Ухвала

Іменем України

01 березня 2021 року

м. Київ

справа № 370/1319/20

провадження № 61-19689ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 08 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, про захист прав споживача шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення про його державну реєстрацію прав та обтяжень,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»), ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д. В., у якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 8,89 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:017:0032, що розташована у селі Пашківка Макарівського району Київської області, укладений між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» і ОСОБА_2 , який посвідчений 29 травня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В. за № 1134, а також визнати незаконним рішення про проведення державної реєстрації права власності земельної ділянки загальною площею 8,89 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:017:0032, що розташована у селі Пашківка Макарівського району Київської області, що здійснено 29 травня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В. на підставі договору купівлі-продажу, індексний номер 52441388.

У липні 2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив до набрання чинності рішенням суду у справі заборонити державним реєстраторам та нотаріусам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки загальною площею 8,89 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:017:0032, що розташована у селі Пашківка Макарівського району Київської області, яка придбана ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В. за № 1134 та зареєстрованого за ним права власності на цю земельну ділянку на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за договором купівлі-продажу, індексний номер 52441388.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що 29 травня 2020 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» продало земельну ділянку ОСОБА_2 , ринкова вартість якої згідно з висновком про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 11 березня 2013 року становить 1 143 254,00 грн, а відповідно до пункту 2.3 договору про іпотеку її вартість за домовленістю з банком становила 1 152 000,00 грн. Оскільки земельна ділянка належала заявнику на праві власності та знаходилася під іпотекою, то існує велика ймовірність того, що ОСОБА_2 може у будь-який момент здійснити відчуження земельної ділянки на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» у період дії ухвали суду про забезпечення позову в іншій справі 21 березня 2019 року здійснило перереєстрацію права власності на земельну ділянку на себе, яке скасовано рішенням Макарівського районного суду Київської області від 15 липня 2019 року. Також заявник вказував, що у мережі Інтернет розміщено об`яви про продаж спірної земельної ділянки.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 08 липня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову, яким до набрання чинності рішенням у цій справі заборонено державним реєстраторам та нотаріусам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки загальною площею 8,89 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:017:0032, що розташована у с. Пашківка Макарівського району Київської області, яка придбана ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В. за № 1134 та зареєстрованого за ним на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за договором купівлі-продажу, індексний номер 52441388.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що між сторонами існує спір і невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити виконання рішення суду.

28 грудня 2020 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 08 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2020року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені заява про забезпечення позову.

Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2021 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк на усунення недоліків, а саме: запропоновано заявнику звернутися до суду із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження із наведенням інших підстав для його поновлення, надати докази сплати судового збору.

У лютому 2021 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, квитанція про сплату судового збору.

Вказане клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження обґрунтоване тим, що заявник не отримував повного тексту постанови апеляційної інстанції, з оскаржуваною Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року ознайомився 26 листопада 2020 року під час судового засідання у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Відповідно до правових висновків Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (справа «Перетяка та Шереметьев проти України», № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини, зокрема не отримання копії оскаржуваної постанови апеляційного суду та ознайомлення із цим судовим рішенням 26 листопада 2020 року, свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для його поновлення.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду апеляційному порядку;

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із матеріалів касаційних скарг, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою та правильне застосування судами норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення..

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Судами встановлено, що 12 березня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» (далі - ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № MKLNF6.1116.003, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 700 000,00 грн.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 12 березня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» укладений договір іпотеки земельної ділянки № ZXR029520/1116/004, за умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку банку належну йому на праві власності земельну ділянку загальною площею 8.8900 га, у межах згідно з планом, кадастровий номер :04:017:0032, яка розташована за адресою: Пашківська сільська рада Макарівського району у Київській області.

На підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 19 березня 2018 року № 119 та реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» передало ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» право вимоги, зокрема, за кредитним договором від 12 березня 2013 року № MKLNF6.1116.003 та договором іпотеки земельної ділянки від 12 березня 2013 року № ZXR029520.1116.004.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 15 липня 2019 року у справі № 370/1239/19, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року, визнано незаконним рішення про проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку загальною площею 8,89 га, що розташована за адресою: Пашківська сільська рада Макарівського району у Київській області, кадастровий номер :04:017:0032 за ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», що здійснено 21 березня 2019 року із подальшим скасуванням державної реєстрації цього права та вилученням із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідного запису.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02 червня 2020 року власником земельної ділянки площею 8,89 га, що знаходиться за адресою: Пашківська сільська рада Макарівського району у Київській області, кадастровий номер :04:017:0032 є ОСОБА_2 , підстава для державної реєстрації права власності - договір купівлі-продажу, серія та номер: 1134, виданий 29 травня 2020 року.

У мережі Інтернет розміщено оголошення про продаж спірної земельної ділянки з кадастровим номером :04:017:0032, площею 8,9 га, яка розташована у селі Пашківка Макарівського району Київської області.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України видами забезпечення позову є: заборона вчиняти певні дії.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суди попередніх інстанцій виходили із того, що існує ризик відчуження спірної земельної ділянки на користь третіх осіб.

За таких обставин, суд першої інстанції, із яким погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши, що між сторонами виник спір щодо права власності на спірну земельну ділянку, врахувавши співмірність обраного позивачем виду забезпечення позову із заявленими вимогами, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам та нотаріусам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо оспорюваної земельної ділянки, оскільки невжиття таких заходів може призвести до утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Доводи касаційної скарги про те, що вжиті судом заходи забезпечення позову фактично обмежують права та законні інтереси ТОВ «ФК «Віра та гарантія» як власника майна, які в силу статті 204 ЦК України є дійсними, та перешкоджають господарській діяльності, є безпідставними, оскільки за встановлених у справі обставинах власником спірної земельної ділянки є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 2020 року. При цьому, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам та нотаріусам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо оспорюваної земельної ділянки не може розцінюватися як обмеження законних прав та інтересів власника майна, оскільки такі заходи мають тимчасовий характер та спрямовані на недопущення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Посилання заявника у касаційній скарзі на неврахування судами висновків, зроблених Верховним Судом у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц, є необґрунтованими, оскільки встановлені судами обставини у вказаній справі та у справі, про перегляд якої подано касаційну скаргу, не є подібними. Верховний Суд зазначає, що вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову вирішується у кожній справі окремо із урахуванням конкретних фактичних обставин.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно з вимогами статті 400 ЦПК України.

Отже, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, постановленим із правильним застосуванням норм матеріального права та додержанням норм процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» строк на касаційне оскарження судових рішень.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 08 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, про захист прав споживача шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення про його державну реєстрацію прав та обтяженьвідмовити.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити особам, які подали касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик