Ухвала

23 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 494/763/20

провадження № 61-20460ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року та додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського приватного підприємства «Агро-2000» про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Сільськогосподарського приватного підприємства «Агро-2000» (далі - СГПП «Агро-2000») про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі.

В обґрунтування позову посилалась на те, що вона є власником земельної ділянки за кадастровим номером :01:003:0128, площею 5,3516 га, розташованої на території Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованим 16 вересня 2015 року за № 809. Після оформлення спадкових прав позивач дізналася, що спірна земельна ділянка перебуває в оренді СГПП «Агро-2000» строком на 30 років на підставі договору оренди землі від 08 жовтня 2012 року. 12 серпня 2016 року позивачка зверталася до відповідача з проханням достроково розірвати договір оренди, проте відповідач повідомив, що дострокове розірвання договору неможливе згідно з пунктом 40 даного договору та Закону України «Про оренду землі». Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що відповідач порушує умови договору оренди, не сплачуючи орендну плату в обумовленому договором розмірі та строки.

Посилаючись на викладені обставини, просила достроково розірвати договір оренди землі від 08 жовтня 2012 року, укладений між ОСОБА_2 (матір`ю позивача) та СГПП «Агро-2000»; стягнути заборгованість по виплаті орендної плати у розмірі 34 934,05 грн, з урахуванням пені та 3% річних; зобов`язати відповідача негайно передати спірну земельну ділянку в стані придатному для використання; стягнути судові витрати.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 20 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Достроково розірвано договір оренди землі від 08 жовтня 2012 року, укладений між ОСОБА_2 і СГПП «Агро-2000», та зареєстрований 30 березня 2017 року державним реєстратором Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Одеської області Маціборко О. С. Стягнуто з СГПП «Агро-2000» на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 19 191,98 грн, 3% річних від простроченої суми орендної плати у розмірі 285,86 грн, а всього 19 477,84 грн. Зобов`язано відповідача передати земельну ділянку ОСОБА_1 , загальною площею 5,3516 га, кадастровий номер :01:003:0128, що розташована на території Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області, в стані придатному для цільового використання. Стягнуто із СГПП «Агро-2000» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 150,80 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Березівського районного суду Одеської області від 05 травня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь СГПП «Агро-2000» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 800 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року рішення Березівського районного суду Одеської області від 20 квітня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до СГПП «Агро-2000» про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі залишено без задоволення.

Додатковою постановою Одеського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року додаткове рішення Березівського районного суду Одеської області від 05 травня 2021 року змінено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь СГПП «Агро-2000» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

15 грудня 2021 року (згідно з відміткою на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення постанову Одеського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року та додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) - 2 270 грн.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

Як встановлено судами попередніх інстанцій в цій справі, згідно з пунктом 9 договору оренди від 08 жовтня 2012 року, орендна плата становить 3 223,03 грн в рік.

Предметом позову в цій справі є розірвання договору оренди і стягнення заборгованості за орендною платою. Тобто ціна позову в цій справі становить 44 603,14 грн ((3 223,03 х 3) + 34 934,05), що станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн). Тому в цій частині справа № 494/763/20 є малозначною в силу вимог закону.

Також предметом позову в цій справі є припинення права оренди і повернення земельної ділянки, які є похідними від вимоги про розірвання договору оренди.

Справа в цій частині вимог є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Виходячи із статусу Верховного Суду, в деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, так як розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

В постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) Велика Палата Верховного Суду вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначення апеляційним судом в оскаржуваній постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову в цій справі та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на відмову у відкритті касаційного провадження.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року та додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського приватного підприємства «Агро-2000» про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:Є. В. Коротенко
А. Ю. Зайцев
М. Ю. Тітов