ПОСТАНОВА

Іменем України

24 грудня 2021 року м. Кропивницький

справа № 404/7631/20

провадження № 22-ц/4809/1832/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), суддів: Дуковського О. Л., Черненка В. В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 жовтня 2021 року у складі головуючого судді Мохонько В. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

04.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , в якому просив стягнути 34463,20 грн страхового відшкодування, 4 642,79 грн пені, 1 449,91 грн інфляційних збитків, 941,26 грн 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання, а також понесені судові витрати 840,80 грн, сплаченого судового збору, 2 000 грн витрат на проведення оцінки, та 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 10.12.2019 о 14:45 год. в м. Кропивницький на перехресті вулиць Тобілевича та Верхня Биківська сталась дорожньо-транспортна за участю транспортного засобу «ЗАЗ Vida» під керуванням ОСОБА_2 та «Volkswagen Caddy» під керуванням ОСОБА_1

Постановою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 17 січня 2020 року (справа № 404/9288/19) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована страховиком - ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» згідно полісу № А06992448 від 28.11.2019 року. За цим полісом страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 200 000 (двісті тисяч) грн, розмір франшизи 1 500 грн.

Відповідач, уклавши з ОСОБА_2 договір страхування його цивільно-правової відповідальності, взяв на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником третій особі.

Після настання страхового випадку, позивач, у встановленому порядку, звернувся до відповідача та подав усі необхідні документи для виплати страхового відшкодування за страховим випадком.

Відповідачем 21.01.2020 року перераховано позивачу 12 485,20 грн. страхового відшкодування.

З розрахунком страхового відшкодування відповідач не ознайомлював позивача, розмір страхового відшкодування між сторонами узгоджено не було.

Вказує, оскільки, сума страхового відшкодування виплачена страховиком не відповідає вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, а розрахунок такої суми здійснено з порушенням положень Законів України «Про страхування», «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, за зверненням позивача суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 проведено автотоварознавчу оцінку пошкодженого в результаті ДТП автомобіля Volkswagen Caddy, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . На час проведення оцінки транспортний засіб знаходився у пошкодженому стані, як після ДТП.

Згідно звіту № 112/20 від 03.04.2020 року про оцінку автомобіля Volkswagen Caddy, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість відновлювального ремонту становить 71 148,97 грн.

Вартість матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу деталей КТЗ) завданого власнику автомобіля Volkswagen Caddy становить 40 832,77 грн.

Листом від 12.06.2020 року № 09-02-16/5572 відповідач повідомив, що враховуючи незгоду потерпілого з розміром страхового відшкодування, НАСК «ОРАНТА» було замовлено звіт ФОП « ОСОБА_4 »№ 54-0/70/4 від 04.06.2020 року, згідно з яким матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу Volkswagen Caddy, д.р.н. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження при ДТП склав 36685,77 грн (вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 56716,91 грн, а з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу - 36685,77 грн).

За страховим актом № ОЦВ-ЗГ-19-11-18764/2 НАСК «ОРАНТА» виплачено страхового відшкодування в загальному розмірі 36 685,77 грн (з урахуванням франшизи 1 500 грн).

Позивач не погоджується з виплаченим розміром страхового відшкодування за страховим випадком, оскільки виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України № 1961-ІУ покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності

Вважає, що у встановлений строк страхове відшкодування у належному розмірі позивачу виплачено не було.

16.06.2020 року, після надання відповідачу звіту про вартість відновлювального ремонту проведеного згідно Методики, додатково виплачено 22 00,60 грн. страхового відшкодування. У виплаті решти розміру відмовлено.

Отже, розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті позивачу становить 69 648,97 грн. (71 148,97 грн 1 500 грн франшиза). Відповідачем виплачено 35 185,77 грн. Розмір недоплаченого страхового відшкодування, виходячи з вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Caddy, становить 34 463,20 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто із Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 5 647 грн, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2 000,00 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн, а також 114,42 грн сплаченого судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «НАСК Оранта» не надано належних та допустимих доказів на спростування звіту № 112/19 про оцінку автомобіля Volkswagen Caddy, державний реєстраційний № НОМЕР_1 від 03.04.2020 року, не спростовано визначений розмір матеріального збитку, а отже не доведено, що розмір матеріального збитку визначено експертним дослідженням неправильно.

Суд вказував, що відповідач не скористався своїм правом заявити клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення вартості матеріального збитку зазначеного в звіті № 112/19 від 03.04.2020 року.

Суд визнав звіт № 112/19 про оцінку автомобіля Volkswagen Caddy, державний реєстраційний № НОМЕР_1 від 03.04.2020 року допустимим та достовірним письмовим доказом, що обґрунтовує розмір заподіяних збитків.

Суд вважав, що обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, що згідно звіту № 112/19 від 03.04.2020 року складає 40 832,77 грн, в зв`язку з чим з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 невиплачена сума страхового відшкодування в межах визначеного ліміту полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № А06992448 від 28.11.2019 суми страхового відшкодування за завдання шкоди майну третій особі з урахуванням вже виплаченої суми та розміру франшизи в розмірі 5 647 грн, та 2 000,00 грн сплаченої позивачем вартості автотоварознавчого дослідження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідач подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про зміну судового рішення в частині стягнення з HACK «ОРАНТА» витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в сумі 10000 грн. та вирішити питання щодо розподілу цих витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вказує, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права, зокрема ч 1ст. 137; п 3 ст.141 Ц11К України, а саме, не було пропорційно розподілено витрати в сумі 10000 грн. на правничу допомогу, між сторонами.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. З ст. 133 ЦГІК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1,2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено до стягнення 41497,16 грн, рішенням суду задоволено 7761,42 грн.

Вважає, що сума 10000 грн на правничу допомогу нічим не обґрунтована та недоведена.

Так, договір № 1701-1/2020 від 17.01.2020 укладений між адвокатом та позивачем, на момент винесення рішення був не дійсним, так як укладений строком па один рік.

Також, суду не було надано розрахунок чи детальний опис з чого саме складається сума послуг адвоката на ведення цієї справи.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих послуг та ціною позову.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення в оскаржуваній частині зміні.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 жовтня 2021 року в частині стягнення з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 5 647 грн, витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2 000,00 грн, а також 114,42 грн сплаченого судового збору не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Згідно норм статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 134 ЦПК передбачено, щоразом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надано: - копію додаткової угоди №1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги №1701-1/2020 від 17.01.2020 (а.с.38); - попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат (а.с.39); - оригінал ордера серія КР №64850 від 20.01.2020; - копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.41); - копію квитанції до прибуткового касового ордера №1701-1/2020 від 17.01.2020 року (а.с.37).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року

№ 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Позивач та адвокатське бюро «Ксенія Петренко» у додатковій угоді №1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги №1701-1/2020 від 17.01.2020 обумовили розмір гонорару в сумі 10000 грн (а.с.38), копію квитанції до прибуткового касового ордера №1701-1/2020 від 17.01.2020 підтверджуються сплату ОСОБА_1 вказаної суми (а.с.37).

Пунктом 3 частини 1 статті 141 ЦПК України обумовлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з вищевикладеного, у зв`язку з порушенням судом норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, судове рішення в частині відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає зміні.

Враховуючи, що судом першої інстанції позов ОСОБА_1 задоволено частково, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені витрати на надання правничої допомоги пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1360,00 грн (13,6%).

Керуючись ст. 7, 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 жовтня 2021 року в частині розміру суми, яка підлягає компенсації ОСОБА_1 за надання правничої допомоги змінити.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 1360,00 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді

С. М. Єгорова

О. Л. Дуковський

В. В. Черненко