Ухвала

23 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 757/15814/19-ц

провадження № 61-16555ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І. вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду

від 29 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа - Головне Управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання дій протиправними та стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва

від 31 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду

від 29 вересня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерне товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк»), третя особа: Головне Управління Пенсійного фонду України у Харківській області, про визнання протиправною та нечинною транзакції, стягнення коштів.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відмовлено.

Додатковим рішенням Печерського районного суду мста Києва від 08 липня

2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення пені та відшкодування майнової шкоди, відповідно до заяви про збільшення заявлених позовних вимог від 13 червня 2020 року, відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року та додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 липня 2021 року, залишено в силі.

У жовтні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та нечинною транзакції від 27 грудня 2017 року щодо безспірного списання відповідачем коштів у сумі 158 665,15 грн з його карткового рахунку.

20 жовтня 2021 року, до Верховного Суду надійшли доповнення до касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва

від 31 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду

від 29 вересня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали цивільної справи № 757/15814/19-ц з місцевого суду.

У листопаді 2021 року до Верховного Суду вдруге надійшли доповнення до касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва

від 31 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду

від 29 вересня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 17 листопада 2021 року доповнення до касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва

від 31 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду

від 29 вересня 2021 року, повернуто заявнику.

У грудні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року, додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 липня

2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ураховуючи, що ухвалою Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та нечинною транзакції від 27 грудня 2017 року щодо безспірного списання АТ «Ощадбанк» коштів у сумі 158 665,15 грн з його карткового рахунку, в цій частині касаційна скарга заявника підлягає залишенню без розгляду, оскільки чинним ЦПК України не передбачена можливість подання однією особою декількох касаційних скарг на одне й те ж саме судове рішення.

Касаційна скарга ОСОБА_1 на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду

від 29 вересня 2021 року не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження оскільки вона подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження мотивоване тим, що ухвалою Верховного Суду від 27 жовтня

2021 року заявнику надано право на касаційне оскарження, про що йому стало відомо 04 листопада 2021 року, після оприлюднення зазначеної ухвали Верховного Суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Перевіряючи наведені заявником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, Верховний Суд виходить з такого.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За змістом пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції.

Аналіз наведених процесуальних норм дає підстави для висновку, що право на касаційне оскарження судових рішень ОСОБА_1 надано Конституцією України та процесуальним законом, а не ухвалою Верховного Суду від 27 жовтня

2021 року.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ураховуючи, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду складено 01 жовтня 2021 року, а тому останнім днем на її касаційне оскарження, з урахуванням вихідних днів, було 01 листопада 2021 року, тоді як касаційна скарги, подана 02 грудня 2021 року.

Наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження додаткового рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 липня

2021 року не можна вважати поважними, оскільки він був присутнім у судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року, а отже йому достовірно було відомо про відмову у задоволенні апеляційного скарги на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 08липня 2021 року. Діючи на власний розсуд, він оскаржив у касаційному порядку лише рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та нечинною транзакції

від 27 грудня 2017 року щодо безспірного списання АТ «Ощадбанк» коштів у сумі 158 665,15 грн з його карткового рахунку, подавши касаційну скаргу на зазначені судові рішення 09 жовтня 2021 року.

Поважними причинами пропуску строку є ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Ураховуючи наведене, заявнику, необхідно звернутися до суду касаційної інстанції з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, зазначити інші причини пропуску строку та навести поважні підстави для його поновлення, підтверджені відповідними доказами.

За змістом частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Керуючись, статтями 3, 17, 390, ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик