16.12.2021 Справа № 469/1435/16-ц
2/469/13/21
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2021 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Гапоненко Н.О.
за участю секретаря судового засідання Потриваєвої М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави до Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Сангейт" про визнання незаконними та скасування рішень (в частині), визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, повернення земельних ділянок,
в с т а н о в и в:
Заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури№1 21 листопада 2016 року звернувся до суду із вказаним позовом, у якому зазначав, що пунктами 1, 4 рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області № 10 від 26 грудня 2012 року затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0872 га (пасовища) із земель, не наданих у власність та користування, для ведення садівництва у межах території с.Коблеве Коблівської сільської ради Березанського району.
У подальшому пунктом 2 рішення Коблівської сільсьської ради №31 від 16 грудня 2014 року цільове призначення цієї земельної ділянки змінено на комерційне призначення для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування.
На підставі акта прийому-передачі від 19 червня 2015 року право власності на зазначену земельну ділянку перейшло до ТОВ Сангейт, учасником (засновником) якого відповідно до Протоколу 31 загальних зборів ТОВ Сангейт від 05 червня 2015 року є ОСОБА_1 , та реєстраційною службою Березанського РУЮ 04 серпня 2015 року зареєстроване право власності на вказану земельну ділянку, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис № 41704137.
На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №1231 від 31 жовтня 2016 року право власності на спірну земельну ділянку перейшло до ОСОБА_2 ..
Прокурор вважає, що вказані вище рішення Коблівської сільської ради прийняті з порушенням вимог законодавства, так як спірна земельна ділянка розташована у межах прибережної захисної смуги Чорного моря та може перебувати виключно у державній та комунальній власності і надаватися лише у користування та для спеціально визначених цілей, до яких не відноситься садівництво і будівництво будь-яких споруд, крім зазначених у ст.90 ВК України та ст.62 ЗК України; ведення садівництва та будівництво об`єктів інфраструктури і закладів громадського харчування у прибережній захисній смузі суперечить містобудівній документації, будівельним нормам, державним стандартом і правилам. Крім того, Коблівською сільської радою при відведенні ОСОБА_1 спірної земельної ділянки допущені порушення вимог Закону України Про благоустрій населених пунктів, так як спірна земельна ділянка частково накладається на проспект Курортний с. Коблеве Березанського району Миколаївської області.
Посилаючись на неможливість вибуття земельної ділянки у нормативно визначених межах прибережної захисної смуги Чорного моря з власності держави у приватну власність та незаконність зміни правового режиму використання земельної ділянки, що свідчить про те, що законного права власності у приватних осіб на цю земельну ділянку не виникло, прокурор просив визнати недійсними вказані рішення Коблівської сільської ради як такі, що суперечать законодавству та порушують інтереси держави; у зв`язку з незаконністю оскаржуваних рішень Коблівської сільської ради визнати недійсним та скасувати виданий на їх підставі державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_1 ; оскільки вибуття земельної ділянки відбулось без волі власника територіальної громади с. Коблеве Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, прокурор просив зобов`язати нинішнього власника ОСОБА_2 повернути спірну земельну ділянку Коблівській об`єднаній територіальної громади в особі Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області.
Ухвалою суду від 01 лютого 2017 року відкрито провадження у справі у порядку, визначеному ЦПК України (2004 року).
Ухвалою судді Березанського районного суду Миколаївської області від 01 лютого 2017 року задоволено заяву прокурора про забезпечення позову, накладено арешт на спірну земельну ділянку та заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, здійснювати реєстраційні дії щодо цієї земельної ділянки.
Ухвалою суду від 04 квітня 2018 року у справі призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 16 жовтня 2018 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні прокурор заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, зазначила про неможливість вибуття спірної земельної ділянки з власності держави, у зв`язку з чим просила при ухваленні рішенні застосувати принцип «суд знає закон» та зобов"язати відповідача ОСОБА_2 повернути земельну ділянку належному власнику.
Представник відповідача Коблівської сільської ради у судове засідання не з`явився? надав заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними у справі матеріалами.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 у судове засідання не з"явились, про час та місце розгляду судової справи повідомлені належним чином; відзиви на позовну заяву та заперечення суду не надали.
Представник третьої особи ТОВ "Сангейт" у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Оскільки учасники справи повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином та декілька разів не з"явились у судове засідання, і їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, суд на підставі ст.223 ЦПК України постановив розглянути справу без їх участі.
Встановлені судом обставини з посиланням на докази, що їх підтверджують
Як вбачається з матеріалів справи, пунктами 1, 4 рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №10 від 26 грудня 2012 року Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано у власність ОСОБА_1 із земель, не наданих у власність та користування, земельну ділянку площею 0,0872 га (пасовища) для ведення садівництва у с.Коблеве в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області (а.с.15).
Пунктом 2 рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №31 від 16 грудня 2014 року Про затвердження проекту із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок затверджено проект із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, що перебуває у власності ОСОБА_1 з ведення садівництва в межах населеного пункту с.Коблеве, Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області площею 0,0872 га (пасовища) на будівництво і обслуговування об`єктів інфраструктури та закладів громадського харчування (а.с.19).
Місцезнаходження, розмір та склад земель земельної ділянки підтверджено витягом з проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.16-18), висновком щодо забудови та іншого використання територій, вибору, вилучення (викупу), надання земельних ділянок для містобудівних потреб (а.с.20-21), висновком про погодження проекту землевпорядної документації (а.с.22-23), експлікацією земельних угідь (а.с.24), матеріалами викопіювання публічної кадастрової карти України (а.с.43-45).
З повідомлення Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області вбачається, що в базах даних документів дозвільного та декларативного характеру, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, які зареєстровані Управлінням з 01 січня 2008 року відсутні записи щодо об`єктів будівництва, замовником яких є ОСОБА_1 (а.с.32).
Згідно із повідомленням Управління містобудування та архітектури Миколаївської обласної державної адміністрації спірна земельна ділянка розташована в зоні рекреації, визначеної у чинній на 26.12.2012 року містобудівній документації - Проекті планування та забудови Березанського району Миколаївської області; станом на 16.12.2014 року рішенням Коблівської сільської ради затверджений генеральний план с.Коблеве, відповідно до якого зазначена земельна ділянка знаходиться на територіях рекреаційних закладів (а.с.33).
З інформації Коблівської сільської ради від 09 серпня 2016 року вбачається, що на спірній земельній ділянці об`єкти нерухомості відсутні (а.с.34).
Норми права, які застосував суд.
1. Щодо посилань прокурора про порушення водоохоронного законодавства.
За положеннями ст.60 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.
Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.
Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.
Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації.
Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту.
Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом.
У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації, яка на момент прийняття оскаржуваного рішення № 10 від 26 грудня 2012 року була відсутня.
З урахуванням зазначених нормативних розмірів та даних Національної кадастрової системи є підстави вважати, що спірна земельна ділянка розташована в межах прибережної захисної смуги Чорного моря.
Відповідно до положень ст.58 ЗК України землі, зайняті прибережними захисними смугами, віднесено до земель водного фонду.
Згідно з частиною четвертою статті 59 ЗК (у редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваних рішень), громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.
Передача земельних ділянок прибережних захисних смуг у приватну власність і для потреб, не зазначених у ч.4 ст.59 ЗК України, законодавством України не передбачено.
Таким чином, Коблівською сільською радою всупереч зазначеним нормам законодавства передано у приватну власність земельну ділянку, що знаходиться у межах прибережної захисної смуги, для потреб, не передбачених законом.
2. Щодо дотримання вимог містобудівної документації, будівельних норм і правил.
Частиною третьою статті 62 ЗК заборонено будівництво у межах прибережних захисних смуг будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних.
Відповідно до ст.17 Закону України Про основи містобудування основою для вирішення питань про вилучення (викуп), передачу (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб є містобудівна документація.
Абзацом 2 ст.48 Закону України Про охорону земель передбачено, що розміщення і будівництво об`єктів житлово-комунального, промислового, транспортного, іншого призначення здійснюються відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об`єктів.
Невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, є підставою для відмови у дозволі на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ч.7 ст.118 ЗК України).
Містобудівною документацією, що діяла на момент прийняття рішення Коблівської сільської ради № 9 від 14 грудня 2012 року, є Проект планування та забудови Березанського району Миколаївської області, затверджений постановою Державного комітету Української РСР у справах будівництва від 23.10.1985 року №112, відповідно до якого в зоні рекреації, у якій розташована спірна земельна ділянка, планувалось розміщення баз відпочинку, пансіонатів та будинків відпочинку, кемпінгів, піонертаборів, таборів праці та відпочинку, пляжів, пам`яток археології та заказників пам`яток культури.
Отже, ведення садівництва і будівництво інших об"єктів на спірній земельній ділянці суперечить земельному і водному законодавству, містобудівній документації, а тому рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області області №10 від 26 грудня 2012 року Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в частині затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення садівництва є незаконним
3. Щодо посилань прокурора на порушення правил благоустрою
У позовній заяві прокурор посилався на порушення відповідачем Коблівською сільською радою при відведенні ОСОБА_1 земельної ділянки Закону України Про благоустрій населених пунктів, оскільки спірна земельна ділянка частково накладається на проспект Курортний с.Коблеве Березанського району Миколаївської області.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" вулично-дорожня мережа - призначена для руху транспортних засобів і пішоходів мережа вулиць, доріг, внутрішньоквартальні та інші проїзди, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, набережні, майдани, площі, а також автомобільні стоянки та майданчики для паркування транспортних засобів з інженерними та допоміжними спорудами, технічними засобами організації дорожнього руху.
До об`єктів благоустрою населених пунктів, згідно із п.1 ч.1 ст.13 цього ж Закону, відносяться території загального користування, до яких, окрім іншого, належать вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки.
Частиною 1 ст.83 ЗК України передбачено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю; до вказаних земель відносяться землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо), які не можуть передаватися у приватну власність.
Суд не бере до уваги зазначені прокурором докази з таких підстав.
Топоплан, виконаний інженером-землевпорядником ОСОБА_4 , до суду не надано.
Оригінали вказаного топографічного плану та висновку експертизи суду не надано та місцезнаходження їх не повідомлено.
Час і мета складення топографічного плану та особа, що його склала, у тому числі наявність у неї відповідного професійного рівня та повноважень, невідомі.
Відповідно до ст 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
За Земельним кодексом України, місце розташування земельної ділянки визначається за землевпорядною та містобудівною документацією, тобто на підставі документів, виготовлення та зміст яких регулюється відповідними нормативними актами.
Враховуючи викладено, вказаний топографічний план є недопустим та недостовірним доказом.
Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ст.102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.
У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.
У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Наданий до матеріалів справи висновок експертизи не відповідає вимогам зазначеної статті, оскільки складений за заявою адвоката Водоп"яна О.М., який не є учасником справи, що розглядається, та не містить відомостей про попередження (обізнаність) експертів про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Крім того, як вбачається з дослідницької частини висновку, при дослідженні був застосований метод зіставлення наданих матеріалів (двох топографічних планів та експлікації будівель та споруд, що займає база відпочинку "Автомобіліст") з будівельними нормами та правилами і нормами земельного законодавства та іншими нормативними актами з питань землекористування, діючими на території України на час складання висновку (а.с.36); будь-які вимірювання земельних ділянок не проводились та відповідна технічна документація із землеустрою експертами не вивчалась; дослідницька частина висновку містить виключно зміст нормативно-правових актів та немотивований висновок про часткове накладення земельних ділянок на АДРЕСА_1 .
Тому суд вважає, що зазначений висновок є фактично висновком з питань права, складений з порушенням законодавства та є немотивованим, а тому не може бути врахований судом як висновок експерта та з підстав, викладених вище, - і як письмовий доказ.
Отже, накладення спірної земельної ділянки на АДРЕСА_1 не є доведеним.
4. Щодо визнання незаконними та скасування рішень сільської ради
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Згідно зі ст.ст.16, 21 Цивільного кодексу України, ст.152 Земельного кодексу України, одним зі способів захисту прав є визнання незаконними рішень органів місцевого самоврядування. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Оскільки оскаржувані рішення Коблівської сільської ради суперечать зазначеним вище нормам законодавства, вони підлягають визнанню незаконними та скасуванню на підставі ч.10 ст.59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні як такі, що суперечать законодавству України та порушують цивільні права та інтереси держави.
Одночасно із скасуванням незаконних рішень Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області про передачу земельної ділянки у власність відповідача ОСОБА_1 підлягає визнанню недійсним і Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №152566, виданий 29 грудня 2012 року, який посвідчує його право власності на спірну земельну ділянку та є похідним від зазначених рішень.
5. Щодо повернення земельної ділянки.
Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.
Згідно з ч.6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб; районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для ведення водного господарства, будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті , індивідуального дачного будівництва.
У комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності (п."а" ч.2 ст.83 ЗК України).
Отже, органом, який на даний час розпоряджається земельними ділянками комунальної власності на території с. Коблеве, є Коблівська сільська рада.
Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам ЗК України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу.
Отже, зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду.
Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку.
Тому суд, встановивши факти належності спірної земельної ділянки до земель водного фонду, що перебувають у державній власності, доходить висновку про задоволення позовних вимог в частині витребування земельної ділянки, застосувавши для задоволення вимоги про повернення спірної земельної ділянки приписи ст.391 ЦК України та частини другої статті 52 ЗК України.
Суд звертає увагу на те, що згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.
Тому належним способом захисту порушеного права власності є зобов`язання ОСОБА_2 повернути земельну ділянку належному власнику Коблівській об"єднаній територіальній громаді в особі Коблівської сільської ради.
Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Коблівської сільської ради на користь прокуратури Миколаївської області сплачені судові витрати в рівних частках з кожного.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати рішення Коблівської сільської ради № 10 від 26 грудня 2012 року про затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0.0872 га (пасовища) для ведення садівництва в с.Коблеве в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складення повного тексту рішення 16 грудня 2021 року.
Суддя: