ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9476/21 Справа № 178/367/19 Суддя у 1-й інстанції - Цаберябий Б. М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної події,

в с т а н о в и л а:

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_3 , якого було замінено на відповідача ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної події, мотивуючи його тим, що 23 березня 2016 року водій ОСОБА_1 керував належним ФОП ОСОБА_3 автомобілем DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом ПП, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з належним йому на праві власності автомобілем Hundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Вказував, що згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №114/16 від 01 липня 2016 року, сума матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля марки Hundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 73 824,42 грн.

Зазначав, що що оскільки відповідальність ОСОБА_3 згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ-6193977 від 25 березня 2015 року зареєстровано у ПрАТ «СК «ПЕРША», він звернувся до страховика з метою відшкодування йому матеріального збитку. 10 червня 2016 року йому було виплачено страховиком матеріальну шкоду в розмірі 49 490 грн., в якості страхового відшкодування, однак вказана сума є значно меншою ніж завдана йому шкода.

Крім того, відшкодуванню на його користь підлягають витрати, пов`язані з дефектовкою-розбиранням-збіркою автомобіля після ДТП, що підтверджується квитанцією №б/н від 04 квітня 2016 року на суму 400 грн., також витрати на оплату здійснення авто-товарознавчого дослідження, що підтверджується квитанцією №004803 від 09 червня 2016 року в розмірі 1 200 грн., а також розмір франшизи в сумі 510 грн.

Посилаючись на те, що після відновлення автомобіля він був змушений його продати, після чого у нього з`явився пригнічений стан та моральне страждання, оскільки відсутність автомобіля потягла за собою різноманітні сварки в сім`ї та погіршення життєвого укладу, а тому просив суд стягнути з ОСОБА_1 26 444,42 грн. матеріального збитку, завданого дорожньо-транспортною пригодою, 20 000 грн. моральної шкоди та 768,40 грн. судового збору.

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної події в розмірі 26 444,42 грн., моральні збитки в розмірі 10 000 грн., судовий збір в розмірі 768,40 грн., а всього 37 212,82 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він не повинен відповідати за завдану шкоду, оскільки керував їм на підставі договору підряду. Наголошував на тому, що позивач надав висновок експертизи сума збитків за яким, суперечить іншому висновку. Крім того, позивач продав пошкоджений в ДТП автомобіль, що виключає можливість стягнення збитків. Підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

27 жовтня 2021 року позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказував, що ним надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Зазначав, що відремонтував автомобіль та продав його, оскільки він був його власністю та він мав на це право. Продаж автомобіля не виключає факту спричинення йому матеріальної та моральної шкоди, яка повинна бути відшкодована винною у ДТП особою.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі 46 444,42 грн. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 23 березня 2016 року водій ОСОБА_1 на підставі договору підряду, укладеного 20 березня 2016 року ним з ФОП ОСОБА_3 , керував належним ФОП ОСОБА_3 автомобілем DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом ПП, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В той же день, 23 березня 2016 року о 09 год.50 хв. на 161 км автодороги Знамянка-Луганськ-Ізварино, що в с.Світлогірське Криничанського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Hundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить позивачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 23 листопада 2011 року Криворізьким ВРЕР УДАІ МВС України в Дніпропетровській області.

В результаті цієї дорожньо-транспортної події автомобілі отримали механічні пошкодження та позивачу завдано матеріальний збиток, який на даний час ОСОБА_2 в повному обсязі не відшкодовано.

Постановою Коломацького районного суду Харківської області від 28 квітня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєні вищезазначеної дорожньо-транспортної події та накладено адміністративне стягнення.

Відповідно до частини 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №114/16 від 01 липня 2016 року, складеного судовим експертом-автотоварознавцем Рєйнюком О.В., сума матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля марки Hundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 73 824,42 грн.

Оскільки відповідальність ОСОБА_3 , згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ-6193977 від 25 березня 2015 року, зареєстровано у ПрАТ «Страхова компанія «ПЕРША», ОСОБА_2 звернувся до страховика з метою відшкодування йому матеріального збитку.

