Головуючий у суді першої інстанції: Клочко І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року, ухвалене у складі судді Клочко І.В., у цивільній справі №754/15165/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначило, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 15 квітня 2013 року був укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов договору відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Посилаючись на те, що відповідачка не виконує свої зобов`язання, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з неї заборгованість, яка станом на 16 вересня 2020 року становить 22 937,54 грн., з яких: 16 532,03 грн. - заборгованість за тілом кредита, 6 405,51 грн. - заборгованість за простроченими процентами.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості станом на 16 вересня 2020 року в розмірі 16 532,03 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що не підписувала Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку. Звертає увагу на те, що розрахунок заборгованості по тілу кредиту не відповідає дійсності, оскільки вона повернула позивачу суму коштів, яка значно перевищує суму позики, а відтак, заборгованість є погашеною.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 15 квітня 2013 року з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 16).

Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 16 вересня 2020 року становить 22 937,54 грн., з яких: 16 532,03 грн. - заборгованість за тілом кредита, 6 405,51 грн. - заборгованість за простроченими процентами.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що ОСОБА_1 не підписувала Умови та правила надання банківських послуг, матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до матеріалів справи Витяг з Умов були надані відповідачці для ознайомлення, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, і у суду відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови договору щодо сплати процентів. Враховуючи викладене, з відповідачки на користь банку підлягає стягненню лише заборгованість за кредитом у розмірі 16 532,03 грн.

Колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідачки від 15 квітня 2013 року, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості, довідку про видані кредитні картки, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , роздруківку копії паспорта відповідачки та копію виписки з рахунку (а.с. 5-64).

Разом з тим, вказані документи не підтверджують умов кредитування та розміру заборгованості по процентам.

Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1 .

Анкета-заява містять лише анкетні дані відповідачки ОСОБА_1 , її контактну інформацію, та не містять даних про умови кредитування.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відповідно, у АТ КБ «ПриватБанк» було відсутнє право на нарахування процентів за користування кредитними коштами, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості по процентам.

Разом з тим, ухвалюючи рішення в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 16 532,03 грн., суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вказана сума заборгованості була розрахована з урахуванням того, що суми, що вносилися ОСОБА_1 на картковий рахунок, зараховувалися банком у погашення заборгованості за процентами, нарахування яких не було погоджено сторонами. Оскільки АТ КБ «ПриватБанк» не мало права нараховувати проценти за визначеною ним ставкою, сума сплачених процентів має враховуватися при визначенні суми заборгованості за кредитом, яка підлягає поверненню АТ КБ «ПриватБанк».

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню не просто визначена АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по тілу кредиту, а різниця між сумами отриманих нею коштів та сумами, що зараховані в погашення заборгованості.

Відповідачка ОСОБА_1 зазначила, що повернула АТ КБ «ПриватБанк» кошти, які вона використала.

З наданої АТ КБ «ПриватБанк» копії виписки з рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , апеляційним судом установлено, що з карткового рахунку ОСОБА_1 було знято та списано в рахунок оплати нею товарів та послуг за період з 15 квітня 2013 року по 10 лютого 2020 року кошти на загальну суму 325 856,59 грн., а поповнено картковий рахунок на загальну суму 328 777,44 грн. (а.с. 52-64).

Враховуючи викладене, у суду були відсутні підстави для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості по кредиту.

Відповідно, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 16 532,03 грн., а також витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн. підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» в цій частині.

Враховуючи, що ухвалою Київського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року було відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року до ухвалення судового рішення у справі, а також те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1 261,20 грн. підлягає стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 16 532,03 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 16 532,03 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в дохід держави 1 261,20 грн. судового збору.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року в частині відмови в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами залишити без змін.

Дані про учасників справи:

ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді