Постанова

Іменем України

24 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 345/1520/17

провадження № 61-1590св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Альфа Банк», яке є правонаступником Акціонерного товариства «Укрсоцбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Бойко Романом Богдановичем, на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Василишин Л. В., Максюти І. О., Матківського Р. Й.,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 , подану представником Бойко Р. Б. , на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа Банк» (далі - АТ «Альфа Банк»), звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 22 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ СР «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 29/07-345з, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 38 000 швейцарських франків, з відсотковою ставкою 10 % річних та кінцевим терміном повернення - до 21 червня 2022 року.

Позичальник належним чином не виконував кредитні зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього станом на 26 січня 2017 року утворилась заборгованість, а саме: 33 988,72 швейцарських франків - заборгованість за кредитом; 4 442,51 швейцарських франків - заборгованість за відсотками.

12 жовтня 2018 року АТ «Укрсоцбанк» подав заяву про зміну підстав позову та зменшення розміру позовних вимог. У заяві позивач зазначив, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09 березня 2010 року, яке набрало законної сили, розірвано договір кредиту № 29/07-345з від 22 червня 2007 року. Також вказаним рішенням суду в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту № 29/07-345з від 22 червня 2007 року в розмірі 321 915,73 грн звернуто стягнення на предмет застави - домоволодіння, загальною площею 53,1 кв. м, що знаходиться у місті Калуш.

Зазначає, що станом на дату пред`явлення позову рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09 березня 2010 року не виконано, заборгованість за кредитним договором не погашена.

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 30 вересня 2018 року, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору та рішення суду, в останнього у відповідності до приписів частини другої статті 625 ЦК України виникла заборгованість з розмірі 349 278,72 грн, з яких: 45 712,20 грн - заборгованість зі сплати 3 % річних за період з 31 січня 2014 року до 30 вересня 2018 року, 303 566,52 грн - заборгованість зі сплати інфляційних втрат за такий же період.

На підставі викладеного АТ «Укрсоцбанк» просило поновити строк для подачі заяви про зміну підстав позову та зменшення розміру позовних вимог; стягнути з ОСОБА_1 заборгованість з розмірі 349 278,72 грн, з яких: 45 712,20 грн - заборгованість зі сплати 3 % річних за період з 31 січня 2014 року до 30 вересня 2018 року, 303 566,52 грн - заборгованість зі сплати інфляційних втрат за період з 31 січня 2014 року до 30 вересня 2018 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2018 року у прийнятті заяви АТ «Укрсоцбанк» про зміну підстав позову та зменшення розміру позовних вимог відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що позивачем одночасно змінено предмет та підставу позову, що є недопустимим. При цьому зазначено, що відсутні підстави для поновлення позивачу строку подання заяви про уточнення позову.

При таких обставинах суд першої інстанції розглянув справу в межах первісно заявлених позовних вимог.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 червня 2019 року у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, пропустивши визначений статтею 257 ЦК України строк позовної давності.

Не погодившись як з ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2018 року, так і з рішенням суду, АТ «Альфа-Банк» подало апеляційну скаргу на них.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року ухвалу і рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення у справі, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 29/07-345з від 22 червня 2007 року у розмірі 269 550,87 грн, з яких: 29 401,74 грн - 3 % річних; 240 149,13 грн - інфляційні втрати.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Скасовуючи ухвалу місцевого суду про відмову у прийнятті заяви АТ «Укрсоцбанк» про зміну підстав позову та зменшення розміру позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що ця заява не містила одночасної зміни підстав та предмету.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважав необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку на подання заяви про зміну підстав позову та зменшення розміру позовних вимог, оскільки, розглядаючи справи у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання суд не призначив, чим була обмежена можливість сторін в реалізації певних процесуальних прав.

При цьому апеляційний суд переглянув спір по суті в межах позовних вимог позивача в редакції заяви про зміну підстав позову та зменшення позовних вимог та в межах доводів апеляційної скарги та, встановивши наявність підстав для застосування приписів частини другої статті 625 ЦК України, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2020 року до Верховного Суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Бойко Р. Б., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу та рішення місцевого суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що суди не взяли до уваги правові висновки Верховного Суду щодо ознак підстави та предмету позову.

На думку заявника, позивач повністю змінив підстави і предмет позову.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу АТ «Альфа-Банк» просило у задоволенні касаційної скарги відмовити, оскаржувану постанову залишити без змін.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (тут і далі в редакції, що діяла на час подання касаційної скарги, що розглядається) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи.

31 березня 2020 року вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 03 грудня 2020 року справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Установлено, що 22 червня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 29/07-345з, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 38 000 швейцарських франків з відсотковою ставкою 10 % річних та кінцевим терміном повернення - до 21 червня 2022 року.

З метою забезпечення вказаного кредитного договору між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір застави, у відповідності до якого предметом застави є домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить відповідачу.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09 березня 2010 року по справі № 2-105/2010 задоволено позов АКБ СР «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 29/07-345з шляхом звернення стягнення на заставне майно.

В рахунок погашення заборгованості за договором кредиту № 29/07-345з від 22 червня 2007 року в розмірі 321 915,73 грн (заборгованість за період з 21 серпня 2007 року до 13 жовтня 2009 року) звернено стягнення на предмет застави: домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_1 .

Крім того, рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09 березня 2010 року розірвано договір кредиту № 29/07-345з, укладений між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 22 червня 2007 року.

Вказане рішення набрало законної сили 20 березня 2010 року, є чинним, але не виконано.

29 квітня 2017 року АТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка утворилась за кредитним договором № 29/07-345з від 22 червня 2007 року станом на 26 січня 2017 року у розмірі 38 431,23 швейцарських франків, з яких: 33 988,72 швейцарських франків - заборгованість за кредитом; 4442,51 швейцарських франків - заборгованість за відсотками.

12 жовтня 2018 року позивач подав заяву про зміну підстав позову та зменшення розміру позовних вимог, у якій просив суд поновити строк для подачі заяви про зміну підстав позову та зменшення розміру позовних вимог; стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» на підставі частини другої статті 625 ЦК України заборгованість у розмірі 349 278,72 грн, з яких: 45 712,20 грн - заборгованість зі сплати 3% річних за період з 31 січня 2014 року до 30 вересня 2018 року, 303 566,52 грн - заборгованість зі сплати інфляційних втрат за період з 31 січня 2014 року до 30 вересня 2018 року.

19 червня 2019 року відповідач ОСОБА_1 подав заяву про застосування строку позовної давності.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржене судове рішення не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності (частина перша статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У відповідності до частини першої статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцевий суд є судом першої інстанції і здійснює правосуддя у порядку, встановленому процесуальним законом.

Апеляційні суди діють як суди апеляційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, - як суди першої інстанції, з розгляду цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення (частина перша статті 26 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Встановлено, що при розгляді цієї справи Івано-Франківського апеляційний суд діяв як суд апеляційної інстанції.

За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції визначені статтею 367 ЦПК України. Зокрема, положеннями частини шостої зазначеної статті встановлено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Встановлено, що апеляційний суд, скасувавши ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2018 року та рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 червня 2019 року, розглянув спір по суті в межах позовних вимог позивача в редакції заяви про зміну підстав позову та зменшення позовних вимог.

Тобто, судом апеляційної інстанції, в порушення вимог частини шостої статті 367 ЦПК України, розглянуті позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Відтак, апеляційний суд у цьому разі не мав повноважень на розгляд справи у вказаних межах позовних вимог без попереднього їх розгляду по суті місцевим судом.

Також апеляційний суд не у повній мірі врахував наступне.

Згідно частин першої-третьої статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Відповідно до пункту 132.2. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Отже, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до суду, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується відповідна позовна вимога.

Скасовуючи ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2018 року у прийнятті заяви АТ «Укрсоцбанк» про зміну підстав позову та зменшення розміру позовних вимог, апеляційний суд послався, зокрема, на те, що вказана заява позивача не містила одночасної зміни підстав та предмету позову, оскільки предмет позову (стягнення грошової заборгованості) позивачем не змінено.

При цьому суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив та не надав відповідної оцінки тому, що у первісних вимогах АТ «Укрсоцбанк» просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 29/07-345з, яка складається з тіла кредиту і відсотків та випливає із зобов`язань, безпосередньо передбачених кредитним договором, а у змінених вимогах позивач просив стягнути передбачені частиною другою статті 625 ЦК України 3 % річних та інфляційні втрати, тобто нарахування особливого характеру, які мають компенсаційний характер, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

Такі висновки узгоджуються з правовими висновками, які містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) та № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Тобто стягнення грошових коштів у первісному та зміненому позовах мають різну правову природу, різний порядок та характер нарахувань.

За таких обставин постанова апеляційного суду не може вважатися законною і обґрунтованою, оскільки висновки, які в ній містяться, є передчасними .

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасуванню судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, в силу наданих процесуальним законом повноважень, суд касаційної інстанції позбавлений права встановлювати, або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, надавати оцінку доказам, що не були предметом їх перевірки, чи робити їх переоцінку.

Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції позбавлений можливості ухвалити власне рішення.

Тому постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року підлягає скасуванню з направленням справи до апеляційного суду для нового розгляду.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Бойко Романом Богдановичем, задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун