Справа № 527/1913/20
провадження 2/527/38/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Левицької Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Папенко Л.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине Полтавської області цивільну справу № 527/1913/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 05.12.2018 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Сторони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на її утриманні.

Спільне життя з відповідачем не склалося в зв`язку з тим, що вони перестали розуміти один одного, у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, між ними склалися негативні стосунки. На протязі останнього року сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає, так як вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Існуюча атмосфера негативно впливає на неї та на їх дитину, подальше збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам. Шлюбні відносини фактично припинилися з серпня 2020 року і з цього часу спільне господарство не ведеться, спору про майно вони не мають, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спільне життя із відповідачем, як подружжя, та збереження шлюбу не можливе, та в подальшому буде суперечити їх інтересам.

Вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати, на примирення не згодна так, як примирення між нею та відповідачем неможливе.

Крім того, протягом останнього часу відповідач взагалі самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати свою сім`ю. Разом з тим, враховуючи ту обставину, що відповідач

ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, добровільно матеріальної допомоги своїй дочці не надає, у неї є підстави вважати, що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятись від матеріального утримання дитини, тобто сплати аліментів. Дитина перебуває на її утриманні, спір щодо місця проживання дитини відсутній.

Просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень, до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, прохала його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд, шлюб не розривати так як вважає, що сім`ю можливо зберегти, стягувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/6 частини від доходу з підстав, викладених у письмових поясненнях.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено, 05 грудня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (після укладення шлюбу ОСОБА_4 ) уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серія НОМЕР_1 , виданим Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 05 грудня 2018 року, актовий запис 1465.

У сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_2 , виданим повторно Глобинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 13 вересня 2019 року, актовий запис № 4 .

Дочка проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно ст.ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно п.10 роз`яснень ППВС України № 11, від 21.12.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Шлюбні відносини між сторонами припинені.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що подружжя припинило шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, сім`я фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків вважають неможливим.

Таким чином, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя та їхньої дитини.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову в частинні розірвання шлюбу.

Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів суд зазначає наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , сторони є батьками ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Угоди між сторонами про порядок сплати аліментів на утримання дитини не досягнуто.

Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, інших аліментних зобов`язань не має.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 181 ч.3 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

При вирішенні питання щодо розміру аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача на утримання дочки, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача в частині грошової суми аліментів 5 000 грн, які остання просить стягнути з відповідача на утримання дитини щомісячно. Оскільки, в супереч вимог ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що саме така сума необхідна на утримання дитини.

Як вбачається із довідки про доходи №9 від 22 грудня 2020 року, ОСОБА_2 працює у ТОВ «КРЕБУД», на посаді водія автотранспортного засобу, загальна сума доходу за період з 18 серпня 2020 року по 30 листопада 2020 року становить 20327,40 гривень.

Згідно ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» - установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня.

Згідно ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік», установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень;

Виходячи із встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача частково та стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки в розмірі 2500 грн щомісяця із подальшою індексацією до повноліття дитини.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 30 жовтня 2020 року і саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на утримання дитини.

Крім того, відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем був сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у сумі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією про сплату №26-8582511/С (а.с.10).

А тому, суд приходить до висновку, що вказаний судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 840,80 грн.

Крім цього, згідно п.3 ч.1ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач підлягає звільненню від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, тому його сплату в розмірі 840,80 грн. на користь держави, суд покладає на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 19,76, 81, 133,141, 206, 211, 223, 247, 259, 263-265,354,355ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем Росія, Тюменська область та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою села Горби, Глобинського району, Полтавської області, зареєстрований Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 5 грудня 2018 року, актовий запис № 1465 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Росія, Тюменської області, (місце проживання: АДРЕСА_1 , посвідка на тимчасове проживання НОМЕР_4 , рнокпп: НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с. Горби, Глобинського району, Полтавської області, (зареєстроване місце проживання: Полтавська область, Глобинський район, с. Горби, місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_6 , рнокпп: НОМЕР_7 ), аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі, з їх подальшою відповідною індексацією, в розмірі 2500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2020 року - дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Рішення суду, після набрання ним законної чинності, є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: Полтавська область, Глобинський район, с. Горби, місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_6 , рнокпп: НОМЕР_7 );

відповідач ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , посвідка на тимчасове проживання НОМЕР_4 , рнокпп: НОМЕР_5 ).

Суддя Т. В. Левицька