печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року головуючого судді - Ільєвої Т.Г.

за участю секретаря судового засідання - Ємець Д.О.

за участю:

представника приватного виконавця - Урбан Д.Д.

представника ОСОБА_1 - адвоката Ванжули Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Уманець Наталії Олегівни про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна, за виконавчим листом в рамках цивільної справи №2-471/12 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб: ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Паперовий Змій" про звернення стягнення на предмет іпотеки, позовом Товариства з обмеженою відповідальностю "Паперовий Змій" до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", ОСОБА_1 , за участі третіх осіб: ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Корольчук Олени Сергіївни про визнання недійсним договру іпотеки та зобов`язання вчинити дії , -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року у провадження судді Печерського районного суду м. Києва Ільєвої Т.Г. надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Уманець Наталії Олегівни про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна, за виконавчим листом в рамках цивільної справи №2-471/12 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб: ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Паперовий Змій" про звернення стягнення на предмет іпотеки, позовом Товариства з обмеженою відповідальностю "Паперовий Змій" до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", ОСОБА_1 , за участі третіх осіб ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Корольчук Олени Сергіївни про визнання недійсним договру іпотеки та зобов`язання вчинити дії.

В судовому засідані приватний виконавець підтримала вимоги та просила задовольнити подання.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Ванжула Я.В. просив відмовити в задоволенні подання, оскільки у квартирі прописані неповнолітні діти та виконавцем не надано співмірного майна.

Суд, заслухавши учасників процесу,дослідивши матеріали скарги, дійшов таких висновків.

Так, в обґрунтування своїх вимог виконавець зазначає, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Уманець Наталі Олегівни знаходиться виконавче провадження № 62898292 з виконання виконавчого листа №2-471/12, виданого 17.02.2014 р. Печерським районним судом м. Києва, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №95 від 29.05.2007 року, в сумі 13 412 856,36 грн. та звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною продажу предмета іпотеки визначеною суб`єктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження.

Постановою приватного виконавця від 27.08.2020 р., керуючись ст. ст. 3 - 4, 24 - 27 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження № 62898292 на підставі виконавчого листа.

Виконавець стверджує, що постанова про відкриття виконавчого провадження у відповідності до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення за вих. № 241.

Боржник отримав дану постанову 01.09.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №494, на якому ним особисто проставлено дату, прізвище та особистий підпис.

08.09.2020 з матеріалами виконавчого провадження ознайомився представник боржника, про що свідчить його особистий підпис.

02.10.2020 до приватного виконавця надійшов лист, за підписом боржника яка повідомила, що доступу до квартири з метою проведення опису та арешту добровільно не на дасть.

Постановою приватного виконавця від 27.08.2020 р. накладено арешт на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , відповідний запис внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про обтяження 37913216.

18.03.2021 постановою Київського апеляційного суду №2-471/12 приватному виконавцю надано дозвіл на примусове входження до квартири АДРЕСА_1 , з метою проведення опису та арешту.

14.04.2021 приватним виконавцем складено постанову про опис та арешт квартири АДРЕСА_1 .

Згідно листа Печерської районної в місті Києві державної адміністрації №105/01-4858/1 від 01.09.2020 боржник зареєстрований, за адресою: АДРЕСА_1 , а також в квартирі зареєстровані неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Приватний виконавець вказує, що вище зазначені неповнолітні діти не є дітьми першої лінії.

Згідно з витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, матір`ю дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_7 (мати неповнолітніх) має у праві приватної власності окремий садовий будинок що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

19.04.2021 приватним виконавцем до Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації направлено подання щодо надання дозволу на реалізацію арештованої квартири, у зв`язку з тим що в процесі виконання зачіпаються інтереси малолітніх дітей які зареєстровані в даній квартирі.

11.05.2021 до приватного виконавця надійшов лист №105/78-709 від 22.04.2021 Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, яка в наданні дозволу на реалізацію арештованої квартири - відмовила.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Києва станом на 11.05.2021 неповнолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , все ще зареєстровані в даній квартирі.

Описану та арештовану квартиру боржник передав в іпотеку, відповідно до договору №K3BLGA15006723 від 06.02.2008 року, посвідченого Мироник О.В., нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

З врахуванням того, що боржник не виконує рішення, а тому виконавець звернувся до суду та просить надати приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Уманець Наталії Олегівні дозвіл на реалізацію квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з необхідністю погашення заборгованості у сумі 13 412 856,36 грн., за виконавчим листом №2-471/12, виданого 17.02.2014 р. Печерським районним судом м. Києва.

Окрім цього, в доповненнях приватний виконавець зазначила, що договір іпотеки, укладений між боржником ОСОБА_1 та ПАТ АБ "Укргазбанк", посвідчений 31.05.2007р. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №989.

Так, відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, за адресою: АДРЕСА_1 , у квартирі були зареєстровані неповнолітні діти ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 був зареєстрований у квартирі 27.12.2014 року, а ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 . На думку, приватного виконавця, зазначене свідчить, що діти були зареєстровані у квартирі після передання її у іпотеку та після отримання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також, згідно з витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, матір`ю дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_7 (мати неповнолітніх) має у праві приватної власності окремий садовий будинок що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Тобто матір дітей має власне нерухоме майно, а діти не є дітьми першої лінії.

З врахуванням зазначеного, приватний виконавець вважає, що нерухоме майно можна реалізувати, оскільки боржник навмисно ухиляється від сплати заборгованості.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Так, ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактичною перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Права і обов`язки державного виконавця визначені у статті 18 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до цієї норми, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог ст. 2 цього ж Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з ч.5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення . Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За приписами ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Окрім цього, суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, п. 14 ч.3 ст. 18 цього Закону виконавець має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Щодо реєстрації неповнолітнііх дітей за вищезазначеною адресою, то ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» встановлено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки і піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Отже, ця норма встановлює необхідність отримання попереднього дозволу органів опіки та піклування для здійснення будь-яких угод з нерухомим майном, право власності на яке або право користування яким мають діти.

Таким чином, законодавством закріплено виключно лише за органами опіки та піклування і службами у справах дітей право на надання дозволів на вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, яким володіє чи користується дитина.

Також, варто зазначити, що Згідно пункту 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 4 абзацу 3 пункту 3 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

Отже, реалізація нерухомого майна, право користування яким мають неповнолітні діти, здійснюється в тому числі на підставі судового рішення.

Разом з тим, як зазначалось, порядком реалізації арештованого майна визначено, що підставою для примусової реалізації майна боржника, право користування яким мають діти, окрім дозволу органу опіки і піклування є також відповідне рішення суду.

Така умова, зокрема, визначена в п. 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 та ч. 2, ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ч. З ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства».

Так, відповідно до ст. ст.48,50,57,61 Закону України «Про виконавче провадження» в разі відсутності в боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Дана правова норма Конституції України кореспондується до ст.321 ЦК України,згідно якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Разом з тим, згідно з п. 28 розділу VІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 N 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за N 489/20802, У разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 37 Закону.

Відповідно до п. 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 року Дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з`ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини.

В той же час суд вважає, що Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації правомірно було відмовлено приватному виконавцю в наданні дозволу на реалізацію майна боржника.

Відповідно до п. 7 ч. 5 ст. 177 СК України, органи опіки та піклування можуть відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса щодо накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, якщо ними встановлено, що вчинення правочину призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства», держава гарантує дитині право на охорону здоров`я, безоплатну кваліфіковану медичну допомогу в державних і комунальних закладах охорони здоров`я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Враховуючи вищевикладене та те, що окрім боржника у квартирі зареєстровані неповнолітні діти, суд приходить до висновку, що дозвіл на примусову реалізацію вищевказаної квартири призведе до порушення здорового та нормального зростання дітей. Крім того, примусова реалізація квартири може призвести до погіршення рівню життя, достатнього для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини, що є неприпустимим з огляду на дотримання прав дитини, які їй гарантуються державою та міжнародним співтовариством.

Окрім цього, суд звертає увагу, що приватним виконавцем, не було запропоновано суду альтернативного співмірного жилого приміщення для боржника та неповнолітніх дітей, з метою недопущення порушення їх прав.

Відтак, подання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11-13, 89, 95, 223, 247, 258, 260-261, 351-354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Уманець Наталії Олегівни про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна, за виконавчим листом в рамках цивільної справи №2-471/12 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб: ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Паперовий Змій" про звернення стягнення на предмет іпотеки, позовом Товариства з обмеженою відповідальностю "Паперовий Змій" до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", ОСОБА_1 , за участі третіх осіб: ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Корольчук Олени Сергіївни про визнання недійсним договру іпотеки та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Т.Г. Ільєва