Справа №705/337/21
2/705/1196/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 березня 2021 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:
головуючого судді Піньковського Р.В.
секретаря судового засідання Безвенюк Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про те, що 28 січня 2006 року позивач ОСОБА_1 та відповідач по справі ОСОБА_2 уклали шлюб, від якого вони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 24 грудня 2013 року. Син після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачем по справі.
Утримання батьками своїх дітей до повноліття є їх конституційним обов`язком, але відповідач добровільно не приймав участі у вихованні та матеріальному утриманні сина, тому згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2007 року відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 лютого 2007 року і до досягнення дитиною повноліття.
Починаючи з травня 2007 року по листопад 2020 року відповідач проводив певну сплату нарахованих аліментів, хоча син відповідача має право на належне утримання та виконання.
Однак, внаслідок безвідповідального ставлення до батьківського обов`язку, байдужості до забезпечення достатнього рівня життя сина, нехтування Закону України, ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання сина позивачу не надавав, а рішення суду виконував не регулярно, порушуючи періодичність сплати аліментів.
Внаслідок цього, з його боку постійно існувала недоплата суми аліментів, яка призвела до утворення за період з 01.03.2017 року по 01.11.2020 року заборгованості по виплаті аліментів. Періодично сукупний розмір заборгованості складав в сумі за 2017 рік 4020,00 грн.; за 2018 рік 2224,75 грн., а всього станом на 01.01.2019 року 5789,75 грн., а на 01.01.2020 року 4772,23 грн. Що підтверджується відповідним розрахунком державного виконавця Уманського міського відділу ДВС ЦМУ МЮ (м.Києв) від 19.11.2020р.
Розрахунок та розмір заборгованості за аліментами, визначений державним виконавцем, відповідачем ОСОБА_2 в судовому порядку не оскаржувався.
З часу виникнення заборгованості зі сплати аліментів у відповідача не було жодних перешкод для своєчасного погашення боргу. Вказана заборгованість по аліментам виникла з його вини, так як відповідач достовірно знаючи про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів, про розмір аліментів, що підлягає сплаті, про період стягнення з нього аліментів, не виконує покладений на нього обов`язок по сплаті аліментів, а погашення сукупної заборгованості відбувалося лише після того, як позивач подавала до Уманського міського відділу державної виконавчої служби заяви про проведення розрахунку заборгованості. Відповідач станом заборгованості не цікавився, що й призвело до росту боргу та стало підставою цього звернення до суду.
У відповідності до вимог чинного законодавства у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованості, яка тягне відповідальність у виді неустойки.
Позивачем було проведено розрахунок неустойки і визначено, що за період з березня 2017 року по листопад 2020 року пеня складає 8623,49 грн.
Платник аліментів, відповідач по справі, є особою працездатною, працевлаштований, оскільки доказів протилежного немає, тому підстав для звільнення його від сплати неустойки за аліментними платежами не вбачається.
Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 8623,49 грн.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та факти, викладені у позові. Пояснила, що відповідач згідно рішення суду має сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх спільного сина, але такі суми сплачував нерегулярно, тому постійно виникала заборгованість. Вважає, що відповідач має працездатний вік, працевлаштований, йому було відомо про наявність рішення та строки його виконання, тому просить суд позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, про причини неявки суд не повідомляв, відзиву або будь-яких заяв щодо розгляду справи у його відсутність, на адресу суду не надходило.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши думку представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення.
Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ст. 12 ЦПК України).
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Судом достовірно встановлено про те, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: батьком відповідач по справі ОСОБА_2 , матір`ю позивач по справі ОСОБА_1 . Актовий запис № 556.
Згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2007 року, з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з 20 лютого 2007 року і до досягнення сином повноліття.
Згідно до ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, який видано головним державним виконавцем Уманського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19.11.2020 року, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-475 від 12.03.2007 року, виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.02.2007 року і до досягнення дитиною повноліття, станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 заборгованості немає. Разом з тим, починаючи з березня 2017 року відповідач сплачував такі кошти із значною затримкою, при цьому у кожному місяці виникала заборгованість по сплаті аліментів.
Відповідно до ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року №572/1762/15-ц викладено правову позицію щодо порядку проведення розрахунку неустойки (пені), яка стягується на підставі ст. 196 СК України. Зокрема, зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.
Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними.
З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилося стягнення аліментів.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.
Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.
При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.
З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).
Така правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України по справі №6-94цс15 від 01.07.2015 року.
Судом встановлено, що відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку неустойки за прострочення сплати відповідачем аліментів визначено, що за період з березня 2017 року по листопад 2020 року пеня складає 8623,49 грн.
Суд перевіривши розрахунок пені за несплату аліментів, поданий позивачем, приймає його до уваги в межах заявлених вимог позивачем, оскільки він відповідає вимогам чинного законодавства.
Враховуючи, що відповідачем доказів відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів не надано, суд вважає, що позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача належить пеня за прострочення сплати аліментів на утримання сина в сумі 8623,49 грн.
На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 141, 211, 247, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, ст.ст. 180, 196 СК України, ст. 549 ЦК України, суд
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт НОМЕР_2 від 06.09.2000р.; АДРЕСА_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 8623 (вісім тисяч шістсот двадцять три) гривні 49 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: Р. В. Піньковський