ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22ц-819/344/2021 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарЛитвиненко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Ус О.В. від 19 листопада 2020 року за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про захист прав споживача,

встановив:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 16 січня 2020 року ним у відділенні поштового зв`язку 73002 було відправлено рекомендовані міжнародні бандеролі RC060669035UA до Болгарії та RC060695835UA до Росії. Список вказаних відправлень ним було створено в особистому кабінеті. Таким чином між ним та АТ "Укрпошта" виникли договірні відносини, які полягали у тому, що він, як відправник, замовив послугу з перевезення поштового відправлення, а поштовий оператор зобов`язався доставити поштове відправлення отримувачу у непошкодженому вигляді.

Номери поштових відправлень ним було написано кульковою ручкою на упакуванні бандеролей. Після передачі бандеролей оператору у поштовому відділенні 73002, остання роздрукувала на принтері адресні листи та наклеїла їх на бандеролі, однак, через неуважність переплутала адресні листи місцями. Таким чином, обидві бандеролі було надіслано помилковим адресатам. Вказане стало відомо після того, як один з отримувачів повідомив його про те, що до нього надійшло поштове відправлення не з тим вкладенням, що мало бути. Ним надіслано фото, з якого видно, що трек-номер на адресному листі не відповідає трек-номеру, який ним було написано.

Оскільки внаслідок помилки працівника АТ "Укрпошта" поштові відправлення RC060669035UA та RC060695835UA не було доставлено належним отримувачам, вважає, що їх можна вважати втраченими, тому, відповідно до регламентів Всесвітньої поштової конвенції, йому підлягає виплаті відшкодування за обидва поштові відправлення.

07.02.2020 року ним було надіслано електронною поштою рекламацію на ім`я генерального директора АТ "Укрпошта", однак питання щодо обставин, вказаних в рекламації, не вирішено по суті.

Просив стягнути з АТ "Укрпошта" відшкодування в розмірі 2131,42 грн. за неналежне виконання договірних зобов`язань з доставлення поштових відправлень та втрату їх вкладень та стягнути суму витрат на правничу допомогу.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 19 листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та, посилаючись на його незаконність, просив оскаржуване рішення скасувати, постановити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на невірне посилання судом першої інстанції на ту обставину, що він не звертався до АТ «Укрпошта» з питання відшкодування шкоди за втрату відправлень, оскільки ним цей факт доведений - копію рекламації долучено до позовної заяви.

Апелянт вважає, що він надав суду докази неналежного виконання відповідачем послуги з пересилання вказаних поштових відправлень. Оскільки відповідачем не було здійснено жодних дій щодо виправлення помилки та надсилання поштових відправлень належним адресатам, вважає, що поштові відправлення слід вважати втраченими.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів щодо втрати поштових відправлень, рекламація містить лише припущення позивача щодо їх втрати. Оскільки позивач, як у позові, так і у відповіді на відзив вказує на те, що один з отримувачів одержав поштове відправлення, додає фотокартку бандеролі, суд дійшов висновку, що поштове відправлення бандероль не втрачено, оскільки фактично отримано. Крім того, доказів втрати іншої бандеролі позивачем не надано.

Отже втрата поштових відправлень не доведена позивачем належними та допустимими доказами.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 16.01.2020 р. сформовано список згрупованих поштових відправлень бандеролей.

Позивачем передано на відправлення оператору поштового зв`язку бандеролі RC060669035UA до Болгарії (плата за пересилання 119,91 грн.) та RC060695835UA до Росії (плата за пересилання 119,91 грн) (а.с.6).

07.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ "Укрпошта" з рекламацією, у якій зазначає, що внаслідок помилки працівника АТ «Укрпошта» його поштові відправлення не були доставлені належним отримувачам, а тому він вважає, що їх вкладення можна вважати втраченим та, відповідно до регламентів Всесвітньої поштової конвенції, він має право на відшкодування за обидва поштові відправлення (а.с.7).

Згідно листа АТ «Укрпошта» від 12.02.2020 р., вих.№ 1853-Ф-213-В їх установа готова була провести документальну перевірку та надати інформацію щодо пересилання міжнародного поштового відправлення №RC060669035UA, у разі надання повних даних одержувача та копії розрахункового документу (а.с.8).

З фотокартки поштового відправлення вбачається, що відправлення RC060695835UA було надіслано до Російської Федерації, отримувач ОСОБА_2 , з описом вкладення «Fishing lure», масою 0,172 кг, яка виправлена кульковою ручкою на 0,072. Разом з тим, у митній декларації вага так і залишилась невиправленою 0,172 кг. На вказаному відправленні також наявний напис кульковою ручкою поза межами супровідного ярлика RC060669035UA (а.с.10).

Відправлення RC060669035UA надіслано до Болгарії, отримувач ОСОБА_3 , з описом вкладення «Fishing bail», масою 0,058 кг. Будь-яких виправлень супровідний ярлик не містить (а.с.30).

Фотокопією екрану з офіційного сайту АТ «Укрпошта» підтверджується надання споживачам інформації про нову послугу, а саме: «у відправників є можливість роздрукувати супровідний ярлик для дрібного пакету, бандеролі та відправлення з оголошеною цінністю на одному з 2073 відділень на термопринтері» (а.с.28).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» договір про надання послуги поштового зв`язку вважається укладеним після оплати користувачем вартості цієї послуги, якщо інше не передбачене відповідними договорами.

Отже між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини щодо надання послуг міжнародного поштового зв`язку.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Акціонерне товариство «Укрпошта», як український національний поштовий оператор, здійснює свою діяльність відповідно до положень Закону України «Про поштовий зв`язок», Правил надання послуг поштового зв`язку, Порядку та умов надання послуг з пересилання міжнародних поштових відправлень, Всесвітньої поштової конвенції (далі Конвенція), яка ратифікована Україною.

Відповідно до пункту 1 статті 23 Конвенції за винятком випадків, передбачених у статті 24, призначені оператори відповідають за: втрату, крадіжку чи пошкодження рекомендованих відправлень, простих посилок і відправлень з оголошеною цінністю; повернення рекомендованих відправлень, відправлень з оголошеною цінністю і простих посилок, про причину недоставлення яких не повідомлено.

Згідно з пунктом 1 статті 24 Конвенції призначені оператори не несуть відповідальності за рекомендовані відправлення, посилки та відправлення з оголошеною цінністю, вручення яких вони здійснили відповідно до умов, установлених їхніми внутрішніми правилами, для відправлень тієї самої категорії. Однак відповідальність зберігається: якщо крадіжка чи пошкодження встановлені або до доставки, або під час вручення відправлення; якщо внутрішнє законодавство це дозволяє, адресат або, в належному випадку, відправник під час повернення відправлення в місце подання робить застереження стосовно прийняття розкраденого чи пошкодженого відправлення; якщо внутрішнє законодавство це дозволяє й рекомендоване відправлення доставляється в поштову скриньку, але одержувач заявляє про неодержання відправлення; якщо одержувач або, у випадку повернення до місця подання відправник посилки чи відправлення з оголошеною цінністю, незважаючи на отриману належну розписку, негайно заявляє призначеному оператору, який видав відправлення, про виявлення ним крадіжки чи пошкодження. Він надає доказ того, що крадіжка або пошкодження не сталися після видачі.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилається на той факт, що поштові відправлення були надіслані невірним адресатам, внаслідок помилки оператора, тому вважає, що їх вкладення втрачені, проте колегія суддів не може погодитися з вказаним твердженням.

З матеріалів справи вбачається, що поштові відправлення RC060695835UA та RC060669035UA отримані адресатами, що підтверджується наданими до суду фотокопіями їх упакувань.

Щодо твердження позивача про надіслання відправлень невірним адресатам через помилку оператора поштового зв`язку колегія суддів зазначає наступне.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною першою ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Посилаючись на помилку оператора, ОСОБА_1 вказує, що оператор внаслідок неуважності наклеїла адресні листи на бандеролі без урахування написаних на них трек- номерів. Проте вказані обставини жодними доказами не підтверджені та не обґрунтовані посиланнями на закон.

Згідно наданої позивачем фотокопії екрану з офіційного сайту Укрпошти вбачається, що у останнього був доступ до супровідного ярлика, який було наклеєно на поштове відправлення, та відповідач міг його самостійно роздрукувати та заповнити перед оформленням відправлень (а.с.29).

Можливість у відправника роздрукувати вказані супровідні листи у відділенні Укрпошти ставить під сумнів факт їх наклеювання на бандеролі саме оператором.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доказів формування відправлення оператором поштового зв`язку суду не надано та вина останнього не доведена.

Посилання скаржника у апеляційній скарзі на ту обставину, що він звертався до АТ «Укрпошта» з рекламацією про відшкодування витрат у зв`язку з втратою посилок колегією суддів не приймається, оскільки твердження позивача про втрату посилок спростовується матеріалами справи та вбачається з пояснень позивача. Про втрату пересилання, невідповідність або пошкодження вкладень повинен заявити його одержувач, як це передбачено у пункті 1 статті 24 Конвенції, однак жоден з одержувачів бандеролей RC060695835UA та RC060669035UA в установленому законом порядку про це не заявив.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають, зводяться до необхідності переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин справи.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складений 02 березня 2021 року.

Суддя О.М. Полікарпова