Справа № 162/28/21
Провадження № 2/162/67/2021
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області у складі судді Глинянчука В.Д.,

з участю секретаря судових засідань Смаль Т.П.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.

ОСОБА_1 звернулася до Любешівського районного суду Волинської області з цим позовом 16 січня 2021 року.

Ухвалою суду від 28 січня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Постановлено розглянути справу 02 березня 2021 року у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Після відкриття провадження у справі було з`ясовано, що відповідач ОСОБА_2 відбуває покарання у виді обмеження волі в державній установі «Городоцький виправний центр (№ 131)». У зв`язку з наведеним копію ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви з доданими документами було направлено за місцем виконання покарання ОСОБА_2 . Надано доручення начальнику виправного центру відібрати письмові пояснення у відповідача щодо позову.

Письмові пояснення відповідача надійшли до суду 22 лютого 2021 року.

Позивач ОСОБА_1 26 лютого 2021 року через пошту подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось.

Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтуванні позову позивач ОСОБА_1 вказує, що 16 вересня 2018 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 18 грудня 2020 року шлюб між сторонами розірвано. ОСОБА_2 не бере участі в утриманні сина. У зв`язку з наведеним позивач просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, до досягнення дитиною повноліття.

Стислий виклад позиції відповідача.

ОСОБА_2 у письмових поясненнях проти позову заперечив. Відповідач вказав, що надавав допомогу на утримання сина до того моменту, коли відповідач заборонила йому брати участь у вихованні дитини. При вирішення спору ОСОБА_2 просить врахувати, що він не працевлаштований та «не має мінімальної офіційної суми доходу». У зв`язку з наведеним відповідач вказує, що не може сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх доходів.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Сторони з 16 вересня 2018 року перебували у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 18 грудня 2020 року у справі № 162/1060/20, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до довідки Великоглушанського старостинського округу Камінь-Каширської міської ради Волинської області № 18 від 06 січня 2021 року, акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї дитина ОСОБА_4 проживає у селі Велика Глуша Камінь-Каширського району Волинської області разом із матір`ю та перебуває на її утриманні.

Позивач ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства третьої групи та отримує пенсію по інвалідності розміром дещо понад дві тисячі гривень.

Відповідач ОСОБА_2 на цей час відбуває кримінальне покарання в державній установі «Городоцький виправний центр (№ 131)». Відомостями про доходи, майно відповідача суд не володіє.

Норми права, які застосував суд. Мотиви суду щодо позовних вимог.

Статтею 51 Конституції України, статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК) встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частинами першою-третьої статті 181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частинами першою, другою статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини першої статті 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Частиною першою статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи досліджені докази, суд доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Визначаючи розмір аліментів, які стягуватимуться з відповідача, суд керується положеннями статті 182 СК та бере до уваги, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом дитинства.

Суд також констатує, що наявність між сторонами спору про участь у вихованні дитини, відбуття кримінального покарання відповідачем у виді обмеження волі не звільняє його обов`язку брати участь в утриманні дитини.

Розмір аліментів, які позивач просить стягувати з відповідача, не суперечить принципу розумності та справедливості.

Отже, позов підлягає до повного задоволення.

Питання розподілу судових витрат.

На момент ухвалення судового рішення у матеріалах справи відсутні відомості про понесені сторонами судові витрати.

Позивач звільнена від оплати судового збору при поданні позовної заяви.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК, у зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, з відповідача у користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі однієї мінімальної ставки для вимог майнового характеру на момент ухвалення рішення, що складає 908 гривень.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 264, 265 ЦПК, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити повністю.

Починаючи з 16 січня 2021 року, стягувати з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 у користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Д. Глинянчук