Провадження № 2/161/620/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Денисюка І.В.

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась в Луцький міськрайонний суд Волинської області з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 07 травня 2020 року вона придбала з електронних торгів чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 78,3 кв.м., житловою площею 49,7 кв.м за адресою АДРЕСА_1 . 14 липня 2020 року на підставі Акту про проведені електронні торги, складеного Головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів) Біловою В.А., приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Рачковою Т.О. видано свідоцтво про придбання майна з електронних торгів, яким посвідчено право власності позивача на дану квартиру. Відомості про право власності внесено до Державного реєстру речових прав та реєстру прав власності на нерухоме майно.

Вказує, що після придбання нерухомого майна вона дізналась, що попередній власник квартири ОСОБА_1 , продовжує проживати в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , чим створює їй, як власнику, перешкоди у здійсненні права власності.

На лист-повідомлення з проханням добровільно виселитись з квартири відповідач не відреагувала, а тому вона вимушена звернутись до суду з приводу порушення її прав як власника нерухомого мана.

З врахуванням викладеного, просить усунути перешкоди у здійсненні права користування, розпорядження та володіння належною їй квартирою, шляхом виселення ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі з призначення підготовчого засідання.

22 жовтня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона вказує, що позовні вимоги не визнає, заперечує проти виселення її з квартири за адресою АДРЕСА_1 , оскільки іншого житла не має.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, від неї надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовільнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала щодо їх задоволення.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши зібрані та досліджені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що на 25 травня 2020 року Головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті луцьку Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м.Львів) складено акт про проведені електронні торги з реалізації квартири за адресою АДРЕСА_1 , яка належала боржнику ОСОБА_1 .

14 липня 2020 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Рачковою Т.О. видано Свідоцтво про придбання майна з електронних торгів, яким посвідчено право власності ОСОБА_2 позивача на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

14 липня 2020 право власності ОСОБА_2 на позивача на квартиру АДРЕСА_2 , зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 37304727.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилалась на те, що вона є законним власником спірної квартири, придбавши її на електронних торгах та зареєструвавши в установленому законом порядку право власності на неї, але відповідач, яка зареєстрована та проживає в даній квартирі, чинить їй перешкоди у реалізації права на користування та володіння вказаним майном, тому підлягає виселенню.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Встановлено, що 07 травня 2020 року у зведеному виконавчому провадженні №22259257 відбулися електронні торги з реалізації нерухомого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 , а саме квартири АДРЕСА_2 .

Належна ОСОБА_1 квартира АДРЕСА_2 не була іпотечним майном, а була реалізований державним виконавцем в межах зведеного виконавчого провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , як новий власник, яка придбала спірну квартиру в установленому законом порядку на електронних торгах, не може користуватися своєю власністю, оскільки ОСОБА_1 , яка втратила право користування спірним житловим приміщенням у зв`язку з його відчуженням, відмовляється виселятися з нього.

Порушене право позивача, як нового законного власника спірного житлового приміщення, підлягає захисту в обраний нею спосіб, а саме усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення ОСОБА_1 із належної їй на праві власності квартири, яке відповідач займає без законних на те підстав.

Відповідач ОСОБА_1 є боржником за виконавчим провадженням, за яким спірне майно було продано на електронних торгах у рахунок погашення боргу, не є членом сім`ї позивача, спільним побутом із нею не пов`язана, а тому суд прийшов до висновку про усунення перешкод власнику у здійсненні права власності шляхом виселення відповідача зі спірного житла.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи ("Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 89,226, 263, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права користування, розпорядження та володіння належною їй квартирою, шляхом виселення ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_2 ).

Дата складення повного тексту рішення - 03 березня 2021 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М. Філюк