Провадження №4-с/263/9/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року м.Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шевченко О.А.,

за участю секретаря Ковальової О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області звернулась ОСОБА_1 зі скаргою, у якій просила суд визнати дії Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) протиправними та скасувати постанову Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 12.06.2020 року про відкриття виконавчого провадження №62311875, постанову Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 24.06.2020 року про відкриття виконавчого провадження №62404139.

Вимоги скарги мотивовано тим, що 12.06.2020 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №62311875 про зобов`язання ОСОБА_1 не створювати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою дитиною. ОСОБА_1 вважає, що зазначене виконавче провадження відкрито раніше ніж основне виконавче провадження №62404139, та його відкриття є передчасним, оскільки воно відкривається у разі невиконання основного виконавчого листа встановленим способом участі. Однак основне виконавче провадження №62404139 про встановлення способу участі ОСОБА_4 було відкрито 24.06.2020 року. Також скаржник вважає, що були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження №62311875, оскільки стягував ОСОБА_4 з моменту набрання чинності рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 13.02.2020 року по справі №263/6003/19, за яким було видано виконавчі листи, не відвідував свого онука, тому не можна говорити про те, що ОСОБА_1 створювала йому перешкоди у спілкуванні з онукою. Крім того, стягував ОСОБА_4 працює та йог вихідні дні не співпадають з графіком, встановленим судом, тому скаржник вважає, що подання оскаржуваного виконавчого листа направлене фактично на залякування боржника, а не на фактичне виконання судового рішення.

Також зазначено, що постанова №62404139 від 24.06.2020 року не відповідає положенням ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки у ній зазначено про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів, однак повинно бути зазначено про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням., що не відповідає приписам чинного законодавства. Крім того, за весь час з початку відкриття виконавчого провадження до часу подання скарги стягував жодного разу не приходив до онуки, однак виконавче провадження було відкрито, а скаржник притягнутий до санкції у виді виконавчого збору у сумі 9446,00 грн.

Таким чином, враховуючи наведене, а зокрема те, що скаржник не перешкоджала стягувану ОСОБА_4 спілкуватись з дитиною, вважає діє державного виконавця незаконними, а оскаржувані постанови про відкриття виконавчого провадження такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 13 січня 2021 року скаргу прийнято до розгляду та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

01.03.2021 року на адресу суду від начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Сахова Є. надійшли заперечення на скаргу, у яких він просив залишити скаргу без задоволення, оскільки виконавчі провадження №62404139 та №62311875 закриті, як виконані відповідно до заяви стягувача.

Представник скаржника, адвокат Косенко С.С., надав заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та відсутності скаржника, задовольнити вимоги скарги у повному обсязі.

Вивчивши доводи скарги та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що 13 лютого 2020 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області винесено рішення, яким позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Маріупольської міської ради, Центральний районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способу участі у вихованні дитини, а також стягненні моральної шкоди задоволено частково: зобов`язано ОСОБА_1 не створювати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановлено способи участі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у спілкуванні та вихованні неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: щотижня у суботу з 10.00 год. до 20.00 год. побачення та спілкування за місцем проживання позивачів: АДРЕСА_1 або іншого фактичного мешкання до досягнення дитиною повноліття, без присутності матері ОСОБА_1 ; щорічно взимку у період канікул, строком не менше 7 днів спільного відпочинку без присутності матері дитини, у тому числі за межами населеного пункту фактичного проживання, за умови завчасного повідомлення матері дитини про наміри такого відпочину та про подальше місце перебування; щорічно рік влітку у період канікул строком не менше 30 днів поспіль спільний відпочинок, без присутності матері, у тому числі за межами населеного пункту фактичного проживання дитини за умови завчасного повідомлення матері про наміри такого відпочинку та про подальше місце перебування; щорічно у дні народження дитини ОСОБА_5 19 червня, батька ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , бабусі ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дідуся ОСОБА_4 - 17 серпня, з 12.00 год. до 18.00 год., без відриву від дитячого садочка або навчання; у разі хвороби дитини побачення у присутності матері за місцем проживання, без обмеження кількості та часу відвідування до 20.00 год.

03 червня 2020 року на підставі вказаного рішення Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області видано виконавчі листи у справі №263/6003/19 від 13.02.2020 року.

На підставі зазначених виконавчих листів Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Хартахай М.В. 12.06.2020 року відкрито виконавче провадження №62311875 та державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Бондаренко В.В. 24.06.2020 року відкрито виконавче провадження №62404139.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року).

Державний/приватний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, оскаржувана постанова відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і виклоначий документ (лист) пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відтак вважати, що державним виконавцем у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження, є безпідставним, оскільки вказана процесуальна дія вчинена державним виконавцем у межах вказаного закону на підставі рішення суду виконавчого документу, яке відповідає вимогам виконавчого документу.

Щодо оскарження заявником відкриття виконавчого провадження без дотримання вимог до виконавчого документу, суд вважає такі доводи недоведеними, оскільки такий виконачий документ має всі необхідні реквізити для його виконання відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», інформація про що покладена й у оскаржувану постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Будь-які докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавста прав боржника як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено.

Окрім того, інші доводи заявника, оскаржуваної дії посадової особи (державного виконавця), які наведені у заяві та відзиві на неї, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 450, 451, 452 ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.А.Шевченко