Ухвала

01 березня 2021 року

м. Київ

справа № 357/12299/19

провадження № 61-2929ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Коротенка Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського національного аграрного університету про скасування протоколу № 2 засідання кафедри технології кормів, кормових добавок і годівлі тварин, стягнення невиплаченої заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконним та скасувати протокол № 2 засідання кафедри технології кормів, кормових добавок і годівлі тварин від 18 вересня 2019 року;

визнати для нього навчальне навантаження в розмірі 540 годин (0,9 ставки) відповідно до протоколу № 1 засідання кафедри технології кормів, кормових добавок і годівлі тварин від 05 вересня 2019 року;

стягнути з відповідача на його користь невиплачену частину заробітної плати з 18 вересня 2019 року по час вирішення спору по суті, у зв`язку з порушенням прав прийнятим протоколом № 2 засідання кафедри технології кормів, кормових добавок і годівлі тварин від 18 вересня 2019 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовано тим, що з 28 серпня 2017 року наказом Білоцерківського національного аграрного університету від 23 серпня 2017 року № 216/ОС його було переведено на посаду професора кафедри технології кормів, кормових добавок і годівлі тварин. Між ним та відповідачем було укладено контракт № 175/17 на строк з 28 серпня 2017 року до 09 грудня 2020 року. Претензій з боку Білоцерківського національного аграрного університету щодо невиконання ним умов контракту № 175/17 не надходило. 05 вересня 2019 року відбулось засідання кафедри технології кормів, кормових добавок і годівлі тварин на якому були розглянуті питання розподілу навчального навантаження на 2019-2020 навчальний рік. В результаті його навантаження серед 7 чоловік виявилось найменшим та склало 540 годин (0,9 ставки). Даний розподіл обурив позивача, адже він вважав його не справедливим. Відповідно до Положення про кафедру засідання кафедри проводиться під керівництвом завідувача та за участю викладацького складу, а лаборант ОСОБА_2 , яка брала участь у засіданні, до викладацького складу кафедри не відноситься. Як наслідок пережитого стресу він 17 вересня 2019 року потрапив до лікарні та того ж дня повідомив керівництво про свою відсутність у зв`язку з лікуванням. Таким чином, 18 вересня 2019 року без його участі відбулось засідання кафедри технології кормів, кормових добавок і годівлі тварин на якому було уточнено розподілення навчального навантаження на 2019-2020 навчальний рік і в результаті чого його навантаження серед 8 чоловік виявилось найменшим та склало 0,1 ставки. Декан факультету ОСОБА_3 особисто повідомив його, що навантаження в розмірі 0,1 ставки доктору сільськогосподарських наук, професору ОСОБА_1 , передбачається в зв`язку з тим, що останній не виконав вимоги, які не передбачені контрактом. Відповідно до п. 1.4 Положення про кафедру, затвердженого ректором Білоцерківського національного аграрного університету 14 лютого 2011 року обговорення виконання річних планів і інших питань діяльності проводиться на засіданнях кафедри під керівництвом завідувача за участю викладацького складу. Тобто, посадова особа декан факультету ОСОБА_3 порушив даний пункт положення, таким чином перевищив свої повноваження. Особою, яка з`явилась та претендує на участь в розподілі навантаження є дружина завідуючого кафедрою ОСОБА_4 - доцент ОСОБА_5 . Відповідно до п. 1.3 та п. 4.1 Положення про кафедру, затвердженого ректором Білоцерківського національного аграрного університету 14 лютого 2011 року керівництво кафедрою здійснює завідувач кафедри. Згідно з п. 25 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Білоцерківського національного аграрного університету, затверджених конференцією трудового колективу Білоцерківського національного аграрного університету протоколом № 1 від 07 лютого 2008 року облік виходу на роботу науково-педагогічних та інших працівників університету контролюють керівники підрозділів, завідуючі кафедр. Таким чином, у завідуючого кафедрою ОСОБА_4 виник конфлікт інтересів при розподілі навантаження серед підлеглих працівників. 01 жовтня 2019 року після виходу на роботу з лікарняного він дізнався про засідання кафедри технології кормів, кормових добавок і годівлі тварин від 18 вересня 2019 року, на якому не були присутніми він, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , тому згідно з п. 4.7 Положення про кафедру, затвердженого ректором Білоцерківського національного аграрного університету 14 лютого 2011 року засідання кафедри повноважне приймати рішення за умови присутності не менше ніж 2/3 основних її працівників. Зважаючи на те, що в рішенні зазначено 8 чоловік 2/3 це більше 5 чоловік. Вважає, що на засіданні кафедри не було достатньої кількості працівників для голосування та прийняття рішення та й навчальне навантаження визначається не кафедрою, а навчальною частиною. Не погоджуючись з рішенням кафедри, 08 жовтня 2019 року він звернувся із заявою до Комісії з трудових спорів університету та 17 жовтня 2019 року відбулось засідання комісії, рішення якої він отримав 22 жовтня 2019 року. В рішенні Комісії з трудових спорів Білоцерківського національного аграрного університету не зазначено склад комісії, наказ чи інший документ, відповідно до якого затверджувався її голова, секретар та інші. Вважає дії керівництва Білоцерківського національного аграрного університету незаконними, а тому позивач просив позов задовольнити.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області рішенням від 23 вересня 2020 року позов задовольнив частково. Скасував протокол № 2 засідання кафедри технології кормів, кормових добавок і годівлі тварин від 18 вересня 2019 року. В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Київський апеляційний суд постановою від 20 січня 2021 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2020 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.

23 лютого 2021 року ОСОБА_1 подав засобами поштового звязку касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 20 січня 2021 року (повний текст якої складено 25 січня 2021 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у цій справі серед інших вимог є стягнення невиплаченої заробітної плати в розмірі 99 337,76 грн (яка визначена ОСОБА_7 в касаційній скарзі), що станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 270 000 грн).

Тобто в указаній частині справа № 357/12299/19 є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.

Також предметом позову в цій справі є вимоги про скасування протоколу № 2 засідання кафедри технології кормів, кормових добавок і годівлі тварин.

Зазначена справа в цій частині вимог є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких оскаржуване судове рішення у справі підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Київського апеляційного суду від 20 січня 2021 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського національного аграрного університету про скасування протоколу № 2 засідання кафедри технології кормів, кормових добавок і годівлі тварин, стягнення невиплаченої заробітної плати.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

В. С. Жданова

Є. В. Коротенко