справа № 759/8055/20 головуючий у суді І інстанції Горбенко Н.О.
провадження № 22-ц/824/4700/2021 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Нежури В.А.,

з участю секретаря Мариненко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Титикалом Романом Сергійовичем, на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 12 січня 2021 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Державний нотаріус п`ятої Київської нотаріальної контори Гриценко Ольга Василівна; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним, визнання договорів частково недійсними, визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Державний нотаріус п`ятої Київської нотаріальної контори Гриценко Ольга Василівна; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним, визнання договорів частково недійсними, визнання права власності на майно.

22.06.2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 подали до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 , третя особа Державний нотаріус п`ятої Київської нотаріальної контори Гриценко Ольга Василівна про визнання частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на майно у порядку спадкування.

23.12.2021 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову шляхом заборони ОСОБА_2 передавати право користування спадковим майном, а саме: квартирою АДРЕСА_1 ; квартирою АДРЕСА_2 ; квартирою АДРЕСА_3 ; квартирою АДРЕСА_4 ; квартирою АДРЕСА_5 ; заборонити будь-яким особам, окрім ОСОБА_1 , громадянки Німеччини ОСОБА_7 , ОСОБА_2 знаходження у спадковому майні та користування спадковим майном, а саме: квартирою АДРЕСА_4 ; квартирою АДРЕСА_5 ; заборонити будь-яким особам, окрім ОСОБА_1 , громадянки Німеччини ОСОБА_7 знаходження у спадковому майні та користування спадковим майном, а саме: квартирою АДРЕСА_1 ; квартирою АДРЕСА_2 ; квартирою АДРЕСА_3 .

Заява обґрунтована тим, що існує загроза знищення та пошкодження спадкового майна, оскільки невідомі особи, яким ОСОБА_2 надає доступ до спадкового майна фактично користуються ним, чим погіршують стан спадкового майна.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 12 січня 2021 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Титикало Р.С. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Державний нотаріус п`ятої Київської нотаріальної контори Гриценко Ольга Василівна; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним, визнання договорів частково недійсними, визнання права власності на майно - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 , через представника - адвоката Титикало Романа Сергійовича подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, не з`ясування всіх фактичних обставин справи, просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити заяву.

При цьому, апелянт зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони позивачу передавати право користування та заборони будь-яким іншим особам користуватися спадковим майном є співмірним заходом і з заявленими вимогами і не обмежує та не порушує права сторін.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

17 лютого 2021 року до суду надійшов відзивОСОБА_2 , поданий представником -ОСОБА_8 , згідно якого позивач просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. При цьому зазначає, що зазначені апелянтом ризики є надуманими та не заслуговують на увагу.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 - Титикало Роман Сергійович просив апеляційну скаргу задовольнити.

ОСОБА_2 та її представник,ОСОБА_8 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи(а.с.95.96), до суду не з`явилися, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не надав до суду доказів тих обставин, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчинення певних дій.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогам.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахування співвідношення прав, про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що заявник просить забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 передавати право користування спадковим майном та забороною будь яким особам, окрім ОСОБА_1 , громадянки Німеччини ОСОБА_7 , ОСОБА_2 знаходження у спадковому майні та користування спадковим майном, посилаючись при цьому на погіршення стану спадкового майна під час використання його іншими особами. При цьому, жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цих обставин до суду надано не було. Натомість, відповідачкою за зустрічним позовом надано докази, які свідчать про вчинення нею дій націлених на поліпшення стану нерухомого майна, проведення ремонтних робіт, утримання спірного майна саме нею.

Таким чином, постановляючи ухвалу, суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, повністю дотримався вимог ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, положень постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову обраним позивачами способом.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази того, що невжиття заходів забезпечення позову, саме способом про який ставить питання заявник, може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду щодо визнання частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на майно у порядку спадкування позивачами не надано. Заявником не наведено обґрунтованих мотивів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення у даній цивільній справі.

Колегія суддів, критично оцінює доводи апелянта про те, що позивач за первісним позовом може заподіяти шкоду майну, що утруднить виконання рішення суду, оскільки вказане є лише припущенням, не підтверджується належними та допустимими доказами та не є підставою для задоволення заяви.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм процесуального та матеріального права при його постановленні, зокрема, ст. 149-153 ЦПК України, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала не підлягає скасуванню, як така, що постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Титикалом Романом Сергійовичемзалишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 12 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

В.А. Нежура