У Х В А Л А

Іменем України

02 березня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

у складі: головуючого судді - Панченко О.М.

за участю секретаря - Тимошенко К.Г.

розглянувши у судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ІНГ Банк Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення, визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в:

01.02.2021 року Деснянським районним судом м. Києва ухвалено рішення у цивільній справі 754/13085/19, яким позовні вимоги АТ «ІНГ Банк Україна» задоволено частково.

23.02.2021 р. представником відповідача було подано до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення, просив про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу в розмірі - 33 600.00 грн.

Згідно ст. 270 ч. 3, 4 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

В судове засідання учасники судового розгляду не з"явилися.

Суд повно та всебічно вививши матеріали вищезазначеної справи вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01.02.2021 року ухвалено рішення у даній цивільній справі яким позовні вимоги АТ «ІНГ Банк Україна» задоволено частково.

10.02.2021 року судом ухвалено додаткове рішення.

Ухвалою суду від 10.02.2021 року відмовлено відповідачу ОСОБА_1 у задоволенні заяви про виправлення описки у рішенні суду від 01.02.2021 року.

У відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. 3 ч.1 та ч. 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати . Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Проте, в порушення вимог ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України представником відповідача не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не надано доказів суду щодо вартості кожної наданої послуги і виконаних робіт, що сплачена або підлягає сплаті відповідачами, а складність справи, кількість судових розглядів та предмет спору не обумовлює необхідність стягнення таких сум коштів, що зазначено у заяві. Зворотнього суду доведено не було. Судом також переглянувши матеріали цивільної справи було встановлено, що всі призначені судом засідання відкладалися за клопотаннями учасників судового процесу і за їх неявкою в судові засідання, фактично по суті відбулося одне судове засідання 01.02.2021 року. Крім того, безпідставні вимоги заяви про стягнення з відповідачів розміру витрат на юридичні послуги з урахуванням суми ПДВ в розмірі 5 600 грн.

Крім цього, в постанові Верховного Суду від 01.04.2020 р. (справа №640/4013/17-ц) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відтак, заява про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 144, 259, 260, 270, 353 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ІНГ Банк Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення, визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Деснянський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О.М. Панченко

Повний текст ухвали складено 02.03.2021 р.