОСОБА_1 цієї різниці суперечить самому інституту цивільно-правової відповідальності.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Cудом першої інстанції встановлено, що 17 квітня 2019 року 0 20.05 год. у м. Львові по вул. Коперніка, 46, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Smart» МС 01, д.н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Nissan Qashqai», реєстраціний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який зупинився попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 22.05.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КПАП та накладено стягнення у розмірі 340.00 грн. штрафу в дохід держави.

Вищезазначена постанова не оскаржувалася і набрала законної сили.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Автомобіль марки «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_2 , був застрахований у ПрАТ СК «Брокбізнес» згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 006-473324/01НТ, в тому числі і від ризику ДТП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6988982.

Як вбачається зі страхового акту №78271/1, складеного ПрАТ «СК «Брокбізнес» 16.05.2019 року сума страхового відшкодування становить 42321.00 грн.

Рахунком на оплату №123, виданим ФОП ОСОБА_3 22.04.2019 року, підтверджується вартість проведеного ремонту пошкодженого автомобіля марки «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_2 на суму 42321.00 грн.

22 травня 2019 року ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» перерахувала на рахунок ФОП ОСОБА_3 кошти у розмірі 42321.00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №12594.

Відносини між відповідачем та його страховиком ПАТ «НАСК «Оранта» регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «НАСК «Оранта» перерахувало ПрАТ «СК «Брокбізнес» кошти у розмірі 35970.88 грн., що становить розмір відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей, які підлягали заміні за мінусом франшизи, перерахунок зазначеної суми коштів підтверджується платіжним дорученням №35392 від 08.07.2019 року.

На думку колегії суддів, з врахуванням положень ст. 29 Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПАТ «НАСК «Оранта» правомірно перерахувала ПрАТ «СК «Брокбізнес» суму 35970.88 грн., яка розрахована з вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу, що відповідає нормам закону.

Велика Палата Верховного Суду не відступила від висновку Верховного Суду України, зробленого у постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6 -691 цс15 про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці. Верховний Суд зазначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає в межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту відповідальність несе безпосередній винуватець.

З огляду на те, що страховик цивільно - правової відповідальності ОСОБА_1 ПрАТ «НАСК «Оранта» перерахувала ПрАТ «СК «Брокбізнес» частину виплаченого страховою компанією ОСОБА_2 страхового відшкодування у розмірі 35970.88 грн., які вірно розраховано з врахуванням положень ст. 29 Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», колегія суддів, з врахуванням положень ст. 993 ЦК України, ст 27 Закону України «Про страхування», вважає правомірною вимогу ПрАТ «СК «Брокбізнес» про стягнення решти коштів в сумі 6350.12 грн. з відповідача ОСОБА_1 , як особи, винної у ДТП.

А відтак, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовної вимоги ПрАТ «СК «Брокбізнес» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 6350.12 грн. різниці між виплаченим ПрАТ «СК «Брокбізнес» ОСОБА_2 страховим відшкодуванням і коштами, перерахованими ПрАТ «НАСК «Оранта» в сумі 35970.88 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про підставність позову ПрАТ «СК «Брокбізнес».

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про підставність вимог ПрАТ «СК «Брокбізнес» та про задоволення позовних вимог, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Брокбізнес» підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 2102.00 грн. та 3153.00 грн. за подання апеляційної скарги, а всього, 5255.00 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» - задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 червня 2020 року - скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» 6350,12 грн. та 5255,00 грн. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 01.03.2021 року.

Головуючий: Шеремета Н. О.

Судді: Мельничук О.Я.

Цяцяк Р.П.