Справа № 203/233/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Биченковій Г.С.

за участю відповідачки - ОСОБА_1

представника відповідачки - Іванової В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 11.02.2010 року між банком та відповідачкою було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 9580 грн. 11 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Свої зобов`язання за кредитним договором позичальник не виконує, в зв`язку з чим, станом на 05.12.2018 року має заборгованість в сумі 51920 грн. 61 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 13541 грн. 66 коп., по процентам в сумі 17685 грн. 99 коп., пені в сумі 17982 грн. 45 коп., а також нарахованим відповідно до умов п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафу (фіксована частина) в сумі 250 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 2460 грн. 51 коп. В зв`язку з цим, позивач просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору.

Ухвалою від 05.03.2019 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачка та її представник в наданому відзиві проти позову заперечували, посилаючись на те, що дійсно 11.02.2010 року між відповідачкою та банком було укладено кредитний договір шляхом підписання ОСОБА_1 заяви від 11.02.2010 року про бажання оформити кредитну карту «Універсальна». У вказаній заяві відсутні умови щодо строку повернення кредиту, розміру відсотків за користування останнім, розміру пені за несвоєчасне виконання умов договору. Доданий до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить підпису ОСОБА_1 та не є доказом, що остання підписуючи заяву від 11.02.2010 року погодилась саме з цими умовами. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ залежить від волевиявлення однієї сторони банку, який може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

У відповіді на відзив представник банку посилався на те, що Умови та правила є публічною офертою та клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. Відповідачкою було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, в якій зазначено, що підписавши заяви, вона ознайомилась та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування.

В запереченнях на відповідь на відзив представник відповідачки зазначив, що банком не надано доказів тому, що відповідачка дійсно була ознайомлена саме з тими Умовами банківських послуг, які додані позивачем та були зрозумілі ОСОБА_1 . Остання є інвалідом глухонімою (не має можливості особисто за допомогою речі висловити свою думку та не може почути голоси інших людей), може спілкуватись виключно за допомогою жестової мови. Під час укладання кредитного договору був відсутній перекладач з жестової мови, ОСОБА_1 не є фахівцем в галузі права, фінансів або банківського законодавства. Заява позичальника викладена дуже маленьким шрифтом, що унеможливило її повноцінне прочитання ОСОБА_1 в приміщенні банку. Другий екземпляр заяви їй не було надано. Наведені обставини унеможливили розуміння ОСОБА_1 в повному обсязі умов, викладених в заяві. Вимагаючи стягнути з відповідачки заборгованість, позивач не зазначає коли саме та в якій сумі виникла остання, тому під час розгляду справи мають бути застосовані строки позовної давності, передбачені ст.257 ЦК України. Також представник зазначила, що заборгованість утворилась внаслідок заволодіння іншою особою кредитною карткою, оформленою на ім`я ОСОБА_1 , з приводу чого остання звернулась до органів поліції.

В призначені судові засідання представник позивача не з`явився. В позовній заяві та наданому до неї клопотанні позивач в разі неявки його представника просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідачки в судовому засіданні 24.02.2021 року посилаючись на те, що відповідачка не змогла забезпечити участь в засіданні перекладача, а також, що позиція з нею була узгоджена та викладено в заявах по суті справи, просила продовжити розгляд справи по суті. В задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві та запереченнях.

Перевіривши доводи, викладені в заявах по суті справи, заслухавши пояснення представника відповідачки та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання в даному випадку розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому, з огляду на зміст наведених вище ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою ст.551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В обґрунтування пред`явленого позову позивач посилався на те, що 11.02.2010 року між банком та відповідачкою було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 9580 грн. 11 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Також згідно доводів позовної заяви вказаний договір був оформлений відповідною заявою відповідачки від 11.02.2010 року, яка містить підпис останньої про ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, Тарифами банку та які разом становлять договір про надання банківських послуг.

Факт видачі кредитної картки, її перевипуску, встановлення кредитного ліміту та користування кредитними коштами підтверджується відповідною довідкою банку, випискою по рахунку.

У поданому відзиві та запереченнях, а також поясненнях під час розгляду справи в суді відповідачка та представник не заперечували факт оформлення та підписання відповідачкою заяви від 11.02.2010 року, видачі кредитної картки зі встановленим кредитним лімітом, а також факту користування кредитними коштами.

В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, що виникла станом на 05.12.2018 року, в сумі 13541 грн. 66 коп.

Поряд з цим, суд враховує, що стороною відповідача заперечувався факт ознайомлення відповідачки з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку.

Перевіряючи обгрунтованість та доведеність позовних вимог в цій частині, суд враховує, що розмір, підстави та порядок нарахування процентів, пені та штрафів в заяві від 11.02.2010 року не визначені.

Надані до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку не містять підпису відповідача, а тому не визнаються судом належним, допустимим та достатнім доказом ознайомлення позичальника саме з вказаними Умовами та тарифами, а також доказом погодження сторонами істотних умов кредитного договору в письмовій формі, як це передбачено нормами ст.ст.207,1055 ЦК України.

В зв`язку з цим, суд визнає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги банку в частині стягнення з відповідачки процентів, пені та штрафів.

Стосовно доводів відповідачки щодо погашення кредиту в повному обсязі та викрадення після цього її картки і користування нею іншою особою, суд враховує, що вказані обставини відповідачкою у відповідності до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України не доведені. Зокрема, останньою не надано доказів щодо такого викрадення картки іншою особою, звернення з цього приводу до правоохоронних органів та повідомлення про це позивача для блокування картки та запобігання її подальшого використання.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1762 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.207,526,549,551,626,628,633,634,638,642,1048,1049,1054, 1055,1056-1 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,211,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001, м.Київ, вул.Грушевського,1д, ) заборгованість за кредитним договором від11 лютого 2010 року, яка виникла станом на 05 грудня 2018 року, в сумі 13541 грн. 66 коп., що становить заборгованість за тілом кредиту.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001, м.Київ, вул.Грушевського,1д, ) судовий збір в сумі 1762 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01 березня 2021 року.

Суддя С.Ю.Казак