ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року м. Херсон

справа № 663/3204/20

провадження № 22-ц/819/170/21

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Кузнєцової О.А.,
суддів:Радченка С.В.,
Семиженка Г.В.,
секретарПлохотніченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , на рішення Скадовського районного суду Херсонської області у складі судді Шульги К.М. від 24 листопада 2020 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утриманння дитини,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що з 24 вересня 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 . В період шлюбу у них народилася дитина донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та знаходяться на її вихованні і утриманні. На теперішній час шлюб між ними не розірвано, але фактично вони разом не проживають, не ведуть сумісного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має постійний заробіток, працює, надаючи послуги населенню по встановленню обладнання для супутникового телебачення, і за своїм станом здоров`я може надавати таку допомогу. На підставі наведеного, ОСОБА_3 просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачка змінила вимоги та просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у ролзмірі 5 000,00 грн. При цьому позивач зазначала, що у зв`язку з карантиними обмеженнями в країні у неї виникла необхідність у зверненні до послуг няні, оскільки донька є малолітньою, а вона працює. Послуги няні є платними. Крім того, вводиться дистанційне навчання, що також потребує додаткових витрат.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 24 листопада 2020 року позов задоволено частково. Вирішено: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 07 жовтня 2020 року, до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним дослідженням всіх фактичних обставин справи, просить рішення суду змінити, зменшивши суму стягнутих з ОСОБА_2 аліментів з 3 000,00 грн. до 1 500,00 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін. Зокрема апелянтом зазначено, що судом першої інстанції не взято до уваги рівень доходу позивачки, яка є працездатною особою, працевлаштована та отримує стабільну регулярну заробітну плату. Натомість він не має постійного працевлаштування та на даний час орендує приміщення для свого проживання. Крім того, карантині обмеження стосуються не тільки позивачки, а і його, оскільки він дійсно отримує певні заробітки на послугах, але у зв`язку із введенням карантину в країні, він майже їх не виконує. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження наявності у нього можливості сплачувати аліменті в сумі 5 000,00 грн. Також не надано доказів щодо здійснення витрат на послуги няні для дитини.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення, просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, учасників справи та процесу, які з`явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільним процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з передбаченого законом обов`язку відповідача утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, з урахуванням обставин, передбачених ст.ст.182, 185 СК України. При цьому судом першої інстанції враховано матеріальний стан сторін, відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я, а також взято до уваги аргументи позивачки щодо впливу карантинних обмежень на життя, потребу у додаткових зусиллях для його підлаштування до нових правил життя, в тому числі щодо дистанційного навчання дітей.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

З матеріалів справи вбачається і встановлено судом, що з 24 вересня 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.8). На час звернення до суду з позовом шлюб між сторонами не розірвано.

Сторони по справі є батьками малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

На теперішній час сторони проживають окремо, дитина мешкає разом з матір`ю і перебуває на її вихованні та утриманні. Зазначені факти сторонами не заперечуються.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку ( доходу) платника аліментів.

За приписами ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Дослідивши обставини справи та встановивши, що дитина сторін по справі проживає разом з матір`ю, відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_4 , відповідно зобов`язаний утримувати та матеріально забезпечувати свою дитину, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

В частині визначення розміру аліментів, суд першої інстанції, визначаючи розмір стягнення, послався на матеріальну спроможність ОСОБА_2 сплачувати аліменти у сумі 3 000,00 грн на місяць.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що він має недостатній рівень доходу для сплати аліментів у визначеному судом розмірі. Крім того, він не є офіційно працевлаштованим, а лише отримує нерегулярні певні доходи, а також несе додаткові щомісячні витрати на оренду житла для проживання. Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не заперечував того, що він офіційно не працевлаштований, але отримує певний дохід за надання послуг населенню по встановленню супутникового обладнання.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Конвенція про права дитини від 20.11.1989, ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, яка є першим і основним міжнародно-правовим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959.

Згідно з визначеними Декларацією принципами, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом.

Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання, насамперед таку відповідальність несуть її батьки.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатною особою. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що у відповідача є інші діти, а також не надано доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні особи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що визначена судом першої інстанції сума аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, є цілком розумною і справедливою та такою, що забезпечуватиме гармонійний та фізичний розвиток неповнолітньої дитини.

Відсутність постійного заробітку не звільняє ОСОБА_2 , як батька, від виконання свого обов`язку щодо утримання дітини.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що він періодично добровільно здійснює витрати на дитину, під час дистанційного навчання придбав для доньки планшет, не є тими обставинами, що враховується при визначенні розміру аліментів ( ст. 182 Сімейного кодексу України).

Надання апелянтом доказів на підтвердження того, що він має недостатній рівень доходу для сплати аліментів у визначеному судом розмірі, оскільки не є офіційно працевлаштованим, а лише отримує нерегулярні певні доходи, а також несе додаткові щомісячні витрати на оренду житла для проживання (а.с.59, 60-62, 63), колегія суддів вважає безпідставними, оскільки те, що відповідач, будучи молодою, працездатною особою не працює, не може визнаватися як неспроможність матеріально утримувати малолітню дитину, яка потребує такої допомоги.

Посилання апелянта на ту обставину, що він перебуває на обліку в Скадовській районній філії Херсонського обласного центру зайнятості з метою пошуку роботи з 01 грудня 2020 року (а.с.64), колегією суддів не може прийматися до уваги, оскільки на час звернення до суду з даним позовом (жовтень 2020 року) він ще не перебував на зазначеному обліку.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачкою не доведено підстав для стягнення з нього аліментів у заявленому в позовній заяві розмірі, а також жодним чином необгрунтовано визначений судом розмір аліментів у сумі 3 000,00 грн., колегія суддів також вважає безпідставними.

Так, загальновідомою є та обставина, що економіко-фінансова обстановка у державі є нестабільною, та такою де постійно має місце підвищення вартості життя. Хоч держава і визначила мінімально прожитковий мінімум, але такий за високих цін на товари споживання є далеко недостатнім для дитини відповідного віку. За цих обставин, колегія суддів вважає, що витрати позивачки на утримання дітини є вищими ніж вона їх може забезпечити (харчування, забезпечення одягом, житлом, лікуванням, забезпечення розумового, духовного, морального і соціального розвитку). А звідси, дані обставини не підлягають доказуванню, так як вони є природними потребами.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384,390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 24 листопада 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту судового рішення 02 березня 2021 року.

Головуючий О.А.Кузнєцова

Судді: С.В.Радченко

Г.В.Семиженко