Справа № 182/3422/21
Провадження № 2/0182/2154/2021
24.12.2021 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої - судді Багрової А.Г.,
розглянув у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Нікопольської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Заяви по суті справи:
Позивач звернулася з позовом та просить усунути їй перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги мотивує тим, що у належній їй квартирі за вказаною адресою зареєстровані, але фактично не проживають ОСОБА_2 та її неповнолітній син ОСОБА_3 .
Відповідач не приймає участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг. У той же час, реєстрація постійного місця проживання осіб у житловому приміщенні позивача позбавляє її права вільно користуватися та розпоряджатися своєю нерухомістю.
При цьому, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не є членами сім`ї позивача.
Враховуючи, що вони у добровільному порядку не користується квартирою за вказаною адресою, не несуть витрат по її утриманню, однак знятися з реєстрації не бажають, ОСОБА_1 вимушена звертатися до суду.
Відповідач відзиву на позов не подавала.
Від Служби у справах дітей надійшли пояснення, у яких вони зазначили, що вважають недоцільним визнавати неповнолітнього ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом, оскільки це право виникло за фактом народження. Крім того, дитина не може самостійно обирати місце свого проживання (а.с.56).
Процесуальні дії у справі.
31.05.2021 року позов залишено без руху (а.с.18).
19.07.2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачеві строк для подання відзиву (а.с.35).
Того ж дня витребувано відомості про доходи (а.с.36).
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.12.2021 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних та доказів (постановити заочне рішення).
Судом встановлено.
Згідно положень ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За змістом ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно з чч.1, 2 та 3 ст.29 ЦК місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла 14 років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлено в законі. Місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
За змістом ч.2 ст.18 закону «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 21.07.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Максименко О.В. за реєстровим № 3-3629, Договору купівлі-продажу від 30.07.1998 року, реєстровий № 3-3970, належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.8-10,49).
За відомостями Відділу реєстрації та обліку громадян Нікопольської міської ради Дніпропетровській області від 14.06.2021 року, за вказаною адресою з 04.10.2019 року зареєстрована ОСОБА_2 , а з 21.01.2020 року ОСОБА_3 (а.с.33,34).
Згідно з Актом від 02.08.2021 року, складеним за участі сусідів та затвердженим Головою ОСББ «Клеопатра 38Н», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з 01.08.2020 року не проживають за адресою своєї реєстрації (а.с.42).
Згідно з позовом, вони не є членами сім`ї позивача та мешкають за адресою: АДРЕСА_3 .
Обставин, які б свідчили про поважність причин не проживання відповідачами за місцем своєї реєстрації, судом не встановлені.
У той же час, реєстрація місця проживання у квартирі позивача сторонніх осіб створює останній перешкоди у користуванні та розпорядженні належною їй нерухомістю, змушує нести додаткові витрати на утримання житла, і, як наслідок, переживати матеріальні труднощі.
При цьому, суд приймає до уваги, що неповнолітній ОСОБА_3 досягнув 14 років, та лише останні два роки зареєстрований у квартирі позивача, фактично мешкає в іншому місці.
За даними сайту Судова влада України, станом на дату ухвалення рішення в Нікопольському міськрайонному суді відсутні судові спори між сторонами щодо порядку користування спірною квартирою або вселення (позиція Верховний Суду у Постанові №465/7083/13-ц від 10 липня 2019 року). Отже, суд дійшов висновку, що відповідачі у добровільному порядку не мешкають у належній позивачеві квартирі, мають інше житло.
Зважаючи на те, що відповідачі у добровільному порядку, з власної волі не мешкають у квартирі АДРЕСА_1 , однак реєстрація місця проживання сторонніх осіб у належній позивачеві квартирі створює останній перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, суд вважає, що право позивача на володіння, користування та розпорядження своєю нерухомістю підлягає захисту шляхом визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.
На підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Керуючись ст.ст. 12,13,18,76,81,141,263-265,280 ЦПК, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16,386,391,405 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення через Нікопольський міськрайонний суд.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 24.12.2021 року.
Дані про учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;
представник позивача - ОСОБА_5 на підставі Ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1074437 від 08.06.2021 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ДП № 3661 (а.с.25,26);
відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , адреса фактичного місця проживання згідно з позовом: АДРЕСА_3 ;
Суддя: А. Г. Багрова