КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційного провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/1427/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 646/7855/18-ц

24 лютого 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Олійника В.О.

- Желепи О.В.

при секретарі - Климчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Соколова О.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа: Державна казначейська служба України про зобов`язання виконана ти в повному обсязі рішення Європейського суду з прав людини від 09.08.2014 у справі «Євген Карлович Борисенко проти України» і сплатити грошову суму,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, третя особа Державна казначейська служба України про зобов`язання виконати в повному обсязі рішення Європейського суду з прав людини від 09.08.2014 у справі «Євген Карлович Борисенко проти України» і сплатити грошову суму.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Європейським Судом з Прав Людини (далі ЄЄПЛ) постановлено рішення від 09 серпня 2014 р. у справі «Євген Карлович Борисенко проти України», яким судом прийнято до уваги визнання державою факту порушення прав позивача, захищених Європейською Конвенцією з прав людини і основних свобод і задоволено одностороннє зобов`язання держави Україна із добровільної сплати грошового відшкодування шкоди, завданої внаслідок цього порушення. Сума справедливої сатисфакції, становить 3240 (три тисячі двісті сорок) євро, конвертовану у національну валюту за офіційним курсом, встановленим на день платежу без будь-яких податків.

У квітні 2015 р. позивач отримав листа від головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Медведєва О.В. від 26 березня 2015 р., вих. № 2-890/16, яким повідомлено, що на спеціальний реєстраційний рахунок Державної виконавчої служби України нібито перераховано грошову суму у розмірі 63 596 грн.75 коп., яку Державна виконавча служба України пропонує позивачу отримати на виконання рішення ЄСПЛ від 09 серпня 2014 р. у справі № 15503/12.

Проте, позивач вважає, що запропонована йому для отримання сума 63 596 грн.75 коп. не відповідає призначеній рішенням ЄСПЛ сумі справедливої сатисфакції у 3240 (три тисячі двісті сорок) євро, оскільки станом на дату надіслання листа від виконавчої служби (26 березня 2015 року) офіційний курс гривні, встановлений Національним Банком України становив 25 815 грн. 63 коп. за тисячу євро. Відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ станом на 26 березня 2015 р., грошова сума в національній валюті, еквівалентна призначеній Судом сумі 3240 євро, мала складати: 25 815, 63 грн. х 3, 24 = 83 642 грн. 64 коп., що значно перевищує суму, яку запропоновано позивачу.

Позивачем з червня по вересень 2015 року надсилалось до Державної виконавчої служби України і Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського Суду Прав Людини з метою отримання інформації з яких підстав та ким, суму сатисфакції в розмірі 3240 євро конвертовано за незрозумілим курсом, проте інформацію так і не було отримано.

Усвідомлюючи ризик взагалі не отримати навіть часткову сатисфакцію за рішенням ЄСПЛ, позивач погодився на отримання запропонованої державною виконавчою службою України часткової компенсації в сумі 63 596 грн.75 коп., та 03 жовтня 2015 р. надіслав до виконавчої служби повний пакет завірених належним чином документів, необхідних для отримання зазначеної суми часткової компенсації. Проте, зазначені кошти так і не були перераховані.

З метою з`ясування причин ухилення державної виконавчої служби від сплати часткової компенсації в сумі 63 596 грн. 75 коп. протягом десяти днів після отримання повного пакету необхідних документів, позивач подав письмову вимогу про невідкладне виконання рішення ЄСПЛ на особистому прийомі начальника відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України.

Після отримання вимоги, відповідачем було подано до банку платіжне доручення № 3166 від 27 жовтня 2015 р., яким банку будо доручено здійснити переказ на рахунок позивача в Ощадбанку грошової суми часткової компенсації в розмірі 63 596 грн.75 коп.

01.12.2015 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження щодо виконання вказаного рішення.

Позивач вказує, що відповідачем було порушено права позивача на отримання призначеної рішенням ЄСПЛ від 09 серпня 2014 р. у справі «Євген Карлович Борисенко проти України» суми сатисфакції 3240 євро в повному обсязі, у зв`язку з чим з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просив суд стягнути з Державного бюджету України на користь позивача у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок протиправної бездіяльності Міністерства юстиції України грошову суму в розмірі 43 881,16 грн.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що встановивши факт неподання позивачем банківських реквізитів до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України станом на 19 грудня 2014 року, суд першої інстанції не з`ясував підстав визначення відповідачем суми грошових коштів, яка підлягала сплаті позивачу у розмірі 32 400,00 грн., тоді як на дату відкриття виконавчого провадження 31 жовтня 2014 року офіційний курс НБУ становив 1649,7966 грн. за 100 Євро, і відповідно запропонована відповідачем сума складала приблизно 1964 Євро. Таким чином, у разі надання позивачем банківських реквізитів для отримання 32 400 грн., означало б надання ним згоди на отримання грошової суми 1964 Євро, тоді як рішенням ЄС призначено суму 3 240 Євро.

Вказував на те, що посилання суду на отримання позивачем листа Державної виконавчої служби України від 29.12.2014 № 2-1555/16 грунтується на припущеннях, оскільки такі докази в матеріалах справи відсутні. Позивач дізнався про можливість отримання грошової суми 63 596,75 грн. зі спеціального реєстраційного рахунку Державної виконавчої служби України з листа відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 26.03.2015 № 2-890/16, який отримав у квітні 2015 року, а до того часу мав лише інформацію з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, відповідно до якої сума до виплати позивачу передбачена у розмірі 32 400,00 грн.

Крім того, вказував на те, що судом безпідставно не застосовано ст.. 625 ЦК України, яка підлягала застосуванню у даних правовідносинах.

Посилався на те, що відповідно до платіжного доручення № 3166 від 27 жовтня 2015 року, позивачу було перераховано кошти на виконання рішення ЄС, проте відповідачем не було взято курс валют станом на 27 жовтня 2015 року, що є порушенням прав позивача, оскільки валюта має конвертуватися станом на день здійснення виплати.

До Київського апеляційного суду надійшов відзив Міністерства юстиції України, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача Міністерства юстиції України - Євгелевська О.В. проти доводів апеляційної скарги заперечувала та просила залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що Європейським Судом з Прав Людини постановлено рішення від 09 серпня 2014 р. у справі «Євген Карлович Борисенко проти України», яким прийнято до уваги визнання державою факту порушення прав позивача, захищених Європейською Конвенцією з прав людини і основних свобод і задоволено одностороннє зобов`язання держави Україна із добровільної сплати грошового відшкодування шкоди, завданої внаслідок цього порушення. Суму справедливої сатисфакції, визначено у розмірі 3 240 євро, конвертовану у національну валюту за офіційним курсом, встановленим на день платежу без будь-яких податків.

Листом Урядового уповноваженого у справах ЄСПЛ від 23.10.2014 № 12.0.1-17/9355 повідомлено Державну виконавчу службу України про ухвалення 09.09.2014 рішення ЄСПЛ у справі «Євген Карлович Борисенко проти України» за заявою № 15503/12, та повідомлено, що Україна має сплатити заявнику кошти у сумі З 240 євро в якості відшкодування будь-якої матеріальної та моральної шкоди.

Головним державним виконавцем Медведєвим О.В. 31.10.2014 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Листом Відділу примусового виконання рішень Державної виконаної служби України від 31.10.2014 № 14-0-26-4452-2/16 направлено Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 та Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини постанову про відкриття виконавчого провадження від 31.10.2014, та одночасно запропоновано позивачу у триденний строк з моменту отримання вказаної постанови надати повні банківські реквізити для перерахунку йому коштів у національній валюті.

Станом на 19.12.2014 ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України не надано банківські реквізити для перерахування йому коштів у національній валюті.

22 грудня 2014 року на спеціальний рахунок Державної виконавчої служби України перераховані кошти на виконання рішення у розмірі 63 596,75 грн., що призначені для виплати на користь позивача.

Листами державного виконавця від 29.12.2014 № 2-1555/16 та від 26.03.2015 № 2-890/16 позивачу запропоновано терміново надати повні банківські реквізити в національній валюті. Одночасно попереджено позивача, що у разі якщо стягнуті з боржника грошові суми не витребувані стягувачем протягом одного року з дня ї зарахування на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, ці суми зараховуються до державного бюджету України в порядку, встановленому Державним казначейством України.

25.06.2015 року у відповідь на лист Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 26.03.2015 № 2-890/16 позивачем направлено заяву про неналежне виконання рішення ЄСПЛ, однак банківських реквізитів у заяві зазначено не було.

На підставі наданих позивачем банківських реквізитів листом від 03.10.2015 року, Міністерство юстиції України на користь позивача перерахувало кошти у розмірі 63 596,75 грн.

01.12.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про закриття виконавчого провадження № 45275330, так як рішення суду було виконано в повному обсязі, згідно виконавчого документу, та направлено копію постанови позивачу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Міністерство юстиції України своєчасно та в повному обсязі вжило заходи, передбачені законом щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини від 09 серпня 2014 року у справі «Євген Карлович проти України».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що виплачена сума справедливої сатисфакції на виконання рішення ЄСПЛ від 09.08.2014 у справі «Євген Карлович Борисенко проти України» не відповідає сумі, яка була призначена до виплати заявнику рішенням ЄСПЛ.

09.09.2014 року Європейський суд ухвалив рішення про схвалення умов односторонньої декларації у справі «Євген Карлович Борисенко проти України», відповідно до якого Україна повинна була сплатити заявнику грошову суму у розмірі 3 240 євро в якості відшкодування будь-якої матеріальної та моральної шкоди, а також компенсації судових витрат. Ця сума звільнена від будь-яких податків, що можуть нараховуватися, та має бути конвертована в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Порядок виконання Рішення визначається цим Законом, Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

Конвертація коштів, присуджених Судом, оформлення платіжних документів (платіжного доручення) проводиться Міністерством юстиції України, як органом, відповідальним за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та координацію виконання його рішень, з урахуванням особливостей, нормативно-правових актів та законодавства України, відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення платежів, пов`язаних з виконанням рішень закордонних юрисдикційних органів, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.03.2007 № 408.

Листом Урядового уповноваженого у справах ЄСПЛ від 23.10.2014 № 12.0.1-17/9355 повідомлено Державну виконавчу службу України про ухвалення 09.09.2014 рішення ЄСПЛ у справі «Євген Карлович Борисенко проти України» за заявою № 15503/12, повідомлено, що Україна має сплатити заявнику кошти у сумі 3 240 євро в якості відшкодування будь-якої матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва:

а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз`ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів;

б) надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладузасвідчується Органом представництва.Державна виконавча служба упродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пункті «б» цієї частини, відкриває виконавче провадження.

Неподання Стягувачем заяви про виплату відшкодування не є перешкодою для виконання Рішення.

Відповідно до ст. 8 Закону Україну «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні. Протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Орган представництва надсилає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у пункті «б» частини першої статті 7 цього Закону. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 10 днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї статті документів здійснює списання на вказаний Стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України. Порядок збереження коштів на депозитному рахунку державної виконавчої служби визначається Законом України «Про виконавче провадження». Підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів,та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

Як встановлено судом, 31.10.2014 року головним державним виконавцем Медведєвим О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Листом Відділ примусового виконання рішень Державної виконаної служби України від 31.10.2014 № 14-0-26-4452-2/16 направлено Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерств юстиції України, ОСОБА_1 та Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини постанову про відкриття виконавчого провадження від 31.10.2014, та одночасно запропоновано Позивачу у триденний строк з моменту отримання вказаної постанови надати повні банківські реквізити для перерахунку йому коштів у національній валюті.

Станом на 19.12.2014 року ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України не надано банківські реквізити для перерахування йому коштів у національній валюті.

Платіжним дорученням Міністерства юстиції України від 19.12.2014 № 9784 перераховано на депозитний рахунок Державної виконавчої служби України кошти за рішенням ЄСПЛ від 09.08.2014 року у справі «Євген Карлович Борисенко проти України» у сумі 63 596,75 грн. (еквівалент 3 240 єврох 19,6286 грн.) перераховано на рахунок Державної виконавчої служби України за №4124.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», сума відшкодування, яка знаходиться на депозитному рахунку державної виконавчої служби, перераховується на рахунок Стягувача після подання ним відповідної заяви. Протягом трьох днів з моменту перерахування на депозитний рахунок державної виконавчої служби суми відшкодування державна виконавча служба повідомляє про це Стягувача.

Листами Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 29.12.2014 № 2-1555/16 та від 26.03.2015 № 2-890/16 Позивача повідомлено, що 22.12.2014 року на спеціальний реєстраційний рахунок Державної виконавчої служби України перераховано кошти за вищевказаним рішенням ЄСПЛ у розмірі 63 596,75 грн., призначені для виплати на його користь, та вкотре запропоновано терміново надати повні банківські реквізити в національній валюті.

Позивачем листом від 03.10.2015 надано Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повні банківські реквізити в національній валюті.

Платіжним дорученням Міністерства юстиції України від 27.10.2015 № 3166 перераховано кошти на рахунок ОСОБА_1 , як погашення боргу за рішенням ЄСПЛ від 09.08.2014 у справі «Євген Карлович Борисенко проти України» у сумі 63 596,75 грн.

У зв`язку з виконанням рішення та виплатою вказаних коштів позивачу, державним виконавцем 01.12.2015 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 45275330.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що відповідачем у визначені законом строки та порядку виплачено позивачу розмір справедливої сатисфакції на виконання рішення ЄСПЛ від 09.08.2014 у справі «Євген Карлович Борисенко проти України», а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд, встановивши факт неподання позивачем банківських реквізитів до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України станом на 19 грудня 2014 року, не з`ясував підстав визначення державним виконавцем суми грошових коштів, яка підлягала сплаті позивачу у розмірі 32 400,00 грн., оскільки такі обставини не є предметом розгляду у даній справі, позивач зі скаргою на рішення державного виконавця не звертався.

Твердження позивача в апеляційній скарзі, що посилання суду на отримання позивачем листа Державної виконавчої служби України від 29.12.2014 року № 2-1555/16 грунтується на припущеннях, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції таких висновків не робив, та будь-яких посилань на те, що позивач отримав лист від 29.12.2014 року рішення суду не містить.

Безпідставними є і доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не застосовано ст. 625 ЦК України, яка підлягала застосуванню у даних правовідносинах, оскільки до спірних правовідносин не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання. Крім того, спеціальним законом - Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» також не передбачено застосування ст. 625 ЦК України, тоді як ч. 2 ст. 8 вказаного закону передбачено, що у разі порушення строку виплати Стягувачеві відшкодування, на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2021 року.

Головуючий: Судді: