Ухвала

24 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 522/9233/21

провадження № 61-20188ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2021 року

та постанову Одеського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року, ухвалені за результатами розгляду заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом: визначення місця та часу спілкування батька з малолітніми дітьми: сином ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на період розгляду справи до винесення судом рішення та набрання ним законної сили, щомісячно з першого по п`ятнадцяте число поточного місяця, починаючи з 20 години 00 хвилин попередньої дати до 20 години 00 хвилин п`ятнадцятого числа поточного місяця; зобов`язати матір - ОСОБА_4 передавати малолітніх дітей: сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьку ОСОБА_1 за місцем його проживання у квартирі АДРЕСА_1 згідно визначеного судом часу спілкування.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2021 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви повернуто заявнику.

09 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду

м. Одеси від 26 травня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року і застосувати заходи забезпечення позову, посилаючись на порушення судами норм Закону України «Про судовий збір» та Цивільного процесуального кодексу України.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що суди

першої та апеляційної інстанції у порушення вимог, передбачених

пунктом 14 частини другої статті 3, пунктом 7 частини першої статті 5, статтею 8 Закону України «Про судовий збір», дійшли висновку про відсутність підстав для звільнення заявника від сплати судового збору і порушили його право на доступ до правосуддя.

У касаційній скарги ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що постанову суду апеляційної інстанції він отримав 10 листопада 2021 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Оскільки причина пропуску процесуального строку є поважною,

строк на касаційне оскарження на підставі частини другої статті 390 ЦПК України підлягає поновленню.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

У відповідності до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких

він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною шостою статті 151 ЦПК України визначено, що до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно із пунктом 14 частини другої статті 3 Закону України

«Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Пунктом 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»

передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви. Зміст заяви не дозволив суду зробити висновок, що ОСОБА_1 має намір подати позов про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Суд першої інстанції зазначив, що твердження ОСОБА_1 підлягають перевірці під час розгляду справи за позовом, який до суду ще не поданий. Отже, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку, що заявник не звільнений від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви на підставі пункту 14 частини другої статті 3 чи 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» .

Частинами першою, третьою статті 136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновийстан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З зазначених підстав суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

З аналізу положень статті 8 Закону України «Про судовий збір», статті 136 ЦПК України чітко слідує, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення від сплати судового збору осіб, які не зазначені в статтях 3, 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтями 3, 5 цього Закону, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати.

Підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви судами попередніх інстанцій не встановлено.

У відповідності до частини десятої статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Встановивши,що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про повернення заяви.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із належно оформленою заявою до суду.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову

у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оцінивши доводи касаційної скарги та мотиви судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судами вищенаведених положень Закону України «Про судовий збір» та ЦПК України при ухвалені оскаржених судових рішень не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року є необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку

на касаційне оскарження ухвали Приморського районного суду м. Одеси

від 26 травня 2021 року та постанови Одеського апеляційного суду

від 18 жовтня 2021 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2021 року

та постанови Одеського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси

від 26 травня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 18 жовтня 2021 року - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала у справі № 522/9233/21 набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович