24.12.2021 Суддя Клименко А. М.
Справа № 2029/7769/12
Провадження № 6/644/205/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Клименка А.М.,

за участю секретаря судових засідань Джебраілової Е.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником, стягувач ПАТ «ДельтаБанк», боржник: ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою і просив замінити вибулого стягувача ПАТ «ДельтаБанк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» у справі № 2029/7769/12 за позовом ПАТ «ДельтаБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви посилається на те, що Орджонікідзевським районним судом м. Харкова ухвалено рішення у справі за вказаним позовом про стягнення з відповідача на користь позивача 14515грн.

23 квітня 2020 року між ПАТ «ДельтаБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» укладено договір відступлення права вимоги №2230/К, відповідно до якого ПАТ «ДельтаБанк» відступило свої права вимоги за договором кредиту № 003-20065-100707 від 10.07.2007.

Сторони по справі до судового засідання не з`явились, про час і місце розгляду заяви повідомлялись своєчасно та належним чином. Представник заявника у поданій заяві просив суд розглянути заяву за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані заявником докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

У постанові Верховного суду України від 20.11.2013 по справі № 6-122цс13 суд дійшов правового висновку про те, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. Правова позиція Верховного суду України обґрунтована тим, що виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Згідно з частиною першою статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом ч. 1ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», а також згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою ЄСПЛ, - виконання судового рішення є завершальною частиною судового процесу та невід`ємною складовою гарантованого державою права на справедливий суд.

За змістом частин другої, третьої статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України обов`язковість судового рішення віднесено до основних засад судочинства.

Відповідно до мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Оскільки, виконання судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Обов`язковість виконання судових рішень, як невід`ємна складова частина права громадянина на справедливий суд, встановлена також практикою Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та відповідними нормами (ст.6, 13, ст.1 Першого протоколу)Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

У рішенні у справі «Шмалько проти України» (Shmalko v. Ukraine, №60750/00, 20.07.2004) ЄСПЛ беззастережно зазначив, що передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Аналогічна правова позиція викладена і в рішенні Європейського суду, прийнятому у справі «Soering проти Сполученого королівства», де зазначалося, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції (право на справедливий суд).

Відповідно до статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами та виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29 березня 2021 року у справі № 2-5356/10 (провадження 61-17987св20), від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження 61-39193св18).

Судом встановлено, що заочним рішенням Орджонікідзевським районним судом м. Харкова від 26 листопада 2012 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 5606 грн. 78 коп. та судовий збір. На підставі вказано судового рішення видано виконавчі листи.

Як вбачається зі змісту заяви, 23 квітня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» укладено договір відступлення права вимоги № 2230/К, відповідно до якого ПАТ «ДельтаБанк» відступило свої права вимоги за договором кредиту № 001-20979-260807 від 26.08.2007.

Таким чином, враховуючи досліджені судом документи суд вважає, що вказана заява про заміну стягувача підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 55, 81 ЦПК України, ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 77а) про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником, стягувач ПАТ «ДельтаБанк» (, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36б), боржник ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )- задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» у справі № 2029/7769/12 за позовом ПАТ «ДельтаБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Суддя: А.М. Клименко