Справа № 481/1633/21
Провадж.№ 4-с/481/6/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2021 р. Новобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Вжещ С.І., за участю секретаря Юхименко Т.М., заявниці ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника суб`єкта оскарження ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даною скаргою, в обґрунтування якої вказала наступне.

Новобузьким районним судом Миколаївської області 02.12.2021 року винесено

ухвалу про забезпечення позову ОСОБА_1 , якою зобов`язано

ОСОБА_4 , зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , здійснити необхідні дії для відновлення

електропостачання до квартири

АДРЕСА_2 . Вказана ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судовий рішень. Зазначену ухвалу ОСОБА_1 подала до Новобузького ВДВСу Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 08.12.2021 року. 09.12.2021 року старшим державним виконавцем Новобузького ВДВС було складено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що у виконавчому документі не вказані дата народження боржника та строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Вважає, що вказане рішення державного виконавця не відповідає вимогам закону та має на меті ухилення від виконання покладених на державну виконавчу службу обов`язків.

Посилаючись на викладене, просила: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Новобузького відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) Піскуна Віталія Володимировича щодо повідомлення від 09.12.2021 року про повернення ОСОБА_1 виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, ухвали Новобузького районного суду Миколаївської області від 02.12.2021 року про забезпечення позову; зобов`язати Новобузький відділ державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) вирішити питання про прийняття до виконання ухвали Новобузького районного суду Миколаївської області від 02.12.2021 року про зобов`язання ОСОБА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , здійснити необхідні дії для відновлення електропостачання до квартири АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник, адвокат Істоміна К.В., скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Представник Новобузького відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) Шевченко В.О. проти задоволення скарги заперечував, вказавши, що державним виконавцем, при винесенні оскаржуваної постанови, були дотримані вимоги пункту 6 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» .

Боржник ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про час, місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, заперечення представника суб`єкта оскарження, дослідивши скаргу та зібрані по справі письмові докази, суд прийшов до висновку, що вона є обґрунтованою та підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 08.12.2021 року ОСОБА_1 подала до Новобузького відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) заяву про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню ухвали Новобузького районного суду Миколаївської області від 02.12.2021 року про зобов`язання ОСОБА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , здійснити необхідні дії для відновлення електропостачання до квартири АДРЕСА_2 .

09.12.2021 старшим державним виконавцем Новобузького відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) було направлено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону, а саме, у зв`язку з відсутністю у виконавчому документі дати народження боржника та реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов`язковість рішень суду, а також те, що виконання будь-якого рішення є невід`ємною частиною правосуддя, а у ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), як провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Разом з тим, згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання і не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, розглянувши 22 серпня 2018 року цивільну справу № 471/283/17ц (провадження № 61-331св18) за скаргами на бездіяльність державного виконавця Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Обґрунтовуючи такий висновок, Верховний Суд посилався на ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Аналогічний правовий висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 27 грудня 2018 року у справі № 469/1357/16ц (провадження № 61-32698св18), прийнятій колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

Крім того, відповідно до вимог частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Як видно з матеріалів справи, ухвала суду про забезпечення позову від 02.12.2021 року містить посилання про її негайне виконання. Відсутність у ній строку пред`явлення до виконання, з урахуванням дати її винесення та дати пред`явлення до виконання, не є перешкодою для відкриття виконавчого провадження, оскільки сумнівів у пропуску такого строку у державного виконавця не могло виникнути.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Виходячи з викладеного, повернення стягувачу ухвали суду про забезпечення позову, як виконавчого документа, який підлягає негайному виконанню, через відсутність у ньому дати народження особи, за наявності ідентифікаційного коду, та відсутності строку для пред`явлення до виконання, має ознаки формальності з боку державного виконавця, що вказує на обґрунтованість скарги.

Керуючись ст.ст.258-261,447-452 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Новобузького відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) Піскуна Віталія Володимировича щодо повідомлення від 09.12.2021 року про повернення ОСОБА_1 виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, ухвали Новобузького районного суду Миколаївської області від 02.12.2021 року про забезпечення позову.

Зобов`язати Новобузький відділ державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) вирішити питання про прийняття до виконання ухвали Новобузького районного суду Миколаївської області від 02.12.2021 року про зобов`язання ОСОБА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , здійснити необхідні дії для відновлення електропостачання до квартири АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 28.12.2021 року.

Суддя Вжещ С.І.