Постанова

Іменем України

(додаткова)

24 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 334/9028/15-ц

провадження № 61-37049св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Жданової В. С., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Запорізької області в складів колегії суддів: Полякова О. З., Кухаря С. В., Онищенка Е. А. від 25 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2018 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,1194, для ведення садівництва, яка розташована за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, обслуговуючий садово-городній кооператив «Парус-22650». У задоволенні решти вимог відмовленою.

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 25 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2018 року скасовано в частині відмови щодо визнання 14/25 частин квартири АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_1 , та в цій частині ухвалено нове рішення про задоволення позову. Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_1 14/25 частин квартири АДРЕСА_1 . У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У червні 2018 року ОСОБА_2 ) подала касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила суд скасувати рішення апеляційного суду в частині задоволення позову ОСОБА_1 про визнання вищевказаної квартири особистою приватною власністю, та в цій частині залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Постанову апеляційного суду Запорізької області від 25 квітня 2018 року в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особистою приватною власністю 14/25 частин квартири АДРЕСА_1 скасовано та в цій частині залишено в силі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2018 року. Питання розподілу судових витрат не вирішувалось.

У грудні 2020 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить вирішити питання про стягнення з ОСОБА_1 на її користь судового збору в розмірі 3 337,40 грн, сплаченого за подання касаційної скарги.

Заява про ухвалення додаткового рішення у справі підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Згідно із вимогами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 понесла витрати із сплати судового збору за подачу до Верховного Суду касаційної скарги в сумі 3 337,40 грн, що підтверджується квитанцією від 25 травня 2018 року № 0.0..1.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Враховуючи ціну позову, заявник має сплатити судовий збір у розмірі 2 877,48 грн.

За таких обставин, заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню. Постановляючи додаткове судове рішення, Верховний Суд вирішив стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 документально підтверджені витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі у розмірі 2 877,48 грн.

При цьому, ОСОБА_2 не позбавлена звернутися до суду із клопотанням про повернення їй внесеного судового збору в більшому розмірі, що передбачено пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 2 877,48 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко
В. С. Жданова
А. Ю. Зайцев
В. М. Коротун