ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6763/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Котвицький В.Л.

при секретарі: Яценко Ю.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07.06.2021 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання 21.10.2021 сторони не з`явились.

До суду 05.07.2021 від позивача надійшла заява про відмову від позову та повернення судового збору.

До суду 09.09.2021 від відповідача до суду надійшла заява про витрати на правову допомогу.

Суд, дослідивши матеріали справи та подані заяви, дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі (ч. 3 ст. 206 ЦПК України).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином заяви позивача про відмову від позову та повернення судового збору підлягає задоволенню.

Суд роз`яснює наслідки закриття провадження, згідно яких повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору (ч. 2 ст. 256 ЦПК України).

В частині стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу, слід зазначити наступне.

Ч. 5 ст. 142 ЦПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до частин 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 уклала з адвокатом Семенюком К.В. договір про надання правової допомоги №88-1/21 від 21.07.2021, відповідно до умов якого адвокат прийняв на себе зобов`язання надавати відповідачу правову допомогу, а відповідач зобов`язувалась сплатити адвоката гонорар за надання правової допомоги.

Крім того, між ОСОБА_1 та адвокатом Семенюком К.В. укладено додаткову угоду №1 від 03.09.2021 до вказаного договору, відповідно до якої сторони погодили розмір винагороди адвоката за надання правової допомоги у сумі 10 000 грн. Зокрема, в цій угоді сторони погодили вартість наданих послуг наступним чином: 1) ознайомлення з матеріалами судової справи - 1000 грн.; 2) проведення переговорів з юристами ПАТ "СК "Еталон" щодо досудового врегулювання спору - 1 000 грн.; 3) збір доказів та правовий аналіз матеріалів судової справи - 2 000 грн.; 4) консультування з перспектив захисту - 1000 грн.; 5) складення відзиву на позовну заяву - 3 000 грн.; 6) участь у судовому засіданні 22.07.2021 - 2 000 грн.

На підтвердження оплати гонорару до матеріалів справи надано два платіжні документи від 08.09.2021 на суму по 4590,00 грн., що разом становить суму 9980,00 грн.

До суду представник позивача надіслав заперечення на заяву представника відповідача про витрати на правову допомогу, в якій просив відмовити у її задоволенні. Свої заперечення мотивував тим, що жодних переговорів з ПрАТ "СК "Еталон" представник відповідача не проводив; послуги по збору доказів та правового аналізу матеріалів судової справи є сумнівними, оскільки після надіслання відзиву на позовну заяву жодних доказів до справи стороною відповідача не направлялися; послуга щодо складання відзиву не могла бути наданою представником відповідача, оскільки відзив був направлений 02.07.2021, а договір про надання правової допомоги був укладений 21.07.2021; заяву про відмову від позову представником позивача було направлено 02.07.2021 до початку першого судового засідання, яке було призначено на 22.07.2021.

Ознайомившись із заявою представника відповідача про витрати на правову допомогу та поданими на неї запереченням, суд прийшов до висновку про її часткове задоволення.

Суд не бере до уваги як необгрунтовані такі зазначені у додатковій угоді №1 від 03.09.2021 послуги: 1) ознайомлення з матеріалами судової справи 2) проведення переговорів з юристами ПАТ "СК "Еталон" щодо досудового врегулювання спору; 3) збір доказів та правовий аналіз матеріалів судової справи; 4) складення відзиву на позовну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, сторона відповідача жодного разу не знайомилася з матеріалами судової справи. Так само, крім відзиву, до суду не було подано жодного доказу або іншого процесуального документу, що ставить під сумнів надання такої послуги як збір доказів та правовий аналіз матеріалів судової справи.

Жодним доказом не доведено факт проведення представником відповідача переговорів з юристами ПАТ "СК "Еталон" щодо досудового врегулювання спору, що також повністю заперечується представником позивача.

Сумнівним виглядає і складення представником відповідача відзиву на позовну заяву з огляду на те, що вона датована 02.07.2021 і підписана безпосередньо відповідачем, а договір про надання правової допомоги №88-1/21 між відповідачем та адвокатом Семенюком К.В. був укладений 21.07.2021, що фізично унеможливлює надання правових послуг останнім до набрання зазначеним договором сили.

Водночас суд вважає обгрунтованими надані представником відповідача послуги щодо консультування з перспектив захисту та участь у судовому засіданні 22.07.2021.

Заперечення представника позивача про те, що заяву про відмову від позову було ним направлено 02.07.2021 до початку першого судового засідання, яке було призначено на 22.07.2021, як на можливу підставу неявки ознайомленого з цією заявою представника відповідача до судового засідання, суд відхиляє, оскільки в справі відсутні докази того, що заява про відмову від позову була надіслана належним чином відповідачу. А отже, у суду відсутні підстави вважати, що до судового засідання 22.07.2021 сторона відповідача була проінформованою про відмову позивача від позову.

Таким чином, враховуючи вимоги ст.141 та ч. 5 ст. 142 ЦПК України, суд вважає вимоги заяви представника відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу частково обгрунтованими, у зв`язку з чим задовольняє її в частині стягнення з позивача витрат на правову допомогу в сумі 3 000 грн., а саме: консультування з перспектив захисту - 1000 грн. та участь у судовому засіданні - 2 000 грн.

З огляду на викладене, керуючись ст. 133, 137, 141, 142, 206, 255, 256, 259-261, 353, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" про відмову від позову задовольнити.

Провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - закрити у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Повернути Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Еталон" (місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-Б, під`їзд 2, ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого 08.02.2021 згідно платіжного доручення №4483, а саме 1135,00 грн.

Заяву ОСОБА_1 про витрати на правову допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-Б, під`їзд 2, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в якості відшкодування витрат на правову допомогу 3 000,00 (три тисячі) гривен.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: В.Л. Котвицький