У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" грудня 2021 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Бебешко М. М.

при секретарі Ковальчук Ю. В.

За участю сторін:

заявника ОСОБА_1 ;

представника заявника ОСОБА_2

заінтересована особа не з`явилася

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в приміщенні суду в м. Біла Церква цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила суд встановити факт, що вона у період з 16.11.1991 по 15.08.1993 постійно проживала за адресою:

АДРЕСА_1 обґрунтування заяви зазначила, що з моменту народження вона була зареєстрована та проживала за місцем проживання своїх батьків за адресою: АДРЕСА_1 . 25.04.2002 отримала посвідчення громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю. З 08.07.1988 після закінчення навчання в Ніжинському педагогічному інституті була повторно прописана за адресою проживання своїх батьків, 10.01.1992 зареєструвала своє місце проживання за адресою реєстрації свого чоловіка в с. Мала Вільшанка, який не був віднесений до зони посиленого радіологічного контролю. Маловільшанська сільська рада не може підтвердити факту постійного проживання ОСОБА_1 в період з 16.11.1991 по 15.08.1993 за адресою АДРЕСА_1 . На підтвердження факту свого постійного проживання протягом 10.01.1992-15.08.1993 за попередньою адресою реєстрації ( АДРЕСА_1 ) є те, що заявниця у вказаному періоді продовжувала перебувати у декретній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, а в подальшому - по догляду за дитиною, а тому проживала з батьками, які допомагали у вихованні дитини; відповідно до першого запису на сторінці 1 амбулаторної медичної картки дитини заявниці ОСОБА_3 є запис: «прибув з х. Черкас в ОСОБА_4 з 16.08.1993, чорноб.посвідч.немає»; з лютого 1992 по кінець 1992 року чоловік заявниці здійснював капітальний ремонт та перебудову власного будинку у с. Мала Вільшанка (за місцем нової реєстрації заявниці), відтак вказаний будинок не був придатним та належним чином облаштованим для проживання людей, у тому числі з новонародженою дитиною; про факт постійного проживання заявниці в хуторі Черкас свідчать листівки, отримані ОСОБА_1 протягом грудня 1991 року - серпня 1993 року; вказані обставини можуть бути підтверджені показами свідків; заявниця 25.04.2002 отримала посвідчення громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю.

Ухвалою суду від 02 вересня 2021 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено розгляд справи на 25 жовтня 2021 року на 09.00 год.

У зв`язку з неявкою в судове засідання, призначене на 25 жовтня 2021 року представника заінтересованої особи, розгляд справи відкладено на 22 грудня 2021 року.

В судовому засіданні 22 грудня 2021 року заявник та її представник підтримали заяву про встановлення факту, що має юридичне значення та просили суд її задоволити.

Представник заінтересованої особи в судове засіданні повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно.

Свідок ОСОБА_5 , будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що проживає в селі Мала Вільшанка. Заявниця у справі є її сусідкою та проживала в селі Мала Вільшанка до зими 1991 року після чого переїхала проживати до будинку своїх батьків в хутір Черкас, і повернулася до села Мала Вільшанка взимку 1993 року.

Свідок ОСОБА_6 , будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що в листопаді 1991 року заявниця виписалася з будинку батьків в хуторі ОСОБА_7 , але продовжувала проживати поряд з батьками так як її чоловік робив ремонт у своєму будинку.

Свідок ОСОБА_8 , будучи допитаним в судовому засіданні, показав, що він є рідним братом заявниці, яка з листопада 1991 року по серпень 1993 року проживала в хуторі Черкас тому що її чоловік робив ремонт у своєму будинку в селі Мала Вільшанка. В будинок до свого чоловіка сестра переїхала лише в серпні 1993 року.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне:

ОСОБА_1 25.04.2002 Київською облдержадміністрацією видано посвідчення (категорії 4) серія ВП № 196034, відповідно до якого остання є громадянкою, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

28 липня 21990 року заявниця уклала шлюб із ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_1 в шлюбі народився син ОСОБА_3 .

28 травня 2021 року Маловільшанською сільською радою Білоцерківського району Київської області видано довідку ОСОБА_1 про те, що вона дійсно була зареєстрована та проживала з 08.07.1988 по 15.11.1991 за адресою : с. Черкас (Поправка) Білоцерківського району Київської області.

25 серпня 2021 року Маловільшанською сільською радою Білоцерківського району Київської області видано довідку, відповідно до якої сільська рада не може підтвердити факту постійного проживання ОСОБА_1 в період з 16.11.1991 року по 15.08.1993 року за адресою: АДРЕСА_1 .

На зворотній стороні медичної картки сина заявниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зроблено запис наступного змісту : "Прибув з с. Х. Черкас в ОСОБА_4 з 16.08.93 . чорноб.посвідч.немає".

Заявником додано до матеріалів справи копії привітальних листівок, датованих 20.12.1991, 20.02.92, 22.06.1992, 8.03.92, приурочених до святкових дат та надісланих їй за адресою с. Х. Черкас Білоцерківського району Київської області.

01.06.2021 ОСОБА_10 ,В зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо роз`яснення їй можливості призначення пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на 5 років.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області Біланенко Л.В. повідомлено про відсутність права на достроковий вихід на пенсію, відповідно до поданих нею документів.

При вирішенні справи суд виходить з наступного:

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (надалі Закон № 796-ХІІ), до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно з частиною першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу:

Згідно з абзацом п`ятим частини другої вказаної статті - потерпілими від Чорнобильської катастрофи визнаються особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року проживали або відпрацювали у цій зоні не менше 4 роки.

Відповідно до статті 315 Цивільного процесуального кодексу України - суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами частини першої статті 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Посилаючись на вказані вище правові норми заявник просила встановити факт його постійного проживання у період з 16.11.1991 по 15.08.1993 року у хуторі Черкас Поправської сільської ради Білоцерківського району Київської області на території зони гарантованого добровільного відселення, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Перелік підвідомчих суду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, наведений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Встановлення факту проживання особи на території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, до цього переліку не віднесено.

Разом з тим згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз наведених норм процесуального права дає підстави зробити висновок про те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 15 Закону № 796-XII підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Отже, законом передбачено позасудовий порядок установлення юридичного факту, про який просить заявник. Тому ОСОБА_1 має можливість одержати документ, що засвідчує цей факт, звернувшись до вищевказаних органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Водночас із заявлених вимог вбачається, що між заявником і заінтересованими особами виник спір з приводу призначення заявнику пенсії на пільгових умовах, що передбачено ст. 55 Закону № 796-XII.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, крім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

З аналізу вказаних вище норм права слід зробити висновок про те, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, а спір між нею та Головним управлінням Пенсійного фонду України Київської області, щодо права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 162/760/17.

Відповідно до пункту 1 часини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

Згідно з вимогами частини першої статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку з тим. що вона не може бути вирішена в порядку окремого провадження та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 255, 260, 315-319, 352-354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - закрити у зв`язку з тим, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити заявнику її право на звернення до суду шляхом подання позову на загальних підставах до окружного адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Заявник: ОСОБА_1 . Місце проживання: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області. Місце знаходження: 04071, місто Київ, вулиця Ярославська, будинок 40. РНОКПП: 22933548.

Повний тест ухвали суду складено 24 грудня 2021 року.

СуддяМ. М. Бебешко