Провадження №2/522/3789/21
РІШЕННЯ

Іменем України

17 грудня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.

за участю секретаря судових засідань Тофан Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивач мотивує вимоги тим, що є онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина до складу якої входить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . У встановлений законом шестимісячний термін у відповідності до п.1 ст. 1270 ЦК України, Позивач не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини чи заявою про відмову від неї, у зв`язку з тим, що перебував з 08.01.2019 року по 10.12.2019 року у відрядженні за кордоном, а саме у м. Мінськ (Республіка Білорусь) для обміну досвідом та підвищення кваліфікації працівників, зайнятих видобутком нафти та газу.

Ухвалою суду від 15 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху, оскільки суду не наданий документ, який підтверджує сплату судового збору.

23 грудня 2020 року представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 24 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, встановлено загальний порядок розгляду справи, призначено проведення підготовчого судового засідання.

26 травня 2021 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 16 липня 2021 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до розгляду по суті.

17 грудня 2021 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відзив на позов суду не надавався, однак засобами електронного зв`язку на адресу Приморського районного суду м. Одеси 26.05.2021 року від представника Позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, до якого додано нотаріально посвідчену та із проставленням апостилю заяву Відповідача ОСОБА_2 , згідно якої Відповідач повідомляє суду, що не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1 , визнає позовні вимоги та не має жодних зазіхань на майно, що є спадщиною, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 .

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, на підставі наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 02.01.2019 року.

Родинні зв`язки між ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_3 , підтверджуються свідоцтвом про народження Позивача серії НОМЕР_2 , виданим Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Одеси 22.05.1979 року та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження батька Позивача - ОСОБА_4 № 6 від 20.05.2021 року.

ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_3 від 20.08.2009 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23758352 від 03.09.2009 року належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

При житті ОСОБА_3 склала заповіт, яким на випадок смерті зробила розпорядження щодо усього її майна нерухомого та рухомого, де б воно не було та з чого б воно не складалося, належних їй майнових прав та обов`язків, взагалі, всього того, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер платників податків НОМЕР_4 . Зазначений заповіт 07.11.2017 року посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юшиним А.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 3110, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49764745 від 07.11.2017 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрився спадок у вигляді вказаної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно до ст.1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19).

Згідно абзацу 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р., вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Тобто законодавство не встановлює перелік поважних причин, тому вони визначаються поважними на думку суду. Головною ознакою поважних причин є те, що вони роблять своєчасне звернення про прийняття спадщини неможливим.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Строк прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 сплинув 31.06.2019 року.

16 грудня 2019 року Позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Того ж дня (16.12.2019 р.) ОСОБА_1 отримав Роз`яснення щодо порядку подання заяви про прийняття спадщини або відмови від її прийняття № 471/01-16, в якому зазначено, що передбачений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини сплив, а оскільки ОСОБА_1 на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, не є малолітньою, неповнолітньою, недієздатною особою, а також особою, цивільна дієздатність якої обмежена, то для поновлення загальновстановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини йому слід звернутися до суд.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України).

Як зазначає Позивач ним був пропущений строк для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки він перебував з 08.01.2019 року по 10.12.2019 року у відрядженні за кордоном, а саме у м. Мінськ (Республіка Білорусь) для обміну досвідом та підвищення кваліфікації працівників, зайнятих видобутком нафти та газу.

На підтвердження вказаних обставин суду надано Наказ про відрядження ОСОБА_1 № 1-к, виданий приватним підприємством «Лерус Трейнінг» 02.01.2019 року, а також видану на його підставі Довідку № 12к-20 від 24.01.2020 року.

Також те, що Позивач тривалий час перебував за кордоном, не з`являвся в квартирі померлої ОСОБА_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 підтверджує й сусідка спадкодавця ОСОБА_5 , яка була опитана адвокатом Дворніковою А.Ю. в порядку ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», допит оформлено Протоколом опитування особи адвокатом від 29.07.2020 року.

Слід зазначити, що неповідомлення нотаріусом спадкоємця про відкриття спадщини, невчинення дій щодо його виклику, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини у випадку спадкування за заповітом, з огляду на можливу необізнаність спадкоємця заповіту про його наявність.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного суду від 09 грудня 2021 року по справі № 464/4722/19.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Також, положеннями ст. 78 ЦПК України закріплено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У ст. ст. 79, 80 ЦПК України вказано, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Схожі твердження містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляд справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року, у п. п. 26, 27 якої зазначено, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення .

Виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів в порядку, передбаченому статями .

Не можуть бути використані як показання свідків їх письмові пояснення, тому у відповідних випадках (наприклад, якщо пояснення таких осіб мають значення для справи і допитати їх неможливо) вони приймаються судом як письмові докази.

Враховуючи вищевикладені норми права, суд приймає в якості належних доказів відсутності Позивача на території України в період з 08.01.2019 року по 10.12.2019 року Наказ про відрядження ОСОБА_1 № 1-к, виданий приватним підприємством «Лерус Трейнінг» 02.01.2019 р., Довідку № 12к-20 від 24.01.2020 р. і покази свідка ОСОБА_5 , які підтверджуються Протоколом опитування особи адвокатом від 29.07.2020 року.

У Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. зазначається, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними.

Суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Положення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року закріплюють, що вирішуючи питання про визнання особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин попуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічна позиція сформульована в постановах Верховного Суду у справах № 757/28103/16-ц від 03.10.2019 р. та № 372/2383/16-ц від 19.12.2018 р. .

Суд враховує, що Позивач одразу після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме- ІНФОРМАЦІЯ_5 виїхав за кордон з метою відрядження, та перебував за межами країни до 10.12.2019 року, а одразу після повернення до України, а саме 16.12.2019 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, суд переконаний, що, оскільки позивач з 08.01.2019 року по 10.12.2019 року перебував за кордоном, то він пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, що пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При цьому суд враховує нотаріально посвідчену та із проставленням апостилю заяву Відповідача ОСОБА_2 , згідно якої Відповідач повідомляє суду, що не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1 , визнає позовні вимоги та не має жодних зазіхань на майно, що є спадщиною, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 .

За таких обставин, оцінюючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини суд виходить з того, що позивач не мав змоги своєчасно звернутися до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, й також визнання відповідачем позову, відсутності інших спадкоємців, суд вважає поважною причину пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини і приходить до висновку за необхідне встановити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 76-81, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ) додатковий строк 3 (три) місяці для подачі в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини що відкрилася після ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 24 грудня 2021 року.

Суддя Чернявська Л.М.