10 червня 2016 року ОСОБА_2 було виплачено матеріальну шкоду в розмірі 49 490 грн., в якості страхового відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем та відповідачем додано висновки експертних досліджень, однак, у кожному з них вказана різна сума спричиненого позивачу матеріального збитку. Так згідно висновку експертного дослідження №Д6/06/16 від 03 червня 2016 року, проведеного судовим експертом Чивчиш О.П. на підставі заяви ТОВ АК Укравтоекспернтиза, сума матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Hyundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 56112,37 грн., а згідно висновку №114/16 від 01 липня 2016 року експертного дослідження, проведеного судовим експертом-автотоварознавцем Рєйнюком А.В. за замовленням ОСОБА_2 , сума матеріального збитку, спричиненого власнику цього ж автомобіля Hyundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 73924,42 грн.

Останню оцінку суд вважав більш достовірною, як складену особою, яка має кваліфікацію судового експерта, що підтверджується відповідним свідоцтвом, доданим до висновку експерта, крім того, у останньому висновку експертного дослідження №114/16 наявні докази повідомлення сторін про проведення огляду автомобіля, чого не додано до висновку експертного дослідження №Д6/06/16, проведеного судовим експертом Чивчиш О.П. Тому суд вважає встановленим, що сума завданих позивачу внаслідок дій відповідача матеріальних збитків складає саме 73 924,42 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виплачена страховиком сума є значно меншою ніж завдана, різниця якої складає 24 334,42 грн., крім того, позивачем понесені витрати, пов`язані із самим ремонтом автомобіля після ДТП, що підтверджується квитанцією №б/н від 04 квітня 2016 року на суму 400 грн., витрати на оплату здійснення авто-товарознавчого дослідження, що підтверджується квитанцією №004803 від 09 червня 2016 року в розмірі 1200 грн., які і підлягають відшкодуванню на підставі ст.1187 ЦК України., таким чином загальна сума невідшкодованих збитків, завданих позивачу внаслідок ДТП, складає 26 444,42 грн., які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, та вважав за можливе стягнути в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 10 000 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди та частково погоджується з висновком про стягнення моральної шкоди виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Посилання апеляційної скарги відповідача на те, що відшкодовувати завдану позивачу шкоду має власник автомобіля ОСОБА_3 оскільки він перебував з ним у трудових відносинах, відхиляються, оскільки він керував автомобілем на підставі договору підряду від 20 березня 2016 року, за яким взяв на себе зобов`язання перегнати даний автомобіль. Між відповідачем та ОСОБА_4 відсутні трудові правовідносини (а.с.60-63).

За змістом пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року в справі №674/1666/14-ц (провадження №61-6468зпв18) вказано, що «зобов`язання про відшкодування майнової шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою».

Відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів (далі КТЗ) чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092).

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) зроблено висновок, що «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Отже, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.

Колегія суддів наголошує на тому, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Згідно із ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.

Нормами ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У свою чергу суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

З врахуванням того, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля, за кермом якого, на підставі договору підряду, перебував відповідач, особа винна у ДТП, була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування №АІ-6193977 від 25 березня 2015 року у ПрАТ «СК«ПЕРША», 14 червня 2016 року було виплачено страхове відшкодування у розмірі 49 490 грн.

Колегія суддів вважає за необхідне взяти до уваги висновок експертного дослідження від 03 червня 2016 року, за яким сума матеріального збитку, спричиненого внаслідок пошкодження автомобіля, складає 56 112,37 грн., Вказаний висновок був складений раніше, ніким не оскаржений та є чинним.

Таким чином вартість матеріального збитку, спричиненого позивачеві, становить 56 112,37 грн., з врахуванням того, що ПрАТ «СК«ПЕРША» виплатила у якості страхового відшкодування 49 490 грн., сумою яка не покрита страховим відшкодуванням залишилась 6 622,37 грн.

В той же час позивач ОСОБА_2 продав пошкоджений у ДТП автомобіль, сума за яку позивач продав автомобіль не може бути меншої ніж 6 622,37 грн., а тому правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок вчинення ДТП, відсутні.

Крім того, в матеріалах справи відсутні данні відносно того, що перед продажем автомобіль було відремонтовано, хоча позивач вказує, що автомобіль було ним відчужено вже після ремонту.

За змістом статей 23,1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Встановивши, що пошкодження належного позивачу автомобіля внаслідок ДТП сталося з вини відповідача ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для її відшкодування, втім враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, і виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне зменшити суму моральної шкоди з 10 000 грн. до 3 000 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню в частині стягнення матеріальної шкоди та зміні в частині стягнення моральної шкоди, відповідно до положень ст.376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної події, в розмірі 26 444,42 грн. скасувати та в цій частині позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди змінити, зменшивши її з 10 000 грн. до 3 000 грн.

В іншій частині рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2021 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.