Провадження № 4-с/761/29/2021
У Х В А Л А

Іменем України

05 лютого 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Кутіковій М.Г.,

за участі представника заявника: Кобець Р.Ю.,

приватного виконавця: Авторгова А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Авторгов Андрій Миколайович, ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності, неправомірними дій та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

02 жовтня 2020 року до суду надійшла зазначена скарга.

У вимогах скарги скаржник просить:

-визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця Авторгова А.М. щодо невиокремлення рахунків зі спеціальним режимом використання, зокрема, рахунків, відкритих в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , що призвело до безпідставного їх арешту;

-визнати неправомірними дії приватного виконавця Авторгова А.М. щодо стягнення (списання) коштів ОСОБА_1 з рахунку № НОМЕР_1 у сумі 2 567,15 грн. та з рахунку № НОМЕР_2 у сумі 82,11 грн.;

- скасувати арешт, накладений постановою приватного виконавця Авторгова А.М. від 18.09.2020 року на кошти ОСОБА_1 , що зберігаються на рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , відкритих в АТ КБ «ПриватБанк».

Скарга обгрунтована тим, що на виконанні у приватного виконавця Авторгова А.М. перебуває виконавче провадження №63086057 з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва у справі №761/19282/15-ц в межах якого арештовані кошти на рахунках заявника.

Як зазначає заявник, 30.10.2020 року її представник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та дізнався про постанову від 18.09.2020 року про накладення арешту на кошти, які розміщені на рахунках заявника (боржника у виконавчому провадженні).

В заяві зазначено, що приватний виконавець наклав арешт на рахунки, які призначені для отримання заробітної плати та пенсії, які відносяться до рахунків із спеціальним режимом використання та на них не може бути накладено арешт. Проте приватний виконавець Авторгов А.М. не переконався в цільовому призначенні рахунків та наклав на них арешт.

Скаржник зазначає, що приватний виконавець не тільки проігнорував необхідність виокремлення банківських рахунків зі спеціальним режимом використання, але й всупереч процедурі звернення стягнення на заробітну плату, пенсію боржника, 28.09.2020 року з рахунків були списані кошти.

Станом на день звернення до суду із скаргою, скаржник не має можливості користуватись пенсією та заробітною платою через накладення арешту на кошти на рахунках, що порушує гарантовані Конституцією України права на оплату праці та соціальний захист.

Так приватний виконавець на думку заявника, враховуючи обмеження в накладенні арешту, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», та враховуючи наявність спеціальної процедури для звернення стягнення на заробітну плату та пенсію, перед накладенням арешту на банківські рахунки зобов`язаний був пересвідчитись у відсутності спеціального режиму використання або відсутності заборон щодо арешту коштів що перебувають на цьому рахунку. Виокремлення таких рахунків належить до повноважень саме приватного виконавця.

27.11.2020 року до суду надійшов відзив приватного виконавця Авторгова А.М. в якому він просить відмовити в задоволенні скарги з тих підстав, що на підставі абзацу 2 ч.2 ст.59 та п.1 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» та після отримання інформації з банківської установи 04.11.2020 року скасовано арешт з рахунків. Також приватний виконавець зазначає, що рахунки на які зараховується заробітна плата нормативно не визначені як рахунки із спеціальним режимом використання та не є такими рахунками, а є звичайними поточними рахунками та банківське законодавство не містить визначення такого виду рахунків як «зарплатний». При накладенні арешту на рахунок в приватного виконавця відсутня інформація про те, що на вказаний рахунок зараховується лише заробітна плата чи пенсія. Після ознайомлення 30.09.2020 року з матеріалами виконавчого провадження, представник боржника лише 21.10.2020 року звернувся із заявою про скасування арешту, а тому у виконавця були відсутні відомості щодо того, що рахунки використовуються боржником для отримання пенсії та заробітної плати.

В судовому засіданні представник заявника вимоги скарги підтримав частково та просив їх задовольнити. Представник не підтримав вимоги скарги в частині скасування постанови про арешт коштів, оскільки приватним виконавцем такий арешт скасовано.

