Справа № 234/7995/21
Провадження № 2/234/3210/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі: головуючого судді Сухоручко Ю.О.,

при секретарі Служалюк В.Ю.,

справа № 234/7995/21, провадження № 2/234/3210/21

розглянувши в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 )

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (юридична адреса: 01010, м. Київ, площа Арсенальна, буд. 1- б)

про захист прав споживачів, визнання договору позики недійсним-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивачка звернулася з вказаним позовом до суду, в якому просить визнати недійсним договір позики № 1692658 від 29.03.2021 року, що був укладений між нею та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 29.03.2021 року між нею та TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено договір № 1692658, відповідно до якого мною було отримано кредит у розмірі 6000 грн., вважає Договір № 1692658 від 29.03.2021 року укладений між нею та TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» недійсним, зважаючи на наступне: 29.03.2021 року між нею та відповідачем укладено Договір займу № 1692658, вважає, що при укладанні вищевказаного кредитного договору порушені її права як споживача згідно з нормами Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про захист персональних даних» зокрема: їй як споживачу, не була надана інформація, яка стосується суті наданих відповідачем фінансових послуг передбачена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», отже відсутнє будь-яке письмове твердження про її ознайомлення з усіма умовами кредитного договору. Також в порушення вимог ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» працівники TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» при видачі кредитних коштів не ознайомлюють позичальника з умовами кредитування та всіма ризиками. Не існує будь - якого окремого документу, де, викладена інформація передбачена вищезазначеними законами, на якому б стояв мій підпис про ознайомлення з такою інформацією. Таким чином, кредитор не надав їй повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації, про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту;

- відповідачем також був порушений п. 5 ч. З ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», яке полягає в тому, що позивач вважає несправедливими умови кредитного договору, зокрема згідно додатку до Кредитного Договору зазначена реальна річна процентна ставка за кредитом від суми кредиту. Поряд з цим згідно Договором при порушенні Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором, в тому числі у разі прострочення встановленого у цьому Договорі строку повернення кредиту та сплати процентів за користування ним. Позичальник на вимогу кредитодавця сплачує на його користь пеню у розмірі 3.0% (три цілих нуль десятих процентів) від простроченої в оплаті суми за кожен день такого прострочення, тобто сума компенсації становить майже 100%, що відповідно до ч. 5 п. З ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою, та є всі підстави для визнання п.4.3 Кредитного договору недійсним;

- вважає, що Кредитним договором порушено норми ч.1 ст. 61 Конституції України, щодо подвійної відповідальності за невиконання зобов`язання, а саме, як передбачено умовами Кредитного договору у разі порушення Позичальником виконання зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за ним Договором, він зобов`язується сплатити на користь Фінансової Установи пеню у розмірі 3 % (три проценти) від залишку суми кредиту за кожен день прострочення повернення кредиту, починаючи з першого дня порушення Позичальником умов Договору до моменту повного погашення Заборгованості за кредитом. Поряд з цим, відповідно до Кредитного договору у разі порушення виконання зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або сплати процентів за цим Договором та у разі, якщо встановлена процентна ставка за користування кредитом. Тобто фактично, відповідно до умов договору за одне правопорушення, а саме: порушення ним виконання зобов`язань, щодо погашення суми кредиту та/або сплати процентів, він повинен сплачувати пеню двічі.

- наявні порушення норм, встановлених абз. 5,11 п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», адже відповідач не повідомляв мені про умови та строки обробки його персональних даних, оскільки з аналізу умов кредитного договору вбачається, що надана мною згода на обробку персональних даних позивача є безстроковою та безвідкличною.

З огляду на вищезазначене, вважає, що кредитний договір № 1692658 від 29.03.2021 року слід визнати недійсним.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, проте надала заяву, відповідно до якої, просила справу слухати у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд розглянути справу за відсутності представника відповідача, у задоволенні позову відмовити з підстав зазначених у відзиві.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 18.06.2021 року провадження по справі було відкрито в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 02.08.2021 року закрито підготовче судове засідання по справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що договір позики було укладено згідно з ч.2. ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст. 12 Закону «Про електронну комерцію». Підписанням оферти від 29.03.2021 одноразовим ідентифікатором позивач засвідчив, що погоджується з усіма умовами оферти та підтвердив, що вивчив умови договору та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на веб-сайті товариства https://mycredit.ua/ru/, а їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов позики та, в подальшому, прийняв надані відповідачем грошові кошти. В договорі зазначено про всі суттєві умови надання позики, в тому числі, сума позики - 6 000,00 грн., строк, на який надається позика - 64 дні, 1-й платіж 13.04.2021 року, 2-й платіж 29.04.2021 року, 3-й платіж 15.05.2021 року, 4- платіж - повернення позики (останній день) - 31.05.2021 року, знижена процента ставка - 1,38%, базова процентна ставка у день - 1,60%, процентна ставка за кожний день прострочення в день - 2,70% і жодних змін до договору не вносилось. Відповідач надав позивачу всю необхідну інформацію стосовно умов позики та загальних витрат за споживчим кредитом, а отже виконав всі вимоги для надання споживчого кредиту у відповідності до Закону України «Про споживче кредитування». Жодних додаткових витрат, які пов`язані із отриманням, обслуговуванням та поверненням позики, відповідачем відносно позивача не нараховувалось та не застосовувалось. Крім того, відповідач зазначає, що договором позики не передбачено стягнення неустойки (штрафу, пені) за невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань, тому твердження позивача про нарахування відповідачем непропорційно великої суми компенсації за невиконання зобов`язань не відповідає дійсності. Нараховані позивачу проценти за користування позикою за своєю правовою природою не є компенсацією, розмір процентів було узгоджено сторонами у договорі, тому твердження позивача про їх неправомірне нарахування є безпідставними. З огляду на зазначене, відповідач вважає позовну заяву безпідставною, наведені в ній обставини такими, що не відповідають дійсності, а сам факт звернення позивача до суду - спробою уникнути виконання своїх зобов`язань за договором.

РОЗГЛЯНУВШИ МАТЕРІАЛИ ЦИВІЛЬНОЇ СПРАВИ, СУД ВСТАНОВИВ:

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №1692658 від 29.03.2021 року, відповідно до умов якого відповідач, 64 дні 64 дні, 1-й платіж 13.04.2021 року, 2-й платіж 29.04.2021 року, 3-й платіж 15.05.2021 року, 4- платіж - повернення позики (останній день) - 31.05.2021 року, знижена процента ставка - 1,38%, базова процентна ставка у день - 1,60%, процентна ставка за кожний день прострочення в день - 2,70%; орієнтована загальна вартість позики - 10271,32 грн. (а.с. 40-42)

За приписами пункту 5 договору, він укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим (ідентифікатором). Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Як вбачається з копії спірного договору, при його підписанні позичальник використав електронний підпис одноразовим ідентифікатором adGBa973xo, позикодавець - AbP1CoS37m.

Пунктом 1, 2 договору визначено, що позика надана у день підписання договору (29.03.2021 року) шляхом перерахування на банківський картковий рахунок позичальнику та передбачено спосіб та порядок внесення позичальником платежів за договором (через особистий кабінет на сайті MyCredit або через термінали самообслуговування).

Згідно з пунктом 4.1 договору, позичальник ознайомився на сайті відповідача з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачені ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Пунктом 6 сторони підтвердили, що договір укладений в результаті зваженого рішення сторін, на взаємовигідних умовах, на принципах ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, згідно з якими сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахування вимог розумності та справедливості.

Суд вбачає, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, що разом складають єдиний договір, та визначають усі істотні умови надання позики. Уклавши договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього договору та Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, текст яких розміщено на сайті позикодавця за посиланням https://mycredit.ua/ru/documents-license/, що зазначено у пункті 4.2. договору. Отже, Правила є у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою Позикодавця до укладення договору.

Відповідач є фінансовою установою, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії ІК № 146 від 20.10.2015 року та має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг від 19.11.2015 року, яка є безстроковою та оформлена в бездокументарній формі на офіційному сайті НБУ за посиланням https://kis.bank.gov.ua.

До відносин за договором позики застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України.

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позивачка, звертаючись до суду із вимогами про визнання укладеного договору недійсним, свої вимоги обґрунтовує тим, що не було дотримано письмової форми його укладення та не підписано сторонами, відповідачем не було надано позивачу необхідної інформації про умови надання позики, ціни та сукупної вартості позики.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Так, стаття 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 Цивільного кодексу України)

Відповідно до положень ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої, третьої ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинено у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчинені правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразок відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Як вбачається з договору позики 1692658 від 29.03.2021 року, позивачкою було підписано (акцептовано) оферту, чим засвідчено вивчення умов оферти, повну та безумовну згоду з цими умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису договору. Підписанням оферти одноразовим ідентифікатором позивач засвідчив, що погоджується з усіма без виключення умовами оферти. При укладанні договору позивач мав обсяг цивільної дієздатності та його волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі. Позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов позики та прийняв надані відповідачем грошові кошти, що не заперечується самою позивачкою та не спростовується матеріалами справи.

Отже, договір позики укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Договір було укладено згідно з частиною другою ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в порядку, передбаченому Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до вищезазначеного порядку, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Договір підписувався з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої ст. 3 цього Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор для укладення договору надсилається засобами зв`язку, зазначеними заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі.

Згідно з Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», отримання коштів у позику можливе шляхом подання заявки в особистому кабінеті на веб-сайті товариства за умовами, які позичальник вважає зручними для себе, та підтверджує умови отримання кредиту шляхом натискання кнопки «Погоджуюсь», після чого формується одноразовий ідентифікатор, який використовується для підтвердження підписання договору. Договір містить персональні дані позичальника, зокрема його ПІБ, номер картки платника податків, контактний номер телефону. Без використання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету договір між позичальником та товариством неможливий.

За таких обставин укладення договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, який в свою чергу вчинив певну сукупність дій, спрямованих на отримання позики за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи.

Оцінивши спірний договір, суд зазначає, що договір позики 1692658 від 29.03.2021 року укладено від імені ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уповноваженою на те особою - директором Білана В.І., що діяв на підставі статуту. Правочин вчинений у передбаченій чинним законодавством письмовій формі. Зміст правочину не суперечить нормам чинного на момент укладення договору законодавства та містить всі істотні умови, передбачені законом для такого виду договорів, які були погоджені сторонами, про що свідчить підписання договору та його подальше виконання. Отже, матеріалами справи підтверджено, що волевиявлення сторін договору на його укладення було вільним та відповідало їх внутрішній волі.

Крім того, ст. ст. 18, 19 Закону України class=rvts11>171;Про захист прав споживачів» визначено додаткові підстави визнання договору (чи його умов) недійсним.

Так, за приписами ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими (ч. 1). Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (ч. 2). Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (п. 5 ч. 3). Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. (ч. 5).

За приписами ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика забороняється, зокрема, у формі будь-якої діяльності (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Для кваліфікації умов договору, як «несправедливі» необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності, закріплений законодавцем у пункті 6 частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України та частині третій ст. 509 Цивільного кодексу України; умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві.

Варто зауважити, що принцип добросовісності є одним із засобів обмеження принципу свободи договору сторін, способом утримання сторін від зловживання своїми правами при виконанні договору. Зміст цього принципу полягає в тому, що умови правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту.

Позивач стверджує, що вимога відповідача про нарахування та сплату неустойки є завищеною та не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1, ч. 2, ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності і є надмірним тягарем для споживача.

Також, позивач зазначає, що відповідач вдався до нечесної підприємницької практики, ввівши позивача в оману з приводу відсоткової ставки за позикою та не повідомивши про непомірно велику відсоткову ставку у випадку порушення зобов`язання, а також не надавши інформацію про інші істотні умови договору.

Суд зауважує, що ні спірним договором, ні Правилами надання грошових коштів у позику не передбачено нарахування та стягнення з позичальника неустойки у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Пунктом 2 Договору встановлена підвищена ставка процентів за користування позикою, повернення якої прострочено, у розмірі 2,7 % від суми позики за кожен день прострочення повернення, що не становить понад 50 % суми позики.

Тобто положення договору, яким передбачена підвищена процентна ставка за період користування позикою понад узгоджений сторонами строк, само по собі не є несправедливою умовою, адже відсоткова ставка була відома позивачеві до моменту укладення договору та при належному виконанні договірних умов проценти за прострочену позику не нараховуються.

Твердження позивачки про те, що на момент укладення договору їй не було повідомлено всю необхідну інформацію про умови договору, зокрема про підвищену проценту ставку у разі неналежного виконання договору позики, суд розцінює критично, оскільки дані доводи спростовуються договором позики, у якому чітко викладені умови надання коштів, а саме: тип та спосіб надання позики, розмір позики, строк та плата за користування позикою, тип процентної ставки, ціна та сукупна вартість позики, порядок розрахунків за договором, наслідки прострочення виконання зобов`язань, а також інформація стосовно позикодавця, зокрема: повне найменування, номер свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, повне ім`я уповноваженої особи, банківські реквізити, код ЄДРПОУ. Крім того, підписанням договору позичальник засвідчив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачені ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п. 4.1. договору).

Аналізуючи умови оспорюваного договору та встановлені обставини, суд дійшов до висновку про відсутність в ньому несправедливих умов чи його здійснення відповідачем з використанням нечесної підприємницької практики, а твердження позивачки з даного приводу судом розцінюються як небажання виконувати взяті на себе договірні зобов`язання та спосіб захисту власних інтересів.

Згідно 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у частині першій, другій ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частинами першою, шостою ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про необґрунтованість позову щодо визнання недійсним договору позики, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Керуючись ст.ст. 4,12, 81, 141, 229, 263-265, 268, 289, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про захист прав споживачів, визнання договору позики недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Донецькій апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було врученим у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 )

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (юридична адреса: 01010, м. Київ, площа Арсенальна, буд. 1- б)

Суддя Краматорського міського

суду Донецької області Ю.О. Сухоручко