ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 673/205/20
Провадження № 22-ц/4820/1586/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2020 року, суддя Дворнін О.С., у справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

У лютому 2020 року АТ «Кредобанк», (далі Банк), звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову Банк вказав, що 30 червня 2016 року між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк», та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2326/2016, згідно з яким Банк зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 459635,80 грн., а останній зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти в строк до 29 червня 2023 року. Для забезпечення виконання зобов`язань між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №2326/2016/2, відповідно до якого поручитель зобов`язалася відповідати перед Банком за виконання ОСОБА_1 зобов`язань в повному обсязі за вказаним кредитним договором. Також, з метою забезпечення виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, 01 липня 2016 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено договір застави №2326/2016, згідно з яким у заставу Банку передано автомобіль легковий марки FIAT, модель NUOVO DOBLO, реєстраційний номер НОМЕР_1 . ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим Банком було вжито заходів щодо звернення стягнення на заставне майно, сума від реалізації якого була направлена на погашення заборгованості відповідача. Однак відповідної суми виявилось недостатньо і станом на 28 грудня 2019 року у відповідача ОСОБА_1 утворилася заборгованість перед Банком у загальному розмірі 444080,80грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 358385, 16 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 14852,40 грн.; заборгованості за пенею в сумі 68843,24грн., а також понесених банком судових витрат в сумі 2000 грн., які позивач просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь.

Заочним рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2020 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» суму заборгованості за кредитним договором №2326/2016 від 30 червня 2016 року в розмірі 444080,80 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 358385,16 грн., заборгованості за відсотками в сумі 14852,40 грн., судових витрат в сумі 2000 грн. та заборгованості за пенею в сумі 68843,24 грн., а також сплачений судовий збір в сумі 6661,21 грн.

Задовольняючи позов суд виходив з доведеності позовних вимог та відсутності доказів на спростування доводів позивача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування скарги вказав, що Банком 13 липня 2018 року за вихідним №27-29481/18 на його адресу було надіслано досудову вимогу про необхідність дострокового погашення кредитних коштів протягом тридцяти банківських днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, процентів, комісій та штрафних санкцій в розмірі 463281,53 грн. На думку апелянта, після направлення відповідної вимоги Банк втратив своє право по нарахуванню процентів та неустойки за кредитним договором, на що суд першої інстанції уваги не звернув, в тому числі безпідставно не застосував за клопотанням відповідача наслідки спливу строку спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки.

В судове засідання учасники справи повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції були повідомлені належним чином. В письмовій заяві представник позивача просив провести розгляд справи без його участі.

У відзиві на апеляційну скаргу Банк вказав, що ОСОБА_3 на спростування розрахунку кредитної заборгованості, доданої до позовної заяви, не надав власного розрахунку а також інших доказів. Направлення на адресу ОСОБА_1 повідомлення у порядку ст. 26-28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не є підставою для припинення нарахування відсотків та пені за кредитним договором, оскільки вказане повідомлення було направлене з метою вчинення виконавчого напису нотаріуса, яке не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 30 червня 2016 року між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2326/2016 (а.с. 26-32).

Відповідно до п.п. 1.1., 3.3., 3.12. кредитного договору банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування ним і комісії.

На момент укладання договору сторонами обумовлено значення змінюваної процентної ставки на перший період дії ставки, надалі первинна процентна ставка, в розмірі 16,49 відсотків річних з моменту видачі кредиту до 01 липня 2019 року. Починаючи з другого та всіх наступних періодів дії ставки проценти за користування кредитом сплачуються згідно встановленого для цих періодів значення змінюваної процентної ставки.

Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною у відповідності до Розділу 3 (Розрахунки між сторонами) цього договору з моменту видачі кредиту до терміну, вказаного у п. 2.1. цього договору або до дати звернення банку із заявою до: суду із вимогою про дострокове повернення суми кредиту та сплати процентів, комісій та інших належних до сплати за цим договором платежів; нотаріуса про звернення стягнення на заставлене майно, для дострокового погашення за його рахунок суми кредиту, сплати процентів, комісій та інших належних до сплати за цим договором платежів (п.п. 4.9., 4.10. договору).

Згідно з п. 3.15. кредитного договору у випадку неповернення позичальником кредиту в строк, визначений п.2.1. цього договору, на вимогу банку позичальник сплачує пеню, вказану в п. 5.1. цього договору.

Відповідно до п. 2.1. кредитного договору банк видає позичальнику кредит у сумі 459635,80 грн. на строк до 29 червня 2023 року.

Згідно з п. 2.4. кредитного договору кредит видається на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання.

Пунктом 4.2. кредитного договору визначено, що погашення кредиту може здійснюватися шляхом безготівкових перерахунків або внесенням готівки в касу банку.

Відповідно до п. 4.9. кредитного договору банк у випадках, передбачених п. 2.10. кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника.

Пунктом 4.10. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний протягом 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги банку (п. 4.9.), достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором.

Згідно з п. 5.4. Сторони домовились, що строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені) за цим Договором, прирівнюються до строку позовної давності встановленої законом для основної вимоги за цим Договором.

Також, 30 червня 2016 року, між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №2326/2016/2, згідно з яким остання зобов`язалася нести відповідальність перед банком щодо виконання ОСОБА_1 зобов`язань в повному обсязі за кредитним договором №2326/2016 від 30 червня 2016 року.

Предметом поруки є обов`язок поручителя відповідати перед АТ «Кредобанк» за виконання ОСОБА_1 зобов`язання в повному обсязі (повернення кредиту, сплата відсотків та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойок) за кредитним договором №2326/2016 від 30 червня 2016 року, укладеним між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 (а.с. 34).

Крім того, з метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, 01 липня 2016 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 також було укладено договір застави №2326/2016, відповідно до якого у заставу банку передано автомобіль легковий марки FIAT, модель NUOVO DOBLO, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 33).

08 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2009, згідно з яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки FIAT, модель NUOVO DOBLO, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить відповідачу ОСОБА_1 (а.с. 35).

На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса, згідно з постановою державного виконавця Деражнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Мазур В.В. від 13 листопада 2018 року було відкрито виконавче провадження №57673943 в ході якого державним виконавцем було реалізовано заставлений транспортний засіб та від його реалізації перераховано стягувачу АТ «Кредобанк» грошові кошти в сумі 181454,64 грн. (а.с. 40-41).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором №2326/2016 від 30 червня 2016 року, станом на 28 грудня 2019 року у відповідача ОСОБА_1 утворилася заборгованість перед Банком у загальному розмірі 444080,80грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 358385,16 грн., заборгованості за відсотками в сумі 14852,40 грн., заборгованості за пенею в сумі 68843,24 грн., а також понесених Банком судових витрат в сумі 2000 грн. (а.с. 15).

Як вбачається з вказаного розрахунку за рахунок реалізації заставленого майна Банком було задоволено свої вимоги щодо сплати відсотків на суму 132861,15 грн., решту суми в розмірі 48593,49 грн. було направлено на погашення тіла кредиту (а.с. 15-25).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як вбачається зі змісту копії досудової вимоги від 13 липня 2018 року, вих. №27-29481/18, Банком ОСОБА_1 повідомлено про порушення умови укладеного кредитного договору від 30 червня 2016 року та договору застави від 01 липня 2016 року, у зв`язку з чим станом на 11 липня 2018 року його заборгованість перед Банком становить 463149,48 грн., яка складається з основного боргу в сумі 406978,65 грн., прострочених процентів в розмірі 41528,27 грн., нарахованих процентів в сумі 2911,06 грн., пені в сумі 11863,55 грн. Вказану заборгованість Банк вимагав повернути протягом 30 днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, але в будь-якому випадку не пізніше 30 днів з моменту надсилання даної вимоги (а.с. 132).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Неустойка за своєю правовою природою володіє акцесорним характером і, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов`язання.

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, стягуючи солідарно з відповідачів суму заявленої Банком кредитної заборгованості, суд першої інстанції не врахував, що кредитор, направивши позичальнику лист-вимогу від 13 липня 2018 року про дострокове погашення заборгованості, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Таким чином, позовні вимоги Банку про стягнення процентів та пені, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, не підлягають задоволенню за їх безпідставністю.

Вказане також узгоджується з постановою Верховного Суду від 24 березня 2021 року, справа № 308/1020/16-ц.

Оскільки розрахунок проведений Банком є невірним, колегія суддів вважає за необхідне викласти власний розрахунок заборгованості.

Як встановлено, станом на 11 липня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 перед Банком згідно досудової вимоги від 13 липня 2018 року становила 463149,48 грн., яка складалась із основного боргу в розмірі 406978,65 грн., прострочених процентів в сумі 41528,27 грн., процентів 2911,06 грн., пені 11863,55 грн. Таким чином, враховуючи вимоги укладеного кредитного договору та змісту досудової вимоги, строк виконання зобов`язань, відтак і нарахування процентів та пені за договором Банком змінено. Строк виконання настав через 30 днів з дня направлення досудової вимоги, тобто 14 серпня 2021 року. Відповідно до розрахунку Банку станом на вказану дату заборгованість становила 414507,88 грн., до складу якої увійшла сума заборгованості за тілом кредиту 406978,65 грн. (поточна заборгованість в розмірі 374424 грн., прострочена заборгованість в розмірі 32554,65 грн.), та 7529,23 грн. (нараховані відсотки на поточну заборгованість у розмірі 6928,82 грн. та нараховані відсотки на прострочену суму заборгованості в розмірі 600,41 грн.) (а.с. 15). Розрахунок пені в справі відсутній.

Згідно з п. 4.7. кредитного договору погашення за даним договором здійснюється у такій черговості: 1) прострочені платежі по сплаті процентів і комісій за користування кредитом, 2) прострочені платежі по поверненню кредиту (основного боргу), поточні платежі по сплаті нарахованих процентів і комісій за користування кредитом, 3) поточні платежі по поверненню кредитну (основного боргу), 4) пеня, штрафи та інші види неустойки 5) строкові платежі по поверненню кредиту (основного боргу) на наступний місяць/місяці.

Враховуючи отримані Банком кошти від реалізації заставленого майна в розмірі 181454,64 грн., заборгованість ОСОБА_1 після почергового погашення вимог Банку становитиме 233053,24 грн. основного боргу. Саме вказана сума підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь Банку, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню.

В той же час Банк, заявляючи вимоги про стягнення на свою користь судових витрат у розмірі 2000 грн., відповідних доказів на підтвердження того, що вказані витрати Банком були понесені, а також, те, що вони були понесені саме у зв`язку з розглядом справи судом не надав.

Крім того, суд першої інстанції помилково стягнув з відповідачів на користь позивача судові витрати в солідарному порядку, не врахувавши, що солідарне стягнення судових витрат законом не передбачено.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банку підлягають стягненню судові витрати, понесені в суді першої інстанції пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 3495,80 грн. (233053,24 грн. : (444080,80 грн. : 100%) = 52,48% х 6661,21 грн. : 100% = 3495,80 грн.), що становитиме по 1747,90 грн. з кожного. При зверненні до апеляційного суду ОСОБА_1 сплатив 9991,81 грн., в той час як апеляційна скарга задоволена на 47,52% (211027,56 грн. х (444080,80 грн.:100%), тому з урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги на користь апелянта з Банку підлягає стягнення 4748,11 грн. судових витрат: (47,52 %х9991,81 грн. : 100%= 4748,11 грн.).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» суму заборгованості за кредитним договором №2326/2016 від 30.06.2016 року у розмірі 233053 грн. 24 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» судові витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції в розмірі по 1747 грн. 90 коп. з кожного.

Стягнути з Акціонерного товариства «Кредобанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції в розмірі 4748 грн. 11 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2021 року.

Судді: Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко