Справа № 175/3016/21
провадження 2/175/930/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого

судді Васюченко О.Г.

з секретарем Кульпіна Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження у смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на навчання та правову допомогу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою 02.08.2021 року, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти за вересень 2018 р, жовтень 2018 р., лютий 2019 р., лютий 2020 р. в сумі 16 000,00 грн., неустойку (пеню) в сумі 16 000,00 грн., у зв`язку з несплатою аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вересень 2018 р, жовтень 2018 р., лютий 2019 р., лютий 2020 р., витрати на навчання ОСОБА_3 в середній школі в сумі 10 800,00 грн. за період з 01.09.2020 р. по 31.05.2021 р., та судовий збір в сумі 908,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн., а всього 48 708,00 грн.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.03.2013 року по 22.05.2015 року, та від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.05.2015 року шлюб між його батьками було розірвано. Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01.02.2018 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у сумі 110 000,00 грн. за період з 04.11.2015 року по 10.08.2017 року та прострочення сплати аліментів в сумі 31 000,00 грн. Однак, Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16.04.2019 року рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу було змінено, а саме зменшено до 56 475,00 грн., а іншій частині рішення залишено без змін. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.07.2019 року ухвалено: стягнути заборгованість по аліментам у сумі 63 387,10 грн., пеню за прострочку сплати аліментів в сумі 63 387,10 грн. та судові витрати по справі. Вказане рішення залишено без змін Постановою Дніпровського апеляційного суду від 31.10.2019 року. При цьому відповідач продовжує порушувати умови договору та свої обов`язки передбачені Сімейним кодексом України. У зв`язку з чим, позивач вимушена звернутись до суду з відповідним позовом.

Позивач ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Суд вважає можливим розгляд справи за вище вказаних обставин.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Ухвалою суду від 04.08.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що не заперечувалося сторонами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , який є рідним сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 від 02.08.2013 року (а.с. 6).

Між позивачем та відповідачем від 04.11.2015 року нотаріально оформлений договір про участь у вихованні та утриманні дитини (а.с. 5) в якому встановлена сума, яку батько зобов`язується сплачувати матері на утримання (аліменти) дитини в розмірі 5000 (п`яти тисяч) гривень до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушував умови договору. Проте, позивач надала до суду заяву, в якій відмовилась від частини позовних вимог, а саме від стягнення аліментів за вересень 2018 р, жовтень 2018 р., лютий 2019 р., лютий 2020 р. в сумі 16 000,00 грн., неустойку (пеню) в сумі 16 000,00 грн., у зв`язку з несплатою аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вересень 2018 р, жовтень 2018 р., лютий 2019 р., лютий 2020 р. В тому ж договорі (пункт 9), батько зобов`язаний щомісячно приймати участь у сплачуванні коштів, у випадку відвідування дитиною навчального закладу, в тому числі приватного у сумі 1200 (одна тисяча двісті) гривень. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на навчання ОСОБА_3 в середній школі в сумі 10 800,00 грн. за період з 01.09.2020 р. по 31.05.2021 р., та судовий збір в сумі 908,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн., а всього 48 708,00 грн.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовні моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав: а виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню.

Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем були здійснені витрати за надання правої допомоги у розмірі 5000 грн. в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано оригінал квитанції до прибуткового ордеру №25082021 від 25.08.2021 р., що підтверджує сплату витрат на правничу допомогу, у зв`язку із чим підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені ним судові витрати: 908 грн. 00 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.182,199,200 СК України, ст.ст.4,12,13,81,141,263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на навчання та правову допомогу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ), витрати на навчання ОСОБА_3 в середній школі в сумі 10 800,00 грн., за період з 01.09.2020 року по 31.05.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 908 (вісімсот сорок) грн. 00 коп.

Після набрання рішенням суду законної сили видати виконавчі листи для пред`явлення на виконання у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Г. Васюченко