Справа № 727/3076/19
Провадження № 2/727/390/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: Чебан В.М.

при секретарі: Гладкій Л.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , де третіми особами на стороні відповідача виступають приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Шкляр Марина Михайлівна, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Пентелюк Тетяна Любомирівна, про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, де третіми особами на стороні відповідача виступають приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Шкляр Марина Михайлівна, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Пентелюк Тетяна Любомирівна до відповідача ОСОБА_4 .

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2017 року встановлено факт, що вона була рідною донькою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що під час розмови з племінником ОСОБА_4 , позивачка дізналась, що 04 вересня 2017 року її мати ОСОБА_5 склала на нього заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Шкляр М.М. В заповіті зазначено, що за дорученням спадкодавця - ОСОБА_5 були запрошені свідки складання заповіту: ОСОБА_6 , мешканка АДРЕСА_1 , а також ОСОБА_7 , мешканка АДРЕСА_2 . Окрім цього в заповіті зазначено, що у зв`язку з хворобою ОСОБА_5 за її дорученням текст заповіту підписано ОСОБА_8 .

Вважає, що даний заповіт не міг бути складений її матір`ю ОСОБА_5 та є таким, що не відображає її дійсного волевиявлення.

Зокрема вказує, що в липні - серпні 2017 року вона доглядала за своєю мамою, повністю оплачувала її курс лікування від онкологічної хвороби. В цей час ОСОБА_5 повідомила їй, що хоче скласти заповіт на належний їй будинок за адресою АДРЕСА_3 на її користь. На цю пропозицію вона відмовилась, повідомивши, що згідно закону є спадкоємцем першої черги, а тому складати заповіт не потрібно. При цьому, жодного разу її мати не висловлювала бажання скласти заповіт саме на ОСОБА_4 .

Зазначає, що наприкінці серпня 2017 року, у зв`язку з браком коштів та з метою забезпечення безперервного курсу лікування ОСОБА_5 , вона була змушена виїхати на заробітки до Республіки Польща і саме в цей час, коли вона заробляла кошти на лікування матері, з`явився заповіт на користь ОСОБА_4 , який підписаний від імені ОСОБА_5 іншою особою.

Вважає, що в момент вчинення правочину, складання заповіту, який посвідчений приватним нотаріусом Шкляр М.М. ОСОБА_5 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Крім того приватним нотаріусом Шкляр М.М. не встановлено всіх визначених Законом осіб, які приймали участь у нотаріальній дії.

Позивачка вказує, що станом на 04.09.2017 року ОСОБА_5 знаходилась на обліку в Чернівецькому клінічному онкологічному диспансері з діагнозом - Са лівої молочної залози стадія 4, метастази в печінці, больовий синдром. Її мати повинна була проходити систематичне лікування за місцем проживання, а також при наростанні болів районкологу вирішити питання щодо призначення наркотичних речовин.

На час складання заповіту, 04 вересня 2017 року 13 год. 30 хв., її мати ОСОБА_5 знаходилась у присмертному стані, внаслідок прогресування надзвичайно важкої хвороби, останньої стадії раку лівої молочної залози та цукрового діабету, що супроводжувалось метастазами в печінці та сильним болевим синдромом.

Також, позивачка вказує, що відповідно до інформації наданої з Чернівецького обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф №04/1530 від 03.11.2017 року вбачається, увечорі на передодні написання заповіту, у зв`язку із загостренням хвороби 03.09.2017 року о 20 год. 13 хв. за адресою: м. Чернівці, вул. 28 Червня,74 від громадянки ОСОБА_5 надійшов виклик про допомогу. Наступного дня 04.09.2017 року стан здоров`я ОСОБА_5 ще погіршився, у зв`язку з цим 04.09.2017 року о 15 год. 23 хв., фактично через 2 години після посвідчення заповіту її було екстренно госпіталізовано до Чернівецької ЛШМД, в подальшому до КМУ «Міська лікарня №1», де ІНФОРМАЦІЯ_2 вона померла.

В останні дні свого життя, на які припало посвідчення оспорюваного нею заповіту, її мати ОСОБА_5 постійно скаржилася на сильну біль, вся її свідомість була спрямована на подолання важкого недугу, а тому позивачка вважає, що цей факт міг істотно вплинути на здатність її матері усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними.

Вважає, що була порушена процедура складання заповіту, оскільки приватний нотаріус Шкляр М.М. не пересвідчилась в обсязі цивільної дієздатності ОСОБА_5 , а також не встановила належним чином особу ОСОБА_8 , яка підписала заповіт замість ОСОБА_5 .

На основі викладеного, позивач просить суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 від 04 вересня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського округу Шкляр М.М, зареєстрований в реєстрі за №14480.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та прояснив, що позивач була рідною донькою ОСОБА_5 . Приблизно через два тижня після смерті ОСОБА_5 в розмові з племінником позивачу стало відомо про заповіт, з`ясувалось, що при цьому були свідки. В липні-серпні 2017 року позивач доглядала за своєю матір`ю, потім вона виїхала в Польшу на заробітки. Саме в цей період був складений заповіт. Вважає, що ОСОБА_5 не усвідомлювала значення своїх дій і немогла керувати ними. Також нотаріусом Шкляр М.М. порушено порядок вчинення нотаріальних дій. У померлої була 4 стадія раку, вона була у передсмертному стані. Зауважив, що через 2 години після складання заповіту ОСОБА_5 було екстренно госпіталізовано.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні посилаючись на викладене у відзиві та пояснив, щовідповідач ОСОБА_4 , це племінник ОСОБА_5 . Весь період часу з дня його народження по ІНФОРМАЦІЯ_1 , за незначним виключенням, проживав разом зі своєю бабусею померлою ОСОБА_9 в її будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Вона була йому як мати, у них були близькі стосунки. Офіційно померла була опікуном племінника. Між позивачкою та померлою були складні стосунки, вони майже не спілкувалися. На момент підписання заповіту ОСОБА_5 могла говорити, ніяких наркотичних чи психотропних речовин на час складання заповіту їй не давали.

Згідно поданого відзиву представник відповідача вказує, що померла ОСОБА_5 фактично замінила відповідачу батьків: виховувала його, матеріально утримувала, організовувала належний розвиток його особистості, навчання, відпочинок, тощо.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 12 жовтня 2010 року №695/18 відповідачу по справі ОСОБА_4 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 26 жовтня 2010 року №708/19 ОСОБА_5 призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_4 .

З 2007 року по 2015 рік ОСОБА_4 навчався (з 1 по 8 класи включно) в Чернівецькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №14. З 2015 року ОСОБА_4 навчався в Чернівецькому ліцеї №1 математичного та економічного профілів Чернівецької міської ради. Як в період навчання відповідача в школі, так і в ліцеї ОСОБА_5 цікавилась успіхами ОСОБА_4 в навчанні, відвідувала батьківські збори, оплачувала необхідні витрати, тощо.

Вважає, що вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 переймалась долею свого онука, робила все для того, щоб забезпечити його всім необхідним для нормального розвитку.

Однак, в квітні 2017 року ОСОБА_4 повернувся з міста Одеса, де відпочивав в Українському дитячому центрі «Молода гвардія», і виявив, що його бабуся ОСОБА_5 погано себе почуває.

Вказує, що в період з 26 червня 2017 року по 06 липня 2017 року ОСОБА_5 знаходилась на стаціонарному лікуванні в Чернівецькому обласному ендокринологічному центрі з основним діагнозом: цукровий діабет 2 тип, середньої важкості, субкомпенсований, вперше виявлений. В даний період було виявлено захворювання ОСОБА_5 на рак лівої молочної залози. Також, вона в період з 28 липня 2017 року по 11 серпня 2017 року знаходилась на лікуванні в хірургічному відділенні №2 Лікарні швидкої медичної допомоги з основним діагнозом: Сг лівої молочної залози. Отримала хіміотерапевтичне лікування 13 липня 2017 року - 19 липня 2017 року. В КМУ МП №2 ОСОБА_5 препарати, що мають наркотичні речовини, не призначались. У вересні 2017 року була направлена на стаціонарне лікування в КМУ «Міська лікарня №1».

В період з 04 вересня 2017 року по 09 вересня 2017 року (день смерті) ОСОБА_5 перебувала на лікуванні в КМУ «Міська лікарня №1». На момент знаходження в лікарні вона перебувала в свідомості. З 05 вересня 2017 року отримувала опіати.

Представник відповідача звертає увагу на ту обставину, що в період хвороби ОСОБА_5 за нею здійснював догляд сама ОСОБА_4 , купував ліки, організовував харчування, прийоми у лікарів, відібрання аналізів, перебування на стаціонарному лікування, тощо. В цьому йому допомагав батьківський комітет його навчального класу Чернівецького ліцею №1 математичного та економічного профілів.

Вказує, що з моменту народження відповідача по справі ОСОБА_4 його бабуся ОСОБА_5 мала на меті повністю забезпечити свого онука, в тому числі залишити йому свій будинок. Волевиявлення ОСОБА_5 на складання заповіту саме в такому вигляді в якому він існує на сьогоднішній день, було вільним і відповідало її внутрішній волі.

З метою реалізації свого наміру, в момент коли ОСОБА_5 зрозуміла, що може померти, вона попросила запросити до неї додому нотаріуса і свідків для складання і посвідчення заповіту. Так власне і було зроблено. Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Шкляр Марина Михайлівна зі слів ОСОБА_5 склала і посвідчила заповіт. Підписала заповіт ОСОБА_8 за дорученням ОСОБА_5 , в зв`язку з тим, що вона не мала можливості здійснити це самостійно. Заповіт складено і посвідчено при свідках ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Зазначає, що при складанні і посвідченні заповіту дотримані всі вимоги діючого законодавства.

Твердження позивача про те, що ОСОБА_5 в зв`язку зі станом свого здоров`я в момент складання заповіту не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними, є необґрунтованим і безпідставним, оскільки позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме в момент укладення спірного правочину (складання заповіту), ОСОБА_5 не усвідомлювала своїх дій або не могла керувати ними. Просив суд відмовити ОСОБА_3 в задоволенні її позовних вимог про визнання заповіту недійсним.

Третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Шкляр М.М., в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи та письмові пояснення на позов від неї до суду не надходили.

Третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Пентелюк Т.Л. в судове засідання не з`явилась,будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи та письмові пояснення на позов від неї до суду не надходили.

Допитаний в судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 в якості свідка, суду пояснив, що він на даний час фактично проживає по АДРЕСА_4 . Позивач жила з ними з бабусею у спірному будинку. Бабуся ОСОБА_5 стала його офіційним опікуном. Вони жили разом всі: позивачка з сім`єю та вони з бабусею, будинок був фактично поділений на дві половини. Дочка позивачки постійно вагітніла. Росли комунальні.

За комунальні платили тільки вони з бабусею, а позивач з сім`єю ні. Бабуся почала в 2017 р. хворіти. Позивач поїхала в Польщу на заробітки. Допомоги від неї і її дітей не було ніякої, він колов самий уколи бабусі. Коли бабусі стало дуже погано, прийшла його класний керівник і сказала, що подумати про заповіт. Хто його ініціював, він точно не знає. При цьому, весь час бабуся була в свідомості. Коли був нотаріус вдома його не було. Позивач повернулась за декілька днів до смерті бабусі. Він їй сказав про заповіт після смерті бабусі, приблизно через тиждень. Ствердив, що під час лікування бабусі не було опіатів, тобто наркотиків, хоча знеболюючі він давав. Всіма грошима, які йшли на лікування, розпорядився він. Інакше батьківський комітет не втрутився би своїми грошима. Не заперечував, що позивачка їсти періодично готувала і якісь гроші на ліки бабусі теж витрачала.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона була «підписантом заповіту», бабусі відповідача. Одна з мам класу, де вчилася її дитина, знайшла нотаріуса. Вони під`їхали на адресу, там була теж одна з мам ОСОБА_10 . Довго з`ясовували волю бабусі відповідача. ОСОБА_11 висловилась, що саме так. При цьому, бабуся ОСОБА_5 говорила самостійно, нормально, короткими реченнями. Важко, звичайно але свідомо, адекватно. Свідок ствердила, що заповіт підписала вона. ОСОБА_5 лежала в ліжку. Раніше вона викликала швидку, у ОСОБА_5 була тахікардія. ОСОБА_5 їй самостійно сказала, що хоче скласти заповіт. Вона погодилась лягти в лікарню на її пропозиції, однак сказала, що слід зробити заповіт на ОСОБА_12 . ОСОБА_12 цікавилась тільки бабуся.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона знала покійну ОСОБА_5 . В 2012 році вона привела до неї в спортзал внука ОСОБА_12 займатися стрільбою з лука, вона є тренер. Татьяна сказала, що оформила на ОСОБА_12 опікунство. Вона відносилась до нього як до сина. Вона говорила, що хоче залишити частину будинку йому, це було в 2013-2014 роках. ОСОБА_5 була спокійна та врівноважена. В 2017 році останній раз її бачила. Вона розповідала, що ОСОБА_12 забрала у матері, яка є «непуньовою». Вона хотіла все своє майно залишити внуку. В гостях у них вона ніколи не була. Знає, що ОСОБА_12 з бабусею, міняли вікна в будинку, але чи в усьому-не знає. Вона ще допомагала позивачці влаштовуватися на роботу. Позивачка це старша дочка померлої ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що її син навчався з ОСОБА_12 . Класний керівник звернулася з проханням допомогти, бо бабуся присмерті. Вона спитала скільки йому років, і сказала, що треба зробити заповіт, щоб дитина не залишилась на вулиці. Вона дзвонила нотаріусу. Бабуся була в ліжку, квола., однак чітко називала своє прізвище, ім`я по батькові. Робила це свідомо. Нотаріус запитала, чи вона пам`ятає, що є в неї ще доньки. Вона сказала, що «так». ОСОБА_14 виявила свою волю, що бажає заповісти все ОСОБА_12 . Їй не відомо, чи вона пила якісь обезболюючі.

Вислухавши доводи сторін, пояснення свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до переконливого висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2017 року встановлено факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була рідною донькою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.16).

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 12 жовтня 2010 року №695/18 відповідачу по справі ОСОБА_4 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (т.1 а.с. 115).

Згідно рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 26 жовтня 2010 року №708/19 ОСОБА_5 призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_4 . (т.1 а.с.116).

04 вересня 2017 року ОСОБА_5 заповіла усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, в тому числі належний їй будинок АДРЕСА_5 , своєму онуку ОСОБА_4 . Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Шкляр М.М. та зареєстровано в реєстрі за № 14480. В заповіті зазначено, що за бажанням заповідача - ОСОБА_5 , заповіт посвідчено у присутності свідків: ОСОБА_6 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , а також ОСОБА_7 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 . В Заповіт підписаний ОСОБА_8 , та зазначено, що заповіт підписаний ОСОБА_8 на прохання ОСОБА_5 . (т.1 а.с.172).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (т.1 а.с.46). Причина смерті - рак лівої молочної залози, що підтверджується довідкою про причину смерті №477/678 обласної комунальної медичної установи «Патологоанатомічне бюро» від 09.09.2017 року (т.1 а.с.58).

Згідно з інформації наданої з Чернівецького обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф №04/1530 від 03.11.2017 року вбачається, що було зареєстровано два виклики, за адресою АДРЕСА_3 до гр. ОСОБА_5 : 03.09.2017 року о 20 год. 13 хв. хвору оглянуто, надано невідкладну медичну допомогу відповідно до її стану в повному обсязі. 04.09.2017 року о 15 год. 23 хв. хвору оглянуто, надано невідкладну медичну допомогу відповідно до її стану у повному обсязі та госпіталізовано у ЛШМД, хірургічне відділення м. Чернівці. (т.1 а.с.28; т.2 а.с. 33-35).

Згідно довідки КМУ Міська поліклініка №2 №471 від 03.04.2018 року ОСОБА_5 з липня 2017 року знаходилась на обліку з приводу раку лівої молочної залози. Діагноз встановлено в обласному онкодиспансері. Патогістологічне дослідження від 04.07.2017 року №1115052: інвазивна протокова карцинома. Отримала хіміотерапевтичне лікування 13.07.2017 року-19.07.2018 року. В КМУ Міська поліклініка №2 ОСОБА_5 , препарати, що мають наркотичні речовини, не призначались. У вересні 2017 року ОСОБА_5 була направлена на стаціонарне лікування в КМУ Міська поліклініка №1. Померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в КМУ Міська поліклініка №1. (т.1 а.с.117).

Крім цього, судом встановлено, що відповідно до акту ПП «Регін-Центр» №334 від 20.09.2017 року (т.1 а.с.33), громадянка ОСОБА_5 дійсно проживала разом з своєю донькою ОСОБА_15 , вели спільне господарство. Похорони ОСОБА_5 проводила її донька ОСОБА_15 .

Згідно довідки приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Пентелюк Т.Л. №115/01-16/2019 від 12.12.2019 року (т.1 а.с.158) довідка видана ОСОБА_4 про те, що 19.09.2017 року було заведено спадкову справу №9/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , за заявою спадкоємця за заповітом, її онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою АДРЕСА_3 . Згідно матеріалів спадкової справи спадкоємцем за законом є дочка померлої ОСОБА_3 , яка подала заяву про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_6 . Свідоцтво про право на спадщину за заповітом видано 07.11.2018 року за реєстровим №12254 ОСОБА_4 . Інші спадкоємці не зверталися за оформленням спадщини.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Законодавець визначив пріоритет спадкування за заповітом над спадкуванням за законом, зазначивши у ч.2 ст.1223 ЦК України, що спадкування за законом має місце лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також неохоплення заповітом всієї спадщини.

Згідно ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Статтею 1247 ЦК України визначені загальні вимоги до форми заповіту, відповідно до яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4 ст.207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Статтею 1248 ЦК України встановлено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Статтею 41 Закону України "Про нотаріат"встановлено, що нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органів місцевого самоврядування, за винятком випадків, передбаченихстаттями 9,55,60,65,66,71-73,85 і103цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України. Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, у приміщенні органу місцевого самоврядування, у приміщенні дипломатичного представництва або консульської установи. В окремих випадках, якщо особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також якщо того вимагають особливості вчинюваної нотаріальної дії, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза зазначеними приміщеннями.

Відповідно до ст.54 Закону України "Про нотаріат",нотаріуси посвідчують правочини, які згідно із законом підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. На вимогу фізичної або юридичної особи будь-який правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений. Нотаріус при вчиненні нотаріальної дії перевіряє, чи відповідає зміст посвідчуваного ним правочину вимогам закону і дійсним намірам сторін.

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Заінтересованими особами, повноважними пред`являти позовні вимоги про визнання заповіту недійсним, відповідно до частини другої статті 1257 ЦК України, можуть бути виключно особи, суб`єктивні спадкові права яких, виникли відповідно до норм книги шостої ЦК України (спадкоємці за законом, спадкоємці за іншим заповітом, відказоодержувачі), та порушені у зв`язку із вчиненням (складанням) недійсного (за їх твердженням) заповіту.

Відповідно до вимог статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Ухвалою Шевченківським районним судом м.Чернівці від 17.12.2019 року було витребувано у приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Пентелюк Тетяни Любомирівни належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконаня ухвали суду 24.12.2019 року від приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Пентелюк Тетяни Любомирівни надійшла копія спадкової справи №9/2017 року, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . (т.1 а.с.165-2018)

Ухвалою Шевченківським районним судом м.Чернівці від 22.01.2020 року було витребувано у приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Шкляр М.М. копію реєстру вчинених нотаріальних дій за 04.09.2017 року (день посвідчення оспорюваного заповіту) та копію журналу обліку викликів нотаріуса для вчинення нотарільних дій поза приміщенням ДНК, ДНА, приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, за ті дні, коли нотаріус виїжджала для консультації в будинок АДРЕСА_5 , до ОСОБА_5 перед посвідченням заповіту, також відомості про те, хто та коли звертався до нотаріуса з проханням здійснити такий виїзд. (т.1 а.с.232).

10.02.2020 року на виконання ухвали суду приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Шкляр М.М. надіслано копію реєстру вчинених нотаріальних дій за 04.09.2017 року (день посвідчення оспорюваного заповіту), копію витяг з журналу обліку викликів нотаріусом для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням за 04.09.2017 року.(т.2 а.с.1-19).

Так згідно з журналу обліку викликів нотаріусом для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням за 04.09.2017 року наявний запис №18, здійснений 04.09.2017 року о 11-00 год. Особа яка зробила виклик ОСОБА_8 , у зв`язку з хворобою ОСОБА_5 . Види нотаріальний дій: заповіт Реєстраційний №14480 1 дія, час виїзду 12-40 год., повернення 14-10 год. (т.2 а.с.3).

Відповідно до реєстру вчинених нотаріальних дій (т.2 а.с.11-13) наявний запис 04.09.2017 р. ОСОБА_5 , АДРЕСА_3 ; рукоприкладчик: ОСОБА_8 , в присутності свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . В графі «документи, за якими встановлено особу, що звернулись за вчинення нотаріальних дій» зазначені паспортні дані вказаних осіб, та наявні їхні підписи та прописом їх прізвища. Також наявний запис про те, що заповіт посвідчений вдома, м. Чернівці, вул. 28 червня, буд. 74 о 13 год.30 хв. у зв`язку з хворобою ОСОБА_5 .

Зазначене спростовує твердження представника позивача з приводу того, що в заповіті не встановлено особу «підписанта» заповіту та свідків.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Підставою недійсності заповіту є недотримання заповідачем вимог, додержання яких необхідне для чинності цього правочину. Аналіз загальних норм про правочини (гл. 16 ЦК) та спеціальних норм про заповіт (гл. 85 ЦК) дає підстави виділити вимоги, дотримання яких є необхідним для чинності заповіту:

1) зміст заповіту не може суперечити положенням ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

2) заповіт може скласти фізична особа з повною цивільною дієздатністю;

3) заповіт складається особисто заповідачем;

4) волевиявлення заповідача має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

5) заповіт складається в письмовій формі, посвідчується нотаріусом або іншою посадовою чи службовою особою, вичерпний перелік яких наведено у ст. ст. 1251, 1252 ЦК.

Відповідно до ст. 225 ЦК правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 року №9 роз`яснено, що правила ст. 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Як відзначив Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 року у справі N 372/1862/17, підставою для визнання правочину недійсним згідно з ч.1 ст.225 ЦК має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

При цьому слід враховувати, що в контексті ч.1 ст.225 ЦК заповідач має страждати тяжким психічним розладом, а не будь-якою іншою хворобою. Сама собою обставина, що заповіт складений у період, коли заповідач систематично хворів, перебував у нестабільному стані здоров`я, не міг себе самостійно обслуговувати, не є підставою для висновку про те, що особа страждала таким розладом здоров`я, який би впливав на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, і який би позбавив його можливості вільно і свідомо висловити свою волю.

Для встановлення психічного стану заповідача в момент складення заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р. №7).

Відтак висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент складення заповіту.

