Справа № 462/4907/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 лютого 2021 року м.Львів

Залізничний районний суд міста Львові в складі головуючого судді Румілової Н.М., при секретарі Шиманській Я.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 14.08.2020 р. звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що згідно із договором купівлі-продажу квартири від 27 квітня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1272 вона є власником квартири АДРЕСА_1 . На час укладення договору купівлі-продажу в спірній квартирі були зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були попередніми власниками. Відповідачі прописані у цій квартирі, вони в такій не проживають, оскільки виїхали на інше постійне місце проживання. Відповідачі в квартирі не проживають, не несуть жодних витрат по утриманню квартири та сплаті комунальних платежів. За весь цей час відповідачі ні разу не цікавились питаннями щодо оплати комунальних послуг, наявності заборгованості. Також, в квартирі відсутні і будь-які речі які б належали відповідачам. Просить суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування жилим приміщенням в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстрації за вказаною адресою.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року визначено здійснювати судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Встановлено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 03 грудня 2020 року призначено справу до розгляду з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином, причина неявки суду невідома, заперечень суду не надали, позивач не заперечувала проти винесення заочного рішення, у зв`язку з чим у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідачів, постановляючи заочне рішення. Відповідачі відзив на позовну заяву не надали, в зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд,дослідивши докази по справі та надавши їм оцінку в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном.

Судом встановлено, що згідно із договором купівлі-продажу квартири від 27 квітня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1272 позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Вказана квартира належала на праві приватної власності ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.06.2019 року, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юрчук І.А. та зареєстрований в реєстрі за № 997.

На час укладення договору купівлі-продажу в спірній квартирі були зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були попередніми власниками.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї, виданої Львівською міською радою Залізничної районної адміністрації відділу житлового господарства ЛКП «Сигнівка» від 06 серпня 2020 року за № 4652 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований 20.09.1996 р., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 25.09.2015 р., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована 06.07.2020 р. Квартира складається з двох кімнат, житловою площею 23,80 кв.м, загальною - 41,90 кв.м.

Як вбачається з Акта, складеного ЛКП «Сигнівка» від 05.08.2020 року, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані, згідно договору купівлі-продажу від 27.04.2020 року вони зобов`язувався звільнити квартиру, знятись з реєстрації та передати таку позивачу в термін до 30 червня 2020 року. На даний час відповідачі за вказаною адресою не проживають, про що і підтверджують сусіди.

Відтак зобов`язання згідно умов договору він виконав частково, а саме звільнив квартиру та передав її позивачу, а також передав ОСОБА_1 ключі, однак відповідачі не знялись з реєстрації.

Однак, незважаючи на те, що відповідачі прописані у цій квартирі, вони в такій не проживають, оскільки виїхали на інше постійне місце проживання відразу після продажу спірної квартири ще ОСОБА_4 .

З цього часу, відповідачі в квартирі не проживають, не несуть жодних витрат по утриманню квартири та сплаті комунальних платежів. За весь цей час відповідачі ні разу не цікавились питаннями щодо оплати комунальних послуг, наявності заборгованості.

Також, в квартирі відсутні і будь-які речі які б належали відповідачам.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97 -ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2,№4 , №7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на свій розсуд.

Згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, в разівідчуження власником свого майна.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливо лише на підставах, передбачених законодавством.

Ч.3 ст.167 Житлового кодексу України, передбачає, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Суд вважає, що реєстрація відповідачів на жилій площі, що належить позивачу по справі на праві власності, квартири АДРЕСА_1 , перешкоджає позивачу у реалізації права власності у повному обсязі. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спірній квартирі не проживають, за весь цей період по даний час жодного разу не з`являлися у такій, жодних обов`язків, що випливають з договору найму житлового приміщення не виконують, витрат по оплаті комунальних послуг не несуть, хоча залишаються бути зареєстрованими у такій, переїхали на інше постійне місце проживання до іншого житлового приміщення, а їх реєстрація порушує права власника. Тому відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід визнати такими, що втратили право користування спірною квартирою.Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки вимога про зняття з реєстрації не є належним способом захисту в розумінні ст. 16 ЦК України. Така вимога стосується виконання рішення суду про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. 2, 10, 12, 13, 263-265, 274, 280-282ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування жилою площею квартири АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення- протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто Залізничним районним судом м.Львова за письмовою заявою відповідача, що має бути подана протягом двадцяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення складений 01 березня 2021 року.

Суддя: Н.М.Румілова