СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/23228/21

пр. № 2/759/6941/21

24 грудня 2021 рокусуддя Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в обгрунтування своєї заяви посилається на те, що 18.04.2020 року близько 10 год. 50 хв. позивач керуючи власним автомобілем "KIA MAGENTIS" д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту А. Палладіна в місті Києві, в лівій крайній смузі збираючись зробити лівий поворот, включивши лівий покажчик на зелений сигнал світлофора, виїхав на перехресття та зупинився, зачекав коли автотранспортні засоби на зустрічній смузі руху зупиняться і тільки потім почав набирати швидкість і тут несподівано попереду його автомобіля па великій швидкості з`явився автомобіль "RENAULT CLIO" д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , чим спричинив зіткнення з його автомобілем.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, його автомобілю "KIA MAGENTIS" д.н.з. НОМЕР_1 , завдано технічних пошкоджень.

За викликом для з`ясування всіх обставин справи та оформлення дорожньо-транспортної пригоди прибули працівники патрульної поліції та інспектором поліції лейтенантом Чередніченко А.О. відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУІІАП.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2020 року позивача було визнано виннним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрите у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, позивач подав апеляційну скаргу на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 01.10.2020 року.

11 січня 2021 року Київським апеляційним судом було прийнято постанову, якою постанову Святошинського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2020 року про визнання позивача винуватим у вчиненні адміністративної правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження справі у зв`язку із закінченням строків, передбачених сг. 38 КУпАП, скасовано та закрито провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Після постановленим Київським апеляційним судом постанови від 11 січня 2021 року, якою закрили провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у позивача діях складу адміністративного правопорушення, позивачем було подано звернення до Управління патрульної поліції у місті Києві щодо притягнення до адміністративної відповідальності відповідача по справі ОСОБА_2

29 червня 2021 року Управлінням патрульної поліції у місті Києві було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 220418 якому детально викладено суть порушення вчиненого ОСОБА_2

08 липня 2021 року постановою Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_2 - водія транспортно засобу "RENAULT CLIO" д.н.з. НОМЕР_2 , визнано винним вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124. КУпАП та провадження у справі закрите у зв`язку із закінченням строкі передбачених ст. 38 КУпАП.

09 серпня 2021 року позивач звернувся із заявою про виплату йому страхового відшкодування до ТДВ СК «Альфа-Гарант», в розмірі 92 770,00 грн.

16 серпня 2021 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» відшкодували позивачу вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу деталей в розмірі 45 665,63 грн.

06 вересня 2021 року позивачем було направлено па адресу ОСОБА_2 рекомендований лист з описом вкладення та повідомленням про вручення, з вимогою про відшкодування йому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), який був отриманий відповідачем 08.09.2021р.

Загальна сума майнової шкоди з урахуванням відшкодування ТДВ СК «Альфа-Гарант» вартості відновлювального ремонту КТЗ становить 47 104,37 (дев`яносто шість тисяч гривень 37 копійок) .

Вказав, що визначаючи розмір завданої моральної шкоди слід виходити з наступного: ДТП та її наслідки, які привели до пошкодження транспортного засобу, порушили нормальні життєві зв`язки і вимагають додаткових матеріальних затрат; протягом тривалого часу позивач не мав можливості користуватися власним автомобілем, чим порушено встановлений ритм його життя, обмежилась можливість у задоволенні культурно - побутових потреб, пов`язаних із пересуванням, як особисто так і членів сім`ї та близьких родичів; моральні переживання полягають у тому, що відповідальними за заподіяну шкоду особами відмовлено у повному та своєчасному відшкодуванні заподіяних збитків; представник від імені позивача змушений був неодноразово звертатися до відповідача з проханням відшкодувати шкоду в добровільному порядку, однак постійні відмови призводили до стресу та роздратування; внаслідок пошкодження майна та самого факту ДТП, в позивача виникла роздратованість, постійні переживання та турботи пов`язані із пошкодженням автомобіля. Вважає, що справедливим та адекватним розміром відшкодування заподіяної моральної шкоди, яку слід стягнути з відповідача, буде сума у розмірі 20 000 грн.

Просив суд, ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь47 104,37 грн. 00 коп. матеріальної шкоди; ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.; ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь судові витрати в сумі 908 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 18.10.2021 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 48).

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до ст. ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.

Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні правовідносини.

Судом встановлено, що 18.04.2020 року близько 10 год. 50 хв. по проспекту А. Палладіна в місті Києві сталося ДТП за участі сторін по справі.

Судом встановлено, що власником ТЗ "KIA MAGENTIS" д.н.з. НОМЕР_1 , згідно копії свідоцтва про реєстрацію автомобіля є ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що згідно постанови Святошинського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2020 року позивача було визнано виннним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрите у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП(ас.32).

Судом втсановлено, що 11 січня 2021 року Київським апеляційним судом було прийнято постанову, якою постанову Святошинського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2020 року про визнання позивача винуватим у вчиненні адміністративної правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження справі у зв`язку із закінченням строків, передбачених сг. 38 КУпАП, скасовано та закрито провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.(ас.33-35).

Судом встановлено, що 08 липня 2021 року постановою Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_2 - водія транспортно засобу "RENAULT CLIO" д.н.з. НОМЕР_2 , визнано винним вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрите у зв`язку із закінченням строкі передбачених ст. 38 КУпАП.(ас.36).

Судом встановлено, що згідно акту виконаних робіт №9/21 від 03.03.2021 року становить 90 370 грн. 00 коп.(ас. 30).

Судом встанолено, що 16 серпня 2021 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» відшкодували позивачу вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу деталей в розмірі 45 665,63 грн.

Судом встановлено, що 06 вересня 2021 року позивачем було направлено па адресу ОСОБА_2 рекомендований лист з описом вкладення та повідомленням про вручення, з вимогою про відшкодування йому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), який був отриманий відповідачем 08.09.2021р.(ас.38-39).

До цих правовідносин підлягають застосуванню правові норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV.

Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Позивач, внаслідок ДТП, вчиненого з вини ОСОБА_2 , зазнав майнової шкоди у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки "KIA MAGENTIS" д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових даного транспортного засобу без врахування податку на додану вартість становить 90 370 грн. 00 коп.

16 серпня 2021 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» відшкодували позивачу вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу деталей в розмірі 45 665,63 грн.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у справі № 756/2632/17 від 22.04.2020 року, правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Таким чином на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, що становить 47 104,37 грн. (з розрахунку 90 370,00+2400,00- 45665,63 грн.).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у справі № 756/2632/17 від 22.04.2020 року, аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Таким чином різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, що становить 47104,37 грн., підлягає стягненню на користь позивача саме з відповідача .

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в 20 000 грн., виходячи з того, що: ДТП та її наслідки, які привели до пошкодження транспортного засобу, порушили нормальні життєві зв`язки і вимагають додаткових матеріальних затрат; протягом тривалого часу позивач не мав можливості користуватися власним автомобілем, чим порушено встановлений ритм його життя, обмежилась можливість у задоволенні культурно - побутових потреб, пов`язаних із пересуванням, як особисто так і членів сім`ї та близьких родичів; моральні переживання полягають у тому, що відповідальними за заподіяну шкоду особами відмовлено у повному та своєчасному відшкодуванні заподіяних збитків; представник від імені позивача змушений був неодноразово звертатися до відповідача з проханням відшкодувати шкоду в добровільному порядку, однак постійні відмови призводили до стресу та роздратування; внаслідок пошкодження майна та самого факту ДТП, в позивача виникла роздратованість, постійні переживання та турботи пов`язані із пошкодженням автомобіля. Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачу протиправними діями ОСОБА_2 , які призвели до дорожньо-транспортної пригоди,було завдано моральну шкоду, яка перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із цими діями останнього.

Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, характер та обсяг моральних страждань, перенесених позивачем у зв`язку із пошкодженням майна, характер немайнових втрат позивача, суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 5000,00 грн.

Інших фактичних даних, які мають значення для справи, немає.

Враховуючи викладене вище, позов потрібно задовольнити частково.

Позивачем здійснено судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача потрібно стягнути на користь позивача 908 грн. 00 коп. судових витрат пов"язаних з розглядом справи.

Керуючись статтями 23, 1166, 1187, 1193, 1195 ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статтями 23, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , матеріальної шкоди в розмірі 47 104 грн. 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати в розмірі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Одночасно роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Л.М. Шум