Верховний Суд у постанові від 16.03.2020 року (справа №204/1064/16-ц, провадження №61-21834св19) наголосив, що висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину необхідно робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами. Будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи могла в конкретний момент вчинення правочину особа розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Отже, підставою для визнання правочину недійсним згідно з ч.1 ст.225 ЦК може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про недійсність правочину не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12 червня 2020 року було призначено по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , де третіми особами на стороні відповідача виступають приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Шкляр Марина Михайлівна, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Пентелюк Тетяна Любомирівна, про визнання заповіту недійсним Комплексну посмертну судово-медичну та судову психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експерту Чернівецького обласнового бюро судово-медичної експертизи та експертній комісії Чернівецької обласної психіатричної лікарні, визначивши останню провідною установою (т.2 а.с.78-80).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №164 від 20.01.2021 року, на період, а саме, на час підписання заповіту 04.09.2017 року у ОСОБА_5 мали місце ознаки психічного розладу внаслідок фізичної хвороби у формі астенічного синдрому, що не позбавляло підекспертну можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. Однак, наявність у картині астенічного синдрому (порушення непсихотичного рівня) елементів аспонтанної поведінки, могли здійснювати певний вплив на правову поведінку ОСОБА_5 , тобто на здатність підекспертної у повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи це, дати категоричну відповідь на питання, чи могла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 04 вересня 2017 року (момент складення нею заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Шкляр М.М., зареєстрованого в реєстрі №14480) за своїм психічним стандартом в повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними, не представляється можливим. (а.с.т.2 а.с.92-97).

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 72 ЦПК України Експерт зобов`язаний дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання.

Висновок експертизи не може ґрунтуватися на припущеннях частина шоста статті 81 ЦПК України).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що висновок експерта повинен бути чітким та категоричним.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного суду №2021/7930/14с від 27.11.2018 року.

Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року в справі № 6-9цс12, від 17 вересня 2014 року в справі № 6-131цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року в справі № 496/4851/14-ц (провадження 61-7835сво19).

За наведених обставин, суд приходить до висновку, про відсутність правових підстав визначених в Законі, для визнання оскаржуваного заповіту недійсним.

Крім цього, твердження позивача, що спадкодавець не розуміла значення своїх дій також спростовується довідкою КМУ Міська поліклініка №1 №330 від 05.04.2018 року (т.1 а.с.119), згідно якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебувала на лікуванні з 04.09.2017 року по 09.09.2017 року в КМУ Міська поліклініка №1. На момент знаходження в лікарні ОСОБА_5 перебувала в свідомості. З 05.09.2017 року ОСОБА_5 , отримувала опіати. Таким чином судом встановлено, що опіати ОСОБА_5 отримувала з 05.09.2017 року, тобто після складання заповіту.

Сам факт хвороби заповідача ОСОБА_5 не оже свідчити про недійсність вчиненого нею заповіту.

При цьому, відомостей про вживання ОСОБА_5 опіатів чи будь-яких інших наркотичних засобів до вчинення оскаржуваного заповіту судом не встановлено.

З положень ст.202 та ст.1233 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, тобто дією однієї сторони, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином позивачем не доведено наявність існування обставин передбачених нормами ст. 233 ЦК України, внаслідок яких оспорюваний заповіт може бути визнаний недійсним.

Позивачем не наведено достатніх підстав для визнання заповіту недійсним, оскільки, складений заповіт на думку суду, відповідає вищенаведених вимогам законодавства щодо його форми та посвідчення, а тому, суд приходить до висновку про неможливість з наведених позивачем підстав визнати даний заповіт недійсним.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 серпня 2020 року у справі N 201/16327/16-ц (N 61-43384св18) зроблено висновок, що нотаріуси у розумінні статей 30, 34, 35 ЦПК України не є особами, прав і обов`язків, яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх заінтересованість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення.

Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про недоведеність заявлених вимог та відповідно відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3-5, 12, 19, 78-81, 89, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.12, 15-17, 202, 203, 215, 225, 1217, 1233, 1234, 1247, 1248, 1257, 1267 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , де третіми особами на стороні відповідача виступають приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Шкляр Марина Михайлівна, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Пентелюк Тетяна Любомирівна, про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 24 грудня 2021 року.

СУДДЯ: