Провадження № 2-з/522/94/21
УХВАЛА

01 березня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судових засідань Пейкова О.О.,

розглянувши заяву матеріали заяви представника ОСОБА_1 адвоката Фішер Ю.Є. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та встановлення заборони відчуження,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Українська інноваційна компанія», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на боці відповідача ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК» про визнання договору недійсним та витребування майна з незаконного володіння.

Ухвалою суду від 12 листопада 2019 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи.

Також ухвалою суду від 12 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_2 . Заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , а також інші дії щодо зміни власника чи іншим способом відчуження даного майна та дії, які будь-яким чином порушують права позивача. Визначено позивачу ОСОБА_1 розмір зустрічного забезпечення у сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень та зобов`язати позивачів сплатити вказану суму на депозитний рахунок суду у строк, що не перевищує десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову та зобов`язано позивача у вказаний строк надати до суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Ухвалою суду від 09 грудня 2019 року скасовано заходи забезпечення позову та зустрічне забезпечення, які вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2019 року. Скасовано арешт, який накладений на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_2 . Скасовано заборону ОСОБА_2 вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , а також інші дії щодо зміни власника чи іншим способом відчуження даного майна та дії, які будь-яким чином порушують права позивача. Скасовано розмір зустрічного забезпечення, встановлений ОСОБА_1 у сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень та зобов`язання позивача сплатити вказану суму на депозитний рахунок суду у строк, що не перевищує десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову та зобов`язати позивача у вказаний строк надати до суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Протокольною ухвалою суду від 20 грудня 2019 року продовжено термін підготовчого провадження по справі.

Ухвалою суду від 02 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову повернуто заявнику.

03 червня 2020 року від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 03 червня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 03 червня 2020 року про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

14 серпня 2020 року від представника ОСОБА_1 адвоката Зюкіної А.Г. до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та встановлення заборони відчужувати майно.

Ухвалою суду від 18 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову від 14 серпня 2020 року задоволено частково. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_2 . Визначено позивачу ОСОБА_1 розмір зустрічного забезпечення у сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень та зобов`язано сплатити вказану суму на депозитний рахунок суду у строк, що не перевищує десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову та зобов`язано позивача у вказаний строк надати до суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення. У задоволені вимог заяви щодо заборони ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , відчужувати та/або вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 відмовлено.

16 вересня 2020 року від ОСОБА_2 в особі представника адвоката Бовкун В.І. надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2020 року клопотання ОСОБА_2 в особі представника адвоката Бовкун В.І. про скасування заходів забезпечення позову повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2020 року скасовано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2020 року, якою вжито заходи забезпечення позову. Скасовано арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_2 . Скасовано зустрічне забезпечення, яким визначено позивачу ОСОБА_1 розмір зустрічного забезпечення у сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень та зобов`язано сплатити вказану суму на депозитний рахунок суду у строк, що не перевищує десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову та зобов`язано позивача у вказаний строк надати до суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

02 лютого 2021 року від представника ОСОБА_1 адвоката Зюкіної А.Г. до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та встановлення заборони відчужувати майно.

Ухвалою суду від 04 лютого 2021 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Зюкіної А.Г. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та встановлення заборони відчуження залишено без розгляду, у зв`язку з визнання судом поданої повторно заяви про забезпечення позову, як зловживання процесуальними правами.

26 лютого 2021 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Фішер Ю.Є. до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та встановлення заборони відчужувати майно.

Розглянувши клопотання, вивчивши надані матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.ч.1, 2, п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 3 ст.13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому, положеннями ч.1 ст.44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Разом з цим, в порушення зазначених норм, позивач ОСОБА_1 звертався до суду з аналогічними заявами, а саме:

-15 жовтня 2019 року (ухвалою суду від 12 листопада 2019 року заяву задоволено). Ухвалою суду від 09 грудня 2019 року скасовано заходи забезпечення позову та зустрічне забезпечення, у зв`язку з відсутністю відомостей про виконання зустрічного забезпечення суду;

-03 червня 2020 року (ухвалою суду від 03 червня 2020 року у задоволенні клопотання відмовлено);

-14 серпня 2020 року (ухвалою суду від 18 серпня 2020 року заяву задоволено частково). Ухвалою суду від 22 жовтня 2020 року скасовано заходи забезпечення позову та зустрічне забезпечення, у зв`язку з відсутністю відомостей про виконання зустрічного забезпечення суду.

-02 лютого 2021 року (ухвалою суду від 04 лютого 2021 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Зюкіної А.Г. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та встановлення заборони відчуження залишено без розгляду, у зв`язку з визнання судом поданої заяви про забезпечення позову, як зловживання процесуальними правами).

З огляду на вищевикладене, звернення представника ОСОБА_1 адвоката Фішер Ю.Є. з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та встановлення заборони відчужувати майно від 26 лютого 2021 року є черговою аналогічною заявою, з вимогами, які суд вже розглядав.

При цьому, суд приймає до уваги, що двічі ухвалами суду було забезпечено позовні вимоги позивача та застосовано зустрічне забезпечення позову, яке позивачем не виконано. Заява подана представником позивача 26.02.2021 року є тотожною з заявою поданою представником позивача 14.08.2020 року, 02.02.2021 року, в ній не зазначено нових обставин та підстав забезпечення позову, не запропоновано зустрічне забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч.1 п.2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що процесуальна поведінка позивача свідчить про зловживання ним своїми процесуальними правами.

Частиною 3 ст.44 ЦПК України передбачено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Враховуючи визнання судом поданої заяви про забезпечення позову, як зловживання процесуальними правами, суд залишає без розгляду подану 26 лютого 2021 року заяву про забезпечення позову.

Разом цим, суд звертає увагу на наступне.

Частиною 4 ст. 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом

Згідно ст. 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст.144 ЦПК України, одним із заходів процесуального примусу є штраф.

Тож, суд попереджає позивача про наслідки зловживання процесуальними правами, які виражені у застосуванні заходів процесуального примусу.

Керуючись ст.ст. 44, 143, 144, 148 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Фішер Ю.Є. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та встановлення заборони відчуження залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд міста Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Чернявська Л.М.