КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за заявою ОСОБА_1 та її представника - адвоката Бойченко Ганни Володимирівни про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року в складі судді Чех Н. А.,

встановив:

16.10.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Сіті Фінанс»), приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р. В., в якому просила суд:

- визнати виконавчий напис за реєстраційним № 14277 від 23.07.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 10 007,44 грн на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» на підставі кредитного договору № R031.002-TEK.0044624 від 30.04.2014 таким, що не підлягає виконанню;

- стягнути з ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті кошти в сумі 5 070,66 грн;

- стягнути з приватного виконавця Клименка Р. В. на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті витрати на проведення виконавчих дій в сумі 600 грн та розмір основної винагороди приватного виконавця в розмірі 563,40 грн.

Також просила стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 21 261,20 грн, з яких: 1 261,20 грн - судовий збір за подання позову та заяви про забезпечення позову; 10 000 грн - витрати на правову допомогу; 10 000 грн - витрати на прибуття до суду.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 23.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., зареєстрований в реєстрі за № 14277, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованості за кредитним договором № R031.002-TEK.0044624 від 30.04.2014 в сумі 9 507,44 грн та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 500 грн, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р. В. винесено постанову ВП № 62724700 про відкриття виконавчого провадження.

Стягнуто з ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти в сумі 5 070,66 грн та судовий збір у розмірі 1 261,20 грн.

В частині вимог до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В. відмовлено.

22.06.2021 ОСОБА_1 та її представник - адвокат Бойченко Г. В. звернулись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення.

Просили суд стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн, витрати на проїзд та добові представника в сумі 2 000 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 1 261,20 грн.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат до заяви додали розрахунок витрат часу та гонорару за надання правової допомоги від 19.06.2021, додаткову угоду №1 до договору №1021033 від 28.09.2020 про надання правової допомоги, акт приймання-передання виконаних робіт та наданої правової допомоги ОСОБА_1 від 19.06.2021, квитанції від 16.06.2021, 28.09.2020, 15.12.2020 про оплату гонорару та витрат на відрядження, квитків на проїзд.

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року з ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» на користь ОСОБА_1 стягнуто витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

12.10.2021 ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року змінити, зменшивши суму стягнення витрат на правничу допомогу до 4 000 грн.

Вважає додаткове рішення суду необґрунтованим у зв`язку з неповнотою встановлення обставин, що мають значення для справи і неправильного дослідження та оцінки доказів в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

Посилається на ті підстави, що ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" не було повідомлено про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення, а тому не мало можливості подати свої заперечення та клопотання про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, яка є завищеною та необґрунтованою.

Звертає увагу суду на те, що на сьогоднішній день існує велика кількість судових рішень про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (усталена судова практика), велика кількість зразків позовних заяв, які є шаблонними, а правове обґрунтування позовних вимог є загальнодоступним на інтернет-ресурсах. Ціна за складання повного пакету документів складає від 1 000 грн.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У відзиві на апеляційну скаргу, складеному адвокатом Бойченко Г. В., ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року без змін.

Також просить стягнути з ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом апеляційної скарги, в сумі 3 000 грн.

Зазначила, що за подання апеляційної скарги на додаткове судове рішення не було сплачено судовий збір, а тому суд апеляційної інстанції повинен повернути апеляційну скаргу апелянту і не розглядати.

Свої доводи мотивує тим, що ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» отримало заяву про ухвалення додаткового рішення разом з додатками 24.06.2021, за шість днів до ухвалення додаткового рішення, а тому мало можливість скористатися правом на надання заперечень.

В позовній заяві було визначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести позивач у зв`язку з розглядом справи. Витрати позивача на кваліфіковану професійну правничу допомогу є обґрунтованими, а їх обсяг підтверджується матеріалами справи, актом виконаних робіт, розрахунком витрат і доданих доказів, квитанціями про оплату гонорару.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в позовній заяві позивачем зазначено попередня (орієнтовна) сума судових витрат в частині витрат на правничу допомогу - 10 000 грн.

До позовної заяви додано договір №1021033 про надання правової допомоги від 28.09.2020 (а.с.11 т.1)

До ухвалення судового рішення, 17 червня 2021 року представником позивача - адвокатом Бойченко Г. В. подано заяву, яка містила посилання на те, що протягом 5 днів з дня ухвалення судового рішення будуть подані суду документи, які підтверджують понесені процесуальні витрати (а.с. 217 т.1).

22.06.2021 ОСОБА_1 та її представник - адвокат Бойченко Г. В., з метою доказування розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи в сумі 10 000 грн, надали наступні документи: копію додаткової угоди №1 до договору №1021033 від 28.09.2020 про надання правової допомоги; розрахунок витрат часу та гонорару за надання правової допомоги ОСОБА_1 на підставі договору №1021033 від 28.09.2020 про надання правової допомоги та додаткової угоди №1 від 28.09.2020; акт приймання-передання виконаних робіт та наданої правової допомоги від 19.06.2021; квитанцію №28/09/2020 від 28.09.2020 про прийняття від ОСОБА_1 10 000 грн за надання правової допомоги (а.с. 231-233 т.1).

Пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Ухвалюючи 30 червня 2021 року без виклику сторін додаткове рішення про стягнення з ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн, суд першої інстанції виходив з доведеності понесення позивачем таких витрат та їх співмірності.

Колегія суддів не може повністю погодитись з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частиною 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, вимог зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» отримало заяву позивача про ухвалення додаткового рішення разом з додатками 24.06.2021 (а.с. 66 т.2), клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з огляду на їх неспівмірність: із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи суду не подавало, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст.269 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Суд першої інстанції, ухваливши додаткове рішення 30 червня 2021 року за наявності поданої 22 червня 2021 року заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з відповідними доказами, дотримався передбачених ч.3 ст.269 ЦПК України процесуальних строків для її розгляду.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження розміру витрат у зв`язку з розглядом справи позивачем у визначений законом строк надано належні та достатні докази.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір задоволених позовних вимог складає 81,34 % (5070,66 грн х100% : 6 234,06 грн), а тому судові витрати на професійну правничу допомогу у разі часткового задоволення позову підлягали стягненню в сумі 8 134 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд першої інстанції вказаного не врахував, що призвело до ухвалення в цій частині помилкового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає зміні шляхом зменшення суми стягнення з 10 000 грн до суми 8 134 грн.

В решті додаткове рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Доводи ОСОБА_1 , викладені у відзиві на апеляційну скаргу, щодо необхідності сплати судового збору за її подання є необґрунтованими.

Вимоги про розподіл судових витрат не належать до позовних і не впливають на розмір ставки судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви. З огляду на те, що розмір судового збору за подання скарги на рішення суду залежить від суми судового збору, що підлягав сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (крім оскарження ухвали суду з процесуальних питань), підстави вимагати сплати судового збору за подання апеляційної скарги на додаткове рішення суду щодо розподілу судових витрат немає.

Заява ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн за подання відзиву на апеляційну скаргу підлягає задоволенню частково, в сумі 1 000 грн, з огляду на явну неспівмірність вказаних витрат зі складністю питання та виконаних адвокатом робіт.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» задовольнити частково.

Додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року змінити.

Зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на користь ОСОБА_1 , з 10 000 грн до 8 134 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк