Справа № 462/2974/19 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/4179/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Іванової О.О.,

з участю представника АТ КБ «Приватбанк» - Гнатишака О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою АТ КБ «Приватбанк» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15 листопада 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 грудня 2010 року, та судові витрати у розмірі 1921, 00 грн.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив АТ КБ «Приватбанк», подавши апеляційну скаргу.

З рішенням не погоджується, вважає що воно прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем надана до суду копія заяви від 27 грудня 2010 року з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація для отримання кредитної картки.

Відповідачем вказана інформація заповнена особисто, також з копії Заяви чітко вбачається, що відповідач висловила згоду про оформлення договору та особистим підписом засвідчила згоду що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Вважає, що дії з користування кредитними коштами та погашення заборгованості свідчать про визнання заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування.

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ КБ «Приватбанк» - Гнатишака О.В. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, щоз наданих позивачем доказів, неможливо встановити факт отримання кредиту відповідачем, також істотні умови кредитного договору, якщо такий був укладений, а саме - розмір кредиту, розмір процентів, строк та умови надання і повернення грошових коштів. Надані позивачем докази не підтверджують волевиявлення відповідача укласти кредитний договір із згодою з усіх істотних умов.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено такі обставини справи.

27 грудня 2010 року сторони уклали кредитний договір шляхом підписання заяви, відповідно до умов якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (арк.спр. 7).

У вказаній вище заяві-анкеті зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 27 грудня 2010 року відповідач станом на 17 березня 2019 року має заборгованість 14410,68 грн. з яких: 6671,46 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2192,36грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 3634,45 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 750,00грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн. - штраф (фіксована частина); 662,41 грн. - штраф (процентна складова). (арк.спр.4-6).

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (арк.спр.8) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (арк.спр.9-23).

У заяві позичальника процентна ставка не зазначена.

Крім того, у заяві-анкеті, підписаній відповідачем, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ч.1 ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Встановлено, що позивач свої обов`язки перед позичальником виконав, надавши відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач користувався кредитними коштами, що підтверджується матеріалами справи, зокрема випискою по рахунку.

В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач в односторонньому порядку порушив взяті на себе договірні зобов`язання, у встановлений договором строк не повернув кредит, в результаті цього утворилась заборгованість.

Установивши,що у анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена, а у заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, за відсутності доказів того, що саме з цим витягом з Умов та Правил ознайомився відповідач та і погодився з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у цій частині.

Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.

Однак, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не врахував, що у разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного платежу за кредитом, сума кредиту вважається простроченою, в відтак, станом на час пред`явлення позову, заборгованість по тілу кредиту в сумі 6671,46 грн. та простроченому тілу кредиту в сумі 2192,36 грн. відповідачем не була погашена.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» належить стягнути заборгованість в розмірі 8863 грн. 87 коп., з якої: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6671,46 грн. та заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 2192,36 грн.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Із врахуванням наведеного, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за простроченим тілом кредиту скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог, в решті вимог відмовити.

Статтею 141 встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1) і що у випадку, коли суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей же суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13).

Відтак, з відповідача підлягає до стягнення на користь АТ КБ «Приватбанку» 2977,55 грн. сплаченого судового збору, пропорційно розміру задоволених вимог..

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов АТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 8863 грн. 87 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 27 грудня 2010 року та 2977,55 грн. судових витрат.

В решті вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 01 березня 2021 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.