Провадження № 2-з/359/21/2021
Справа № 359/1602/21
УХВАЛА

26 лютого 2021 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Муранова-Лесів І. В., вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (до подання позовної заяви),-

встановив:

25.02.2021 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена заява, яка згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями розподілена на суддю Муранову-Лесів І.В. та передана 26.02.2021.

За змістом поданої заяви, ОСОБА_1 просить : вжити заходів по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , а саме : елінг з кімнатами відпочинку, що знаходяться за адресою : АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що 01.12.2019 між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики зі строком повернення грошових коштів до 01.06.2020.

Крім того заявник зазначає, що він має намір подати позов про стягнення грошових коштів у розмірі 200 000 гривень. Вказане майно може бути продано в будь-який момент, що зробить неможливим виконання рішення суду та найбільш ймовірно є продаж в разі пред`явлення позову до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 5 та 6 даної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім того, за змістом ч. 1 ст. 157 Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Вивчивши заяву та додані до неї документи встановлено, що заява про забезпечення позову не містить необхідних реквізитів: ціни позову, пропозицій щодо зустрічного забезпечення, а також інших відомостей, потрібних для забезпечення позову (зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта боржника; майно а також грошові кошти, на які слід накласти арешт, а також осіб, у володінні яких воно знаходиться; наявність у позивача майна, яке знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові).

Крім того, на підтвердження викладених в заяві обставин заявником не додано жодного документу, які б підтверджували викладені в заяві обставини щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову та наявність спору (зокрема, що підтверджували факт укладання договору позики, наявність боргових зобов`язань боржника).

Згідно ч. 9. ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вище викладене, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову слід повернути, оскільки вона подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути.

На ухвалу може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо ухвала залишена в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І. В. Муранова-Лесів