Стягувач представника в судове засідання не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги не надійшов.

Приватний виконавець Авторгов А.М. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вимог скарги з підстав, викладених у відзиві.

А тому у відповідності до положень ч.2 ст.450 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, вислухавши сторони, врахувавши відзив приватного виконавця, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги за наступних підстав.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статей 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження" (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Як встановлено в судовому засіданні, на виконанні у приватного виконавця Авторгова А.М. перебуває виконавче провадження №63086057 щодо примусового виконання виконавчого листа №761/19282/15-ц від 09.09.2020 року, який видано Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 15 541 914,65 грн.

Постановою від 18.09.2020 року приватний виконавець Авторгов А.М. відкрив виконавче провадження.

Постановою від 18.09.2020 року приватний виконавець наклав арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 17 096 175,12 грн..

Як вбачається з матеріалів справи, на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_4 отримує заробітну плату та на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» отримує пенсійні виплати.

В той же час Банк в довідках від 01.10.2020 року зазначив, що на вказані рахунки, крім заробітної плати та пенсійних виплат може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

Під час вчинення виконавчий дій з рахунку № НОМЕР_1 були стягнуті кошти в сумі 2 567,15 грн. та з рахунку № НОМЕР_2 у сумі 82,11 грн.

Під час слухання справи судом, уповноважений представник ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця із заявою про зняття арешту з рахунків та після отримання інформації з банківської установи про нарахування, які перераховуються на банківські картки, постановою від 04.11.2020 року приватний виконавець на підставі абзацу 2 частини 2 та пункту 1 частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» скасував арешт з коштів, які розміщені на рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в АТ КБ «ПриватБанк».

Згідно з ч. 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Стаття 10 Закону України «Про виконавче провадження визначає, що заходами примусового виконання рішень, зокрема є: звернення стягнення на кошти та звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Як визначено в ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

У відповідності до ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Частина 5 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає зобов`язання Боржника.

Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Абзацом 2 частини другої статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення, до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права убачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно, державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому, стаття 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Чинним законодавством України не передбачено відкриття фізичним особам рахунків зі спеціальним режимом їх використання для отримання заробітної плати чи пенсії.

З установлених судом обставин убачається, що рахунки боржника № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , на кошти на якому виконавцем був накладений арешт, є поточним рахунком боржника, який використовується для отримання пенсії та заробітної плати та які не відносяться до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В той же час стаття 43 Конституції України визначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

В той же час, у разі накладення арешту на рахунок на який зараховуються лише пенсійні виплати та заробітна плата, на такі виплати не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих отримання пенсійних виплат та заробітної плати на такий рахунок.

Також арешт з грошових коштів, які надходили на рахунок як пенсійне забезпечення та заробітна плата, може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів пенсійного забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №905/361/19 та постанові Верховного суду від 08 липня 2020 року у справі №915/1000/18.

Боржник, як вбачається, після звернення до суду із скаргою, звернувся до приватного виконавця із заявою про скасування арешту. Таке клопотання боржника було задоволено та скасовано арешт у спосіб, визначений статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження.

У скарзі скаржник просив визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця Авторгова А.М. щодо невиокремлення рахунків зі спеціальним режимом використання, зокрема, рахунків, відкритих в АТ КТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , що призвело до безпідставного їх арешту.

Щодо заявлених вимог скарги варто зазначити, що саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження". А тому Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає такого поняття як «виокремлення» рахунків із спеціальним режимом використання.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що діючим законодавством надано право приватному виконавцю накладати арешт на грошові кошти на рахунку та звертати на них стягнення; Закон України «Про виконавче провадження» не покладає на приватного виконавця обов`язок «виокремлювати» рахунки із спеціальним режимом використання, крім тих, які визначені самим Законом, тому суд вважає, що в діях приватного виконавця відсутнє порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Авторгов Андрій Миколайович, ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності, неправомірними дій та скасування постанови - в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту ухвали безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлено 11 лютого 2021 року

СУДДЯ: Н.Г.Притула