ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 688/1378/21
Провадження № 22-ц/4820/1789/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Цідик А.Ю. від 15 вересня 2021 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звертаючись в суд із вказаним позовом до відповідачів, зазначали, що слідчі СУ УМВС України в Хмельницькій області здійснювали досудове розслідування у кримінальній справі № 25/0916, кримінальне провадження № 0000418 від 06.06.2013 року.

05.09.2011 року під час обшуку за місцем роботи позивачів з приміщення приватного підприємства «Фавор Плюс» у м. Шепетівка вул Старокостянтинівське шосе, 29, працівники УМВС України у Хмельницькій області вилучили бухгалтерські та інші документи, серед яких була трудова книжка ОСОБА_1 та дві трудові книжки ОСОБА_2 .

Цього ж дня у квартирі ОСОБА_1 в ході обшуку працівники УМВС України в Хмельницькій області вилучили шкатулку червоного кольору з золотим браслетом та шкатулку, в якій знаходилися срібні сережки з каменем, та чотири флешки. У будинку ОСОБА_2 в ході обшуку працівники УМВС України в Хмельницькій області вилучили шкатулку синього кольору з золотим ланцюжком та хрестиком, технічні паспорти на будівлі ВКП «Агротех» та інші предмети.

Вилучені речі та цінності не передали до камери схову речових доказів УМВС України в Хмельницькій області.

З квітня 2012 року позивачі неоднорзово зверталися до правоохоронних та судових органів з вимогою повернути належні їм документи та цінності, які для кримінального провадження значення не мали.

Вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21.03.2014 року доля вилучених у позивачів речей не вирішувалася, оскільки вказані об`єкти до суду не направляли. Станом на день звернення до суду позивачам вилучені у них документи та речі не повернуті.

З вини посадових осіб правоохоронних органів особисті документи позивачів та цінне майно втрачені, через що була паралізована їхня підприємницька діяльність та діяльність ВКП «Агротех», засновником якого є ОСОБА_2 , що позбавило можливості останню вільно володіти на розпоряджатися належним їй майном, що в свою чергу призвело до втрати та обмеження заробітку. Втрата документів принизила честь і гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , паралізувала його роботу як підприємця.

Незаконні дії посадових осіб УМВС України в Хмельницькій області щодо тривалого неповернення їх майна завдають позивачам душевних страждань, є наслідком нервових зривів, порушення нормальних життєвих зв`язків та стосунків у сім`ї, що існували в них до порушення прав. Через втрату двох трудових книжок ОСОБА_2 змушена звертатися в різні державні установи з метою відшукання підтверджуючих документів свого трудового стажу та зібрання документів для оформлення в подальшому пенсійних виплат. Усвідомлення того факту, що на відновлення усіх документів необхідно затратити багато особистого часу завдало ОСОБА_2 моральних й душевних страждань та переживань.

Тому з врахуванням уточнених позовних вимог позивачі просили стягнути з Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду - 32354 грн. та моральну шкоду - 50000 грн., на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду 10692,40 грн. та 50000 грн. моральної шкоди. Зобов`язати ГУ Державної казначейської служби України у Хмельницькій області здійснити безспірне списання коштів державного бюджету на користь ОСОБА_1 в сумі 82354 грн. та 60692 грн. на користь ОСОБА_2 .

Рішенням Шепетіського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 17884,80 грн. на відшкодування майнової шкоди та 10000 грн. моральної шкоди, 613,81 грн. судового збору та 1267,50 грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 9671,40 грн. на відшкодування майнової шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди, 588,38 грн. судового збору та 1215 грн. витрат на правничу допомогу.

У решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області просить скасувати рішення суду як незаконне та необґрунтоване і відмовити в задоволенні позову. Так, Державна казначейська служба України та її територіальні органи відповідно до Постанови КМУ № 845 від 03.08.2011 року виконує рішення суду про стягнення коштів з Державного бюджету України, не відповідає за зобов`язаннями держави або державних органів. Позивачами не доведено, в чому саме полягала протиправність дій ГУ Державної казначейської служби як відповідача. Судом не враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі № 910/23967/16.

ГУ ДКЗ України у Хмельницькій області прав та інтересів позивачів не порушувало, не вступало з ними у правовідносини, тому не може нести відповідальність за дії інших суб`єктів.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що СУ УМВС України в Хмельницькій області здійснювало досудове розслідування у кримінальній справі № 25/0916 (в подальшому кримінальне провадження №0000418 від 06.06.2013 року).

Під час досудового розслідування кримінальної справи №25/0916, 05.09.2011 року під час обшуку за місцем роботи позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з приміщення приватного підприємства «Фавор Плюс», м. Шепетівка вул. Старокостянтинівське шосе, 29, працівники УМВС України у Хмельницькій області вилучили бухгалтерські та інші документи, серед яких були трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , дата заповнення 04.07.1993 року та дві трудові книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , дата заповнення 07.07.2000 року та серії НОМЕР_3 , дата заповнення 10.10.1979 року.

Цього ж дня у квартирі позивача ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 під час обшуку працівники УМВС України в Хмельницькій області вилучили шкатулку червоного кольору з золотим браслетом та шкатулку в якій знаходились дві срібні сережки з каменем та чотири флешки.

В цей же день, в будинку позивача ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 під час обшуку працівники УМВС України в Хмельницькій області вилучили шкатулку синього кольору з золотим ланцюжком та хрестиком, технічні паспорти на будівлі ВКП «Агротех» та інші предмети.

Вилучені речі та цінності не було передано до камери схову речових доказів УМВС України в Хмельницькій області.

17.04.2012 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись з письмовою заявою до УМВС України в Хмельницькій області повернути вилучені речі, зокрема правовстановлюючі документи на нерухоме майно ВКП «Агротех», засновником якого є ОСОБА_2 та свідоцтво про державну реєстрацію її, як фізичної особи-підприємця, посилаючись на те, що вона не може повноцінно займатись підприємницькою діяльністю.

03.05.2012 року ОСОБА_2 отримала відповідь, в якій зазначено, що після закінчення досудового розслідування кримінальної справи № 25/0916 будуть повернуті документи, які не стосуються діяльності ПП «Фавор Плюс», а по інших документах та речах буде прийняте законне рішення.

За наслідками досудового розслідування кримінальну справи №25/0916 (№0000418) надіслано до Ізяславського районного суду Хмельницької області.

Вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21.03.2014 року доля предметів, речей, цінностей вилучених у позивачів не вирішувалась, оскільки речі, документи та ювелірні вироби до суду не направлялися.

Працівники СУ УМВС України в Хмельницькій області вилучені речі та цінності позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не повернули.

Висновком службового розслідування УМВС України в Хмельницькій області від 28 жовтня 2015 року підтверджено факт відсутності речей (ювелірних виробів, трудових книжок, документації, печаток підприємства), вилучених у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . У вказаному висновку службового розслідування зазначено, що слідчий СУ УМВС України в Хмельницькій області ювелірні вироби передавав до відділення Західного казенного підприємства пробірного контролю у місті Хмельницькому для встановлення вмісту дорогоцінних металів.

Відповідно до довідки №2-35 від 13.03.2012 року відділення Західного казенного підприємства пробірного контролю у місті Хмельницькому вміст дорогоцінних металів у ювелірних виробах, вилучених у позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 згідно квитанції №157 від 13.03.2012 року становить: ланцюг з відбитками - золото, проба - 585, кількість - 1 шт., маса виробу 3,72 грам., підвісок у вигляді хрестика з відбитками - золото, проба - 585, кількість - 1 шт., маса виробу - 2,25 грам., браслет з відбитками - золото, проба - 585, кількість - 1 шт., маса виробу - 10,04 грам., сережки з коричневим камінням та відбитками - срібло, проба - 925, кількість - 2 шт., маса виробу - 10,80 грам.

Після проведення дослідження ювелірних виробів останні були повернуті слідчому УМВС України в Хмельницькій області, який ніяких дій з ними не проводив та нікому не передавав.

В травні 2016 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до Хмельницького міськрайонного суду зі скаргою на дії та бездіяльність органу досудового розслідування та прокуратури щодо неповернення речей та документів, вилучених під час проведення обшуку 05.09.2011 року.

29 червня 2016 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду скарга була повернута, оскільки підлягала розгляду в межах територіальної юрисдикції Ізяславського районного суду Хмельницької області.

В липні 2016 року позивачі звернулися до Ізяславського районного суду Хмельницької області зі скаргою на дії та бездіяльність органів досудового розслідування та прокурора під час вирішення питання про повернення речових доказів (речей, предметів), вилучених 05.09.2011 року.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 липня 2016 року відмовлено у задоволенні скарги, оскільки на момент подачі скарги стадія досудового розслідування, на якій могла бути подана скарга в порядку ст. 303 КПК України, закінчена.

У 2016 році позивачі звернулися до прокуратури Хмельницької області із заявою про вчинення кримінального правопорушення про втрату вилучених у них документів та цінностей.

15.04.2016 року слідчим прокуратури Хмельницької області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, в подальшому також за ч. 3 ст. 191 КК України.

В цей же період працівниками внутрішньої безпеки у Хмельницькій області ДВБ Національної поліції України проведено чергову службову перевірку за фактом неналежного виконання службових обов`язків працівниками міліції УМВС України в області, що призвело до втрати вилучених речей та цінностей.

Факти неналежного виконання службових обов`язків працівниками СУ УМВС України в Хмельницькій області підтвердились, а матеріали перевірки надіслали до прокуратури Хмельницької області.

Під час розслідування кримінального провадження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були залучені до кримінального провадження як потерпілі.

За результатами досудового розслідування слідчим прокуратури Хмельницької області 30.08.2019 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях колишніх працівників слідчих СУ УМВС України в Хмельницькій області складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 367 КК України.

Місцезнаходження ювелірних виробів, трудових книжок та інших документів, які були вилучені у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не встановлено.

За скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 03.01.2020 року скасовано постанову слідчого прокуратури від 30.08.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000057 та зобов`язано прокуратуру Хмельницької області передати до Територіального управління Державного бюро розслідувань в місті Хмельницькому вказане кримінальне провадження для проведення досудового розслідування.

23.10.2020 року слідчий ТУ ДБР в місті Хмельницькому прийняв рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, при цьому вилучені речі, ювелірні вироби, документи у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не були повернуті власникам.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи та не оспорюються сторонами.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що внаслідок протиправних дій службових осіб УМВС України у Хмельницькій області щодо вилучення в ході обшуків майна та неповернення його позивачам завдано майнову та моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню державою шляхом стягнення коштів на їх користь з державного бюджету України.

Посилання апелянта на те, що він не має відповідати за зобов`язаннями держави або державних органів і не є належним відповідачем у справі, тому в позові слід відмовити, є безпідставними.

Так, згідно з ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статей 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема, органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, що відсилає до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини 6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Згідно з ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Так, відповідно до частини другої статті 2, частини першої статті 170 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно частини другої статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За змістом наведених норм права належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяною органом державної влади, їх посадовою або службовою особою є держава як учасник цивільних відносин. При цьому держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого заподіяну шкоду.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачі зазначили відповідачами у справі Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, ліквідаційну комісію УМВС України в Хмельницькій області, діями працівників яких на їх думку завдано моральну та матеріальну шкоду позивачам, а також територіальний орган ДКСУ.

В свою чергу як на правові підстави позову позивачі посилалися на норми ст. 56 Конституції України, ст.ст. 1173, 1174, 1176 ЦК України, що врегульовують питання відшкодування державою шкоди, завданої органом державної влади, його посадовою або службовою особою.

Зміст позовної заяви свідчить про те, що позов пред`явлено до держави в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав та органу ДКСУ.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки держава бере участь у справі як учасник цивільних відносин саме через ці органи.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 27.11.2019 року у справі № 242/4741/16-ц, згідно з якою належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не ДКСУ чи її територіальний орган.

Висновок суду першої інстанції не суперечить також правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі № 910/23967/16.

В свою чергу оскаржуваним судовим рішенням стягнуто кошти з держави, а не з ГУ Державної казначейської служби України у Хмельницькій області чи Державної казначейської служби, що спростовує твердження апелянта про покладення на нього відповідальності за протиправні дії.

Відтак доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 грудня 2021 року.

Судді Л.М. Грох А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова