Ухвала

22 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 619/3759/17

провадження № 61-15619св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О.,

Яремка В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сербіна Анастасія Валеріївна, на постанову Харківського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Маміної О. В., Кругової С. С., Пилипчук Н. П.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 15 березня 2018 року, з урахуванням ухвали суду від 23 березня 2018 року про виправлення описки, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя на автомобіль марки «Volkswagen Transporter», 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки ГАЗ-3309, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , предмети домашнього вжитку та побутову техніку, а всього майна на загальну суму 913 260 грн. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 591 570 грн. Припинено право власності ОСОБА_2 на автомобіль марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіль марки ГАЗ-3309, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Постановою Верховного Суду від 29 травня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 15 березня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року - без змін.

09 серпня 2019 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 15 березня 2018 року.

На обґрунтування заяви посилався на те, що судом здійснено поділ майна подружжя, зокрема, меблів та побутової техніки, вартість яких визначена за звітом оцінювача про оцінку майна за № 1/01-2018, який виконаний фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 . Відповідач отримав рецензію від 22 липня 2019 року, за висновком якої звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів і не може бути використаний. Зазначена рецензія є нововиявленою обставиною у справі, яка не була встановлена судом та не була і не могла бути відома особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи. У зв`язку з тим, що звіт не може бути використаний для визначення вартості спірного майна, тому неправильним є розрахунок грошової компенсації, проведений судом за інше майно, - транспортні засоби, а також через відсутність внесених коштів на депозитний рахунок суду за припинення права власності на автомобілі.

З урахуванням наведеного заявник просивзаочне рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 15 березня 2018 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 15 березня 2018 року задоволено частково. Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 15 березня 2018 року змінено. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя на автомобіль марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки ГАЗ-3309, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 668 200 грн. Припинено право власності ОСОБА_2 на автомобіль марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки ГАЗ-3309, реєстраційний номер НОМЕР_2 . У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Задовольняючи частково заяву, суд першої інстанції виходив з того, що надані заявником відомості в рецензії на звіт про оцінку майна № 1/01-2018 є істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи. Таким чином, вказаний звіт є нововиявленою обставиною у справі, а тому з урахуванням наявних у справі доказів є підстави для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Постановою Харківського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2019 року змінено. Позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на автомобіль марки «Volkswagen Transporter», кузов № НОМЕР_3 , 2010 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки ГАЗ-3309, шасі № НОМЕР_4 , колір білий, 2007 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , телевізор плазмовий марки «Sharp», діагональ 48 дюймів, телевізор плазмовий марки «LG», діагональ 38 дюймів, стінку меблеву для вітальні, стіл обідній та шість стільців з натурального дерева, кухонний гарнітур, варильну поверхню, витяжку кухонну, диван шкіряний та крісло шкіряне, холодильник марки «Samsung», спальню для гостей (диван, шафа), три кондиціонери, пральну машинку марки «Samsung», душову кабіну, столик журнальний, килим бежевий, розміром 2x3 м, меблі у прихожу, духову шафу «Samsung», мийку типу «Kerher», стіл скляний обідній та чотири стільці до нього, а всього майна на загальну суму 913 260 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 591 570 грн.

Припинено право власності ОСОБА_2 на автомобіль марки «Volkswagen Transporter», кузов № НОМЕР_3 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки ГАЗ-3309, шасі № НОМЕР_4 , колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рецензія на звіт про оцінку майна № 1/01-2018, на який суд першої інстанції послався як на нововиявлену обставину, є одним із доказів у справі, який необхідно оцінювати у сукупності з іншими доказами. Апеляційний суд вважав, що при вирішенні спору вартість майна, яке підлягає поділу, має визначатися на підставі висновку ФОП ОСОБА_3 від 23 січня 2018 року № 1/01-2018 про вартість об`єктів оцінки, оскільки доказів того, що визначений розмір вартості майна не відповідає його дійсній вартості, матеріали справи не містять.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги і позиції інших учасників

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Сербіна А. В., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить постанову Харківського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року скасувати, справу направити на новий розгляд до апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі своїх повноважень, оскільки апеляційний суду не має повноважень скасовувати рішення суду першої інстанції та ухвалювати нове судове рішення з приводу розгляду заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення суду, відмовляти у її задоволенні, тобто розглядати таку заяву по суті, оскільки це є компетенцією суду, судове рішення якого переглядається.

Судове рішення оскаржується з підстав неврахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 2-190/2011, від 06 березня 2019 року у справі № 755/21917/14-ц, від 03 липня 2019 року у справі № 200/9663/16-ц.

У грудні 2020 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ястребова Є. Б., у якому вона просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 10 листопада 2020 рокувідкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Сербіна А. В., на підставі пункту 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 06 грудня 2021 рокусправу призначено до судового розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо:

1) після відкриття касаційного провадження особа, яка подала касаційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги;

2) після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати;

3) після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося;

4) після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом;

5) після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційне провадження підлягає закриттю з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, суд переглядає у касаційному порядку судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Під час перегляду у касаційному порядку оскаржуваних судових рішень Верховним Судом встановлено, що висновки щодо застосування норми права, які викладені у постановах Верховного Суду та на які посилається заявник у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними.

Так, подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин, з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції, визначається обставинами кожної конкретної справи.

Під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної справи.

Як на підставу перегляду у касаційному порядку судового рішення заявник посилається на неврахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 2-190/2011 (провадження

№ 61-35193св18), від 06 березня 2019 року у справі № 755/21917/14-ц (провадження № 61-24916св18), від 03 липня 2019 року у справі

№ 200/9663/16-ц (провадження № 61-40582св18).

Верховний Суд у зазначених постановах за результатами тлумачення норм процесуального права, які регулюють питання перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, дійшов висновку, що ЦПК України не передбачено повноважень суду апеляційної інстанції скасовувати рішення суду першої інстанції і постановляти нове судове рішення з приводу розгляду заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення суду, відмовляти у її задоволенні (залишати без задоволення), тобто розглядати таку заяву по суті, оскільки це є компетенцією суду, судове рішення якого переглядається.

У зазначених справах за результатами їх перегляду суди апеляційних інстанцій скасовували рішення судів першої інстанції та відмовили у задоволенні заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами.

У наведених прикладах постанов Верховний Суд виснував, що суд апеляційної інстанції не має повноважень відмовляти у задоволенні заяви про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Проте у справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції змінив рішення суду першої інстанції, тобто вирішив спір по суті.

Таким чином, зазначені висновки щодо застосування норми права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, хоча і стосуються правовідносин щодо перегляду за нововиявленими обставинами рішення суду, проте у цій справі правовідносини не є подібними.

Відповідно до частини сьомої статті 429 ЦПК України судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, може бути переглянуте на загальних підставах.

Касаційна скарга не містить інших доводів про недодержання апеляційним судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні цивільно-правового спору по суті.

Отже, після відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу судом встановлено, що висновки щодо застосування норми права, які викладені у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 2-190/2011 (провадження

№ 61-35193св18), від 06 березня 2019 року у справі № 755/21917/14-ц (провадження № 61-24916св18), від 03 липня 2019 року у справі

№ 200/9663/16-ц (провадження № 61-40582св18) та на які посилався заявник у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними, а тому відповідно до пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України є підстави для закриття касаційного провадження.

Зважаючи на наявність підстав для закриття касаційного провадження, Верховний Суд правильність по суті вирішення судами попередніх інстанцій спору у цій справі не оцінює.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу (частина друга статті 396 ЦПК України).

Оскільки після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу Верховним Судом встановлено, що висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду та на які посилався заявник у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними, касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Сербіна А. В., підлягає закриттю.

Керуючись статтями 389, 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Сербіна Анастасія Валеріївна, на постанову Харківського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя закрити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко