1Справа № 335/8047/20 2/335/414/2021
РІШЕННЯ
01 березня 2021 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участі секретаря судового засідання Деркач А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, -
Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги. У позові зазначає, що 01.04.2007р. між Концерном «Міські теплові мережі», в особі Філії Концерну «МТМ» Вознесенівського району з однієї сторони та ОСОБА_1 укладено Договір № 202520 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді.
В обгрунтування позову зазначав, що згідно п. 1.1 Договору Позивач взяв зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач взяв обов`язок прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами, в терміни та порядку встановленими умовами цього Договору і додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.
Згідно Додатку №1 до Договору: «Теплопостачальна організація відпускає теплову енергію нежитловому приміщенню № 1 яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та належить Відповідачу на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості від 14.05.2012року.
За період з березня 2018 року по квітень 2020 року Концерн «МТМ» відпустив вказаному вище нежитловому приміщенню теплову енергію на загальну суму 6591,99 грн, , що підтверджується актами приймання-передачі та розрахункам надісланими на адресу Відповідача, не зважаючи на відсутність такого обов`язку Концерн «МТМ» за Договором.
За вказаний період боржником частково здійснено оплату на суму 759,19 грн. Отдже загальна суму заборгованості становить 5832,80 грн.
Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, якій прострочив виконану грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванні встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від прострочені суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума інфляційна втрат за спірний період складає 61,15 грн. а 3% річних в простроченої суми складають 118,75 гнр.
Згідно п. 7.2.8. Договору, в разі несплати або несвоєчасної сплати Споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у пункті 6.3. цього Договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати Споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченої платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення в день фактичної оплати. Розмір пені складає 3511,27 грн.
Таким чином, з урахуванням суми основного боргу, інфляційних втрат, 3% річних і нарахованої пені, загальна суми заборгованості Відповідача перед Концерном «Міські теплові мережі» складає 9523,97 грн., які позивач просив стягнути з відповідача, а також стягнути витрати по сплаті судового збору 2102,00 грн.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справа за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому ЦПК України порядку. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову заперечує в частині стягнення пені.
Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частково задоволенню з наступних підстав.
Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.
Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.
Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 року за № 2633-ІV, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 03.10.2007 року за № 1198 та іншими нормативно-правовими актами України.
В розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору.
01.02.2012р. між Концерном «Міські теплові мережі», в особі Філії Концерну «МТМ» Вознесенівського району з однієї сторони та ОСОБА_1 укладено Договір № 202520 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді.
Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно п. 1.1 Договору Позивач взяв зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач взяв обов`язок прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами, в терміни та порядку встановленими умовами цього Договору і додатками до договору, що є йог невід`ємними частинами.
Згідно Додатку №1 до Договору: «Теплопостачальна організація відпускає теплову енергію нежитловому приміщенню № № 1 яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та належить Відповідачу на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості від 14.05.2012року.
Згідно з п.6.2. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.
Відповідно до п.6.3. підставою для розрахунків Споживача з теплопостачань організацією є рахунок та акт приймання-передачі.
Споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту тег енергію (п. 6.4. Договору).
Згідно п. 6.7. Договору Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим повинен отримати від Теплопостачальної організації документи за розрахунковий період: рахунок фактуру, акт приймання-передачі теплової е податкову накладну (платникам ПДВ).
Споживач, згідно п.6.7.1 Договору, отриманий акт приймання-передачі теплової повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації на протязі п`яти днів з дати отримання.
Відповідач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах передачі теплової енергії на адресу Концерну «МТМ» не надав, належним чином оформлений приймання-передачі теплової енергії не повернув. Тобто, фактично погодився з спожитої теплової енергії та з сумами, нарахованими Позивачем до оплати у відповідні періоди.
Згідно Закону України про теплопостачання, серед основних обов`язків додержання вимог договору та нормативно-правових актів (ст. 24).
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII) житлово-комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; такі послуги надаються індивідуальному споживачу - фізичній або юридичній особі, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника іншій особі, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавець - це суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.
Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.
Відповідно до статті 13 цього Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону № 2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.
Статтею 14 Закону № 2189-VIII передбачено поділ житлово-комунальних послуг залежно від порядку затвердження цін/тарифів. Затвердження цін та тарифів на житлово-комунальні послуги віднесено до повноважень органу місцевого самоврядування; за статтею 32 цього Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, а розмір плати розраховується, виходячи з розміру встановлених цін (тарифів) та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Відповідно до статті 318 ЦК України суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу, якими є і фізичні особи. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.
Суб`єктом права власності є фізична особа. ЦК України не містить заборони щодо перебування у власності окремої фізичної особи нерухомого майна нежитлового призначення.
Можна зробити висновок, що надання комунальних послуг є підприємницькою діяльністю для особи, яка надає такі послуги, разом з тим, споживач комунальних послуг не здійснює при споживанні вказаних послуг підприємницької діяльності, оскільки вони спрямовані на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів, і не залежать від правового статусу споживача. Тобто такі договори не є господарськими у розумінні ГП України.
Концерн «МТМ » просило стягнути з відповідачки заборгованість за спожиті комунальні послуги постачання теплової енергії, вважаючи, що між сторонами існують правовідносини із надання та споживання комунальних послуг, у яких ОСОБА_1 є фізичною особою - власником нежитлового приміщення, до якого подається теплова енергія.
