Провадження № 22-ц/812/474/21

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2021 року м. Миколаїв

справа № 484/1436/19

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Тищук Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Лівінського І.В.,

із секретарем Цуркан І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 23 грудня 2020 року суддею Маржиною Т.В. в приміщенні цього ж суду, (повне рішення складено 31 грудня 2020 року), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до

ОСОБА_1

про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Позивачка зазначала, що з 29 грудня 1999 року перебувала у шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі ними за спільні кошти сім`ї придбано квартиру АДРЕСА_1 , та транспортні засоби: автомобіль БАЗ А 07923, 2007 року випуску, автомобіль Mercedes-Benz Vito, 2008 року випуску, автомобіль Mercedes-Benz Sprinter, 2002 року випуску. Вказані автомобілі зареєстровані на ім`я відповідача. Також був придбаний автомобіль Daewoo Lanos НОМЕР_1 , 2006 року випуску, який зареєстровано на позивачку.

Посилаючись на те, що добровільно розподілити майно відповідач не бажає, ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, право власності на автомобілі Daewoo Lanos НОМЕР_1 та Mercedes-Benz Sprinter, стягнувши на її користь 87 495 грн. компенсації половини вартості автомобіля. Також просила стягнути з відповідача на її користь 8 985, 75 грн. судових витрат.

У подальшому під час розгляду справи, позивачка ОСОБА_2 уточнила позовні вимоги, а саме: просила визнати право власності за обома сторонами по Ѕ частині квартири та автомобіля БАЗ А 07923, визнати право власності за нею на автомобілі Daewoo Lanos НОМЕР_1 та Mercedes-Benz Vito, стягнути на її користь судові витрати в розмірі 6385 грн.

Відповідач, діючи через свого представника, у поданому відзиві позов визнав частково, погодившись з доводами позивачки про те, що зазначене нею майно є спільною власністю подружжя. При цьому не заперечував проти визнання права власності на квартиру по Ѕ частині за кожним, але не погодився з запропонованим позивачкою варіантом поділу автомобілів. Просив залишити у його власності автомобілі Mercedes-Benz Vito, 2008 року випуску та Mercedes-Benz Sprinter, 2002 року випуску, а за позивачкою визнати право власності на автомобіль БАЗ А07923, 2007 року випуску та залишити у власності автомобіль Daewoo Lanos НОМЕР_1 , 2006 року випуску.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області позов задоволено. За ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано право власності по Ѕ частині квартири та по Ѕ частині автомобіля БАЗ А 07923, 2007 року випуску, за кожним. За ОСОБА_2 визнано право власності на автомобілі Daewoo Lanos, 2006 року випуску та Mercedes-Benz Vito, 2008 року випуску, з припиненням права власності ОСОБА_1 . За ОСОБА_1 визнано право власності на автомобіль Mercedes-Benz Sprinter, 2002 року, з припиненням права власності на нього ОСОБА_2 . Зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 177, 51 грн. судових витрат, та зобов`язано Управління ДКСУ у Первомайському районі Миколаївської області повернути ОСОБА_2 1 584, 10 грн. сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючи через свого адвоката Манжоса І.М., просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати за позивачкою ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири та на автомобілі БАЗ НОМЕР_2 та Daewoo Lanos, зі сплатою їй 73 666, 51 грн. грошової компенсації. За ним просив визнати право власності на Ѕ частину квартири та на автомобілі Mercedes-Benz Sprinter та Mercedes-Benz Vito.

Апелянт посилався на те, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що він у 2017 році позичив у ОСОБА_3 2 800 доларів США, якими погасив борг перед ПАТ КБ «Правекс-Банк», що був отриманий ним на придбання спірної квартири. Рішенням суду від 15 липня 2019 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто 75 320 грн. боргу, без урахування того, що позика була отримана та витрачена на користь сім`ї. Крім цього зазначав, що автомобілі Mercedes-Benz Sprinter та Mercedes-Benz Vito передані ним в оренду ПП «Автотранспортне підприємство «ВІЛЬШАНКА», тому право власності на них не може бути визнане за позивачкою.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на недоведеність тверджень апелянта про те, що запропонований ним варіант поділу відповідає інтересам обох сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 29 грудня 1999 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 10 том І).

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 травня 2019 року шлюб між сторонами розірвано.

Подружжям придбано квартиру АДРЕСА_1 , яку оформлено на відповідача (а.с. 11-13 том І).

Згідно оціночного звіту, станом на 6 березня 2019 року вартість квартири складає 253 700 грн. (а.с. 14-20 том І).

Також придбано транспортні засоби, які оформлені на відповідача ОСОБА_4 : автомобіль БАЗ А 07923, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , вартістю 204 414, 32 грн. (а.с. 7-зворот, 226-231 том І), автомобіль Mercedes-Benz Vito, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , вартістю 133 783, 58 грн. (а.с. 6, 232-237 том І), автомобіль Mercedes-Benz Sprinter, 2002 року випуску, д.н.з.

НОМЕР_5 , вартістю 200 444, 55 грн. (а.с. 8 том І), які оформлені на ім`я відповідача, та автомобіль Daewoo Lanos TF69Y, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_6 , вартістю 56 147, 04 грн. (а.с. 9 том І), який оформлено на позивачку.

З апеляційної скарги вбачається, що відповідач ОСОБА_1 фактично не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині визнання права власності на автомобіль Mercedes-Benz Vito за позивачкою, та з визнанням за ним права власності на Ѕ частину автомобіля БАЗ А 07923.

Вартість транспортних засобів, виділених у власність позивачки складає 292 344, 94 грн., у власність відповідача 302 858, 87 грн.

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи даний спір, суд апеляційної інстанції вважає, що врахувавши вартість транспортних засобів, усталений порядок користування ними, можливості сторін використовувати їх у майбутньому та відмову позивачки від компенсації вартості частки майна, суд першої інстанції дав належну правову оцінку наявним у справі доказам та визначив найприйнятніший варіант поділу цього майна, який максимально відповідає інтересам обох сторін.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт вагомих аргументів на користь запропонованого ним варіанту поділу майна, не надав.

Доводи апелянта щодо використання позики в інтересах сім`ї не визнані позивачкою, та не були предметом дослідження при розгляді справи про стягнення суми позики, оскільки справу розглянуто без участі сторін, а рішення суду відповідачем не оскаржувалось.

Доводи апелянта про необхідність залишити в його власності автомобіль Mercedes-Benz Vito з тих підстав, що він переданий в оренду ПП «Автотранспортне підприємство «ВІЛЬШАНКА» оцінюються судом критично, оскільки зазначений договір не впливає на право власності на автомобілі.

За приписами частин 4 та 5 статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 статті 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Врахувавши викладене та відмову позивачки від отримання компенсації, апеляційний суд вважає за необхідне повернути ОСОБА_1 кошти, сплачені ним на депозитний рахунок суду.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 грудня 2020 року залишити без змін

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_7 , виданий Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області 06.03.2006 року, НОКПП НОМЕР_8 ) з депозитного рахунку Миколаївського апеляційного суду НОМЕР_9 , МФО 820172, грошові кошти у розмірі 73 666 (сімдесят три тисячі шістсот шістдесят шість), 20 грн., сплачених ним на за квитанцією № 21 від 17 лютого 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.Б.Кушнірова

І.В.Лівінський

---------------------------------

Повну постанову складено 2 березня 2021 року