Ухвала

23 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 677/1186/19

провадження № 61-15687ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 лютого 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих та збережених коштів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих і збережених грошових коштів.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 22 червня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

11 лютого 2021 ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 лютого 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 червня 2021 року у вказаній цивільній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 11 жовтня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, зокрема: надати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із наведенням підстав та відповідними доказами, а також надати уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити підстави касаційного оскарження, передбачені статтею 389 ЦПК України.

У листопаді 2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення строку на касаційне оскарження та уточнена редакція касаційної скарги.

В уточненій редакції касаційної скарги ОСОБА_1 просить скасувати рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 лютого 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 червня 2021 року за результатами його перегляду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі. Як підставу касаційного оскарження зазначає пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

У заяві про поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 просив поновити строк на касаційне оскарження судового рішення, з посиланням на те, що процесуальний строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної постанови Хмельницького апеляційного суду від 22 червня 2021 року за результатами перегляду рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 лютого 2021 року отримав 25 серпня 2021 року, проте доказів на підтвердження зазначеного не надає.

Ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2021 року наведені вище підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження визнано поважними, з огляду на відсутність доказів на їх підтвердження. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, зокрема надання нової заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надання доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

У строк, визначений в ухвалі ОСОБА_1 направлено до Верховного Суду матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, зокрема клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

У новому клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення ОСОБА_1 зазначає, що повний текст постанови Хмельницького апеляційного суду 22 червня 2021 року про залишення без змін рішення Старокостянтинівського районного суду від 11 лютого 2021 року отримав засобами поштового зв`язку 25 серпня 2021 року. Зазначає, що наведені обставини можуть бути підтверджені матеріалами цієї справи.

Разом із цим, на підтвердження поважності пропуску строку зазначає, що сама по собі обізнаність про існування постанови апеляційного суду, якою його апеляційну скаргу залишено без задоволення не надавала належним чином підготувати касаційну скаргу.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що за станом здоров`я не міг звернутись до суду та отримати повний текст постанови, оскільки у період з 26 травня 2021 року по 04 червня 2021 року він перебував на стаціонарному лікуванні у кардіологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний серцево-судинний центр» та у період з 16 серпня 2021 року по 20 серпня 2021 року знаходився на стаціонарному лікуванні в ендокринологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради, що підтверджується відповідними виписками з історії хвороби.

Вирішуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження, оцінивши нові доводи поважності причин пропуску строку, Верховний Суд керувався наступним.

У статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року).

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Доводи ОСОБА_1 щодо отримання ним копії постанови апеляційного суду лише 25 серпня 2021 року не можна визнати поважними, оскільки заявник не підтвердив дату отримання ним копії повного тексту постанови апеляційного суду. Крім того, не довів, що апеляційний суд у свою чергу порушив порядок надсилання судового рішення, передбачений статтею 272 ЦПК України.

Крім того, посилання заявника на неможливість отримання повного тексту постанови через стан здоров`я, Суд не може визнати такими, що підтверджують поважність пропуску строку, оскільки повний текст постанови складено 23 червня 2021 року, відтак доводи стосовно перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у період з 26 травня 2021 року по 04 червня 2021 року не мають правового значення для вирішення питання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови. Тоді як перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 16 серпня 2021 року по 20 серпня 2021 року не свідчить, що останній не мав можливості звернутись до суду з заявою про отримання копії судового рішення у період з 24 червня 2021 року по 16 серпня 2021 року та з 20 серпня 2021 року по 21 вересня 2021 року.

Статтею 12 ЦПК України передбачено рівність учасників справи у користуванні своїми правами та здійсненні ними процесуальних обов`язків.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша стаття 44 ЦПК України).

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, наведені заявником у заяві підстави про поновлення строку на касаційне оскарження не дають підстав для висновку, що строк, протягом якого заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 лютого 2021 року та постанови Хмельницького апеляційного суду від 22 червня 2021 року, пропущено з поважних причин.

Враховуючи наведене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 лютого 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 червня 2021 року необхідно відмовити на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 лютого 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих та збережених коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак