Справа № 697/2375/20
Провадження № 2-др/697/10/21
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
23 грудня 2021 року м. Канів
Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Колісник Л.О.
за участю секретаря судового засідання Титар Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Канів Черкаської області клопотання представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 адвоката Погорільця Романа Васильовича про винесення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат та стягнення витрат на правову допомогу з ОСОБА_2 у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики, відсотків та 3% річних, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання розписок про отримання позики недійсними (удаваними) правочинами,-
ВСТАНОВИВ:
В зазначеному рішенні судом не вирішувалось питання щодо розподілу судових витрат та витрат на правничу допомогу.
До Канівського міськрайонного суду Черкаської області у строк визначений судом звернувся адвокат позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_3 із клопотанням про розподіл судових витрат та стягнення витрат на правничу допомогу адвоката з відповідача ОСОБА_2 .
В судове засідання адвокат Погорілець Р.В. не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути клопотання без участі позивача та його представника.
Розглянувши заяву та дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.
Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Ч.2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що позивачем понесені судові витрати на правову допомогу.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Згідно зі ст.ст. 133, 137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.
Оформленими у встановленому законом порядку документами, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, є квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки.
Згідно з п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ч.ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Надаючи оцінку доводам сторін та наявним у справі доказам щодо судових витрат позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом, суд встановив, що такі витрати безпосередньо пов`язані з розглядом справи, є обгрунтованими, та співмірними зі складністю справи, її значенням для учасників справи, підтверджуються належними, допустимими та достовірними доказами.
При розподілі судових витрат, в тому числі, витрат на правову допомогу, суд враховує також тривалість розгляду справи по суті, пов`язану з процесуальними діями учасників справи, зокрема поданням представником відповідача за первісним позовом, зустрічного позову, відкладення розгляду справи та оголошення перерв у судовому засіданні за клопотаннями представника відповідача за первісним позовом. Суд також вважає доведеними поза розумним сумнівом витрати позивача за первісним позовом, як за консультації, аналіз матеріалів, так і за складення процесуальних документів у справі - позовної заяви та відзиву на зустрічний позов, а також участь у судових засіданнях його представника.
Враховуючи вищевикладене, а також ухвалене у цій справі рішення, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати за надання правової допомоги пропорційно задоволеним вимогам.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір суд також покладає на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Заяву представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 про розподіл судових витрат задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики, відсотків та 3% річних, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання розписок про отримання позики недійсними (удаваними) правочинами.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), витрати по сплаті судового збору в розмірі 4303,94 грн.
Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його отримання.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.
Головуючий Л . О . Колісник