Доказів використання саме ОСОБА_1 зазначеного нежитлового приміщення у підприємницькій діяльності не міститься, також це використання не впливає на правовий статус її як власника вказаного об`єкта нерухомого майна, який набуто нею у власність саме як фізичною особою.
У цьому випадку предметом позовних вимог є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати послуг за спожиту теплову енергію по опаленню належного їй нежитлового приміщення.
За період з березня 2018 року по квітень 2020 року Концерн «МТМ» відпустив вказаному вище нежитловому приміщенню теплову енергію на загальну суму 6591,99 грн, що підтверджується актами приймання-передачі та розрахункам надісланими на адресу Відповідача, не зважаючи на відсутність такого обов`язку Концерн «МТМ» за Договором.
За вказаний період боржником частково здійснено оплату на суму 759,19 грн. Отже загальна суму заборгованості становить 5832,80 грн., яка є обґрунтованою і доведеною, не оспорюється відповідачем.
Разом із тим, згідно доданих до заяви представника відповідача від 01.03.2021 року копій квитанцій ОСОБА_1 було сплачено у погашення заборгованості за договором № 202520 суму в загальному розмірі 5832,00 грн. (квитанція від 18.02.2021 на суму 2000,00 грн., квитанція від 23.02.2021 року на суму 1000,00 грн., квитанція від 19.02.2021 року на суму 1000,00 грн., квитанція від 01.03.2021 року на суму 1832,00 грн.).
Отже, з урахуванням добровільного погашення заборгованості за договором у розмірі 5832,00 грн. станом на 01.03.2021 року до стягнення підлягає залишок несплаченої заборгованості у розмірі 0,80 грн.
Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, якій прострочив виконану грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванні встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від прострочені суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума інфляційна втрат за спірний період складає 61,15 грн. а 3% річних в простроченої суми складають 118,75 грн. і підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.
У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно п. 7.2.8. Договору, в разі несплати або несвоєчасної сплати Споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у пункті 6.3. цього Договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати Споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченої платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення в день фактичної оплати. Розмір пені обраховано позивачем у розмірі 3511,27 грн. за період з квітня 2018 року по січень 2020 року.
З 01 травня 2019 року набрав чинності Закон України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги». Цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послух з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Згідно із частиною третьою статті 26 Закону України від 0911.2017 № 2189-VII«Про житлово-комунальні послуги» передбачено відповідальність за неналежне виконання договору.
Частиною першою статті 26 Закону встановлено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.
Разом із тим, згідно з Законом № 533-IX від 17.03.2020 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» до 1 липня 2020 року зупинено дію пункту 10 частини другої та пункту 2 частини четвертої статті 7 та частини першої статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
Отже, з урахуванням тих обставин, що на час нарахування пені за договором (з квітня 2018 року по січень 2020 року) дія ч. 1 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» була зупинена, суд не вбачає підстав для нарахування в цей період пені за прострочення виконання договору в розмірі 0,01% від суми простроченого платежу, як про це зазначає відповідач і виходить із розміру пені визначеної п. 7.2.8. Договору між сторонами. При цьому суд також враховує, що зміни до вказаного договору сторонами не вносилися.
Разом із тим, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені.
Статтею 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: спеціальна або більш тривала, порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
З позовом до суду позивач звернувся 22.09.2020, а тому пред`явлена до стягнення пеня за період з квітня 2018 року по вересень 2019 року знаходиться поза межами строку позовної давності (з 22.09.2019-22.09.2020), а оскільки відповідач заявив про застосування строку позовної давності, до вимого про стягнення пені, то стягненню з відповідача підлягає розмір пені за період з 22.09.2019 року в межах заявлених вимог по 11.03.2020 року, який становить згідно розрахунку позивача 351,20 грн. (184,97+112,65+53,58 грн.)
З огляду на вказане вимоги позивача про стягнення пені підлягають задоволенню частково, оскільки судом застосовується позовна давність до цих вимог.
Таким чином, з урахуванням суми основного боргу, інфляційних втрат, 3% річних і нарахованої пені, загальна суми заборгованості Відповідача перед Концерном «Міські теплові мережі» складає 531,90 грн. (0,80 грн+ 61,15 грн. + 118,75 грн. +351,20 грн.)
Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Крім того, у відповідності зі ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволено частково (5,58%), з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 117,29 грн.
Керуючись ст. ст. 4,5,12, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268,274 ЦПК України, суд ,-
Позов Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський б.137, ідентифікаційний номер юридичної особи 32121458) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн- НОМЕР_1 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул.Гвардійський б.137, ідентифікаційний номер юридичної особи 32121458) заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у сумі 0,80 грн.(нуль гривень вісімдесят копійок) , 3% річних у розмірі 118,75 грн., інфляційні втрати у розмірі 61,15 грн., пеня у розмірі 351,20 грн., а всього 531,90 грн. (п`ятсот тридцять одна гривня 90 копійок)
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн- НОМЕР_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул.Гвардійський б.137, ідентифікаційний номер юридичної особи 32121458) судовий збір у розмірі 117,29 грн.(сто сімнадцять гривень 29 коп).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 01.03.2021 року.

Суддя Ю.В. Апаллонова