З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" лютого 2021 р. м.Житомир
Корольовський районний суд міста Житомира в складі:
головуючого судді Рожкової О.С.,
за участю секретаря судового засідання Могилевець В.С.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовну провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В :
І. СУТЬ СПРАВИ
1.1. 05.07.2019 ОСОБА_2 (далі також позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 . (далі також - відповідач), в якому з урахуванням уточнень (а.с.35-37) просив:
(2) стягнути з відповідача на користь позивача 90 000 грн. 00 коп. заподіяної моральної шкоди та витрати, пов`язані з наданням юридичної допомоги для відновлення порушеного права.
1.2. Поданий позов обґрунтовувався тим, що 27.04.2016 сторони уклали договір позики, за яким позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 40 000 грн., зі строком повернення коштів до 15.05.2018, про що відповідачем була складена розписка. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 30.11.2018, яке набрало законної сили 02.01.2019, з відповідача стягнуто суму боргу за договором позики та заведено виконавче провадження. 06.05.2019 державним виконавцем до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області направлено повідомлення про вчинене боржником кримінальне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України. Оскільки позичені грошові кошти не повернуті, позивач просить стягнути з відповідача три відсотки річних від простроченої суми, пеню та інфляційні втрати. Крім того, позивач вважає, що внаслідок порушення його прав відповідачем, йому була завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що порушився його звичний уклад життя, позивач постійно знаходиться в стресовому стані, погіршився сон та самопочуття взагалі. Не повернення відповідачем грошових коштів завдає матеріальних та моральних страждань його родині.
ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН
2.1. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 19.07.2019 задоволено самовідвід головуючому судді Слюсарчук Н.Ф., оскільки ОСОБА_3 перебуває на посаді присяжного в Богунському районному судді м. Житомира.
2.2 Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 24.07.2019 задоволено самовідвід головуючому судді Полонцю С.М.
2.3. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 26.07.2019 задоволено самовідвід головуючому судді Перекупці І.Г.
2.4. Розпорядженням в.о. голови Богунського районного суду м. Житомира від 30.07.2019 відповідно вимог ч.4 ст.31 ЦПК України передано до Корольовського районного суду м. Житомира для розгляду.
2.5. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2019 справу передано для розгляду судді Галасюку Р.А.
2.6. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2019 справу передано для розгляду судді Рожковій О.С.
2.8. 27.11.2019 позивачем усунуто недоліки, шляхом подання уточненої позовної заяви (а.с.35-37).
2.10. 27.03.2020 позивач через канцелярію суду подав заяву, у якій просив позов задовольнити (а.с.48).
2.11. 19.01.2021 через канцелярію суду подав заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.65).
2.12. Відповідач повідомлялась про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду від 02.12.2019 та позовної заяви з додатками рекомендованими листами з повідомленням про вручення за останнім відомим зареєстрованим місцем її проживання, які повернуті до суду з відмітками "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення", "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.45-46, 56-57, 62-63, 70-71). В судове засідання 22.02.2021 не з`явилася, доказів про зміну місця проживання суду не подавала.
2.13. 15.07.2020 та 21.10.2020 від представника відповідача надійшли заяви про відкладення розгляду справи. В судове засідання 22.02.2021 представник відповідача, який був повідомлений належним чином, не з`явився, про причини неявки не повідомив (а.с.50, 59).
2.14. Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засідання позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
2.15. Враховуючи, що у встановлений судом строк, відповідач відзив на позов не подала, а також наявну згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд вирішив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
3.1. 27.04.2016 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики, згідно з яким остання отримала у борг 40 000 грн. 00 коп., які зобов`язалась повернути до 15.05.2018, про що складено письмову розписку (а.с.6).
ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ
4.1. За змістом частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
4.2. Згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
4.3. Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
4.5. Відповідно до частина 2 статті 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей
4.6. Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
4.7. За змістом частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
4.8. За змістом частини 1 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
4.9. За правилами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
4.10. Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
4.11. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина 1 статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.
V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ
5.1. З матеріалів справи вбачається, що 27.04.2016 сторони уклали договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу в борг грошові кошти в розмірі 40 000 грн. 00 коп., які остання зобов`язалась повернути в строк до 15.05.2018, що стверджується складеною відповідачем розпискою.
5.2. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
5.3. Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконала і не повернула позивачу грошові кошти в розмірі 40 000 грн. 00 коп., у зв`язку з чим, рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 30.11.2018 стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за основним боргом, пеню, 3% річних та інфляційні нарахування, що загальну суму 82 471,06 грн.
5.5. Суд враховує доводи позивача, що відповідач станом на час звернення позивача до суду судове рішення про задоволення вимог позивача не виконала, а тому правовідносин сторін договору не припинилися, що не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє позивача права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.
5.6. Отже, відповідач зобов`язана сплатити позивачу грошову суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, та оскільки договором позики не встановлено розміру пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання така пеня нараховується в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.
5.7. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача 1085 грн. 00 коп. трьох відсотків річних, 4134 грн. 99 коп.- інфляційних втрат, 12 910 грн. 69 коп. - пені, а всього 18 130 грн. 68 коп., у зв`язку з чим приймає до уваги розрахунок поданий позивачем.
5.8. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 90 000 гривень, суд дійшов наступного висновку.
5.9. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.
5.10. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
5.11. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 5постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»( з наступними змінами і доповненнями), при розгляді питань відшкодування моральної шкоди суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягає наявність такої шкоди.
5.12. Судом встановлено, що договором позики, укладеним між сторонами, не передбачено обов`язку сторін по відшкодуванню моральної шкоди.
5.13. Крім того, позивачем жодних доказів на підтвердження спричинення йому моральної шкоди суду не надано.
5.14. Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди.
5.15. За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .
VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
6.1. Згідно вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., оскільки відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору.
6.2. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, що підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо).
6.3. Разом з тим, ОСОБА_2 не надано жодних доказів на підтвердження здійснення витрат на професійну правничу допомогу (акт виконаних робіт, рахунок, тощо), у зв`язку з чим вимоги про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з наданням позивачу юридичної допомоги задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-283,352,354 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд міста Житомира
У Х В А Л И В :
1. Позов ОСОБА_2 , задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , три проценти річних від простроченої суми боргу за договором позики у сумі 1085 грн. 00 коп., 4134 грн. 99 коп. індексу інфляції за весь час прострочення, пеню у сумі 12 910 грн. 69 коп., а всього 18 130 (вісімнадцять тисяч сто тридцять) грн. 68 коп.
3. Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
проживає за адресою:
проживає за адресою:
Повний текст рішення складено 01.03.2021.
Cуддя О. С. Рожкова