Провадження № 2/537/30/2021
Справа № 537/35/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2021 р.Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Маханькова О.В.,

за участі секретаря судового засідання Костюкевич Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представник відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя, стягнення компенсації у зв*язку з відчуженням спільного майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Крюківського районного суду м.Кременчука із позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 , згідно якої просив суд ухвалити рішення, яким здійснити поділ майна квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 , що є об*єктом спільної сумісної власності подружжя, та визнати за позивачем право власності на Ѕ частину квартири.

В позовній заяві позивач вказує, що ОСОБА_1 та Відповідач ОСОБА_3 , перебували у шлюбі з 05 серпня 2006 року по 10 листопада 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кам`янським районним управлінням юстиції Черкаської області серії НОМЕР_1 від 05 серпня 2006 року.

На підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 листопада 2017 року, (справа № 537/1118/17) шлюб розірвано.

У період перебування у шлюбі Позивача та Відповідача була придбана за договорами купівліпродажу: серії ВТС № 632586 та серії ВТС № 632587 від17 квітня 2013 року квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Після розлучення Позивач з Відповідачем не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеної вище квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Оскільки, майно було придбане Позивачем та Відповідачем в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому Позивач має намір поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за ним Ѕ частки квартири, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідач ОСОБА_3 звернулася до суду зі зустрічною позовною заявою, відповідно до якої повідомила, що 05 серпня 2006 року вона уклала шлюб із ОСОБА_1 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Кам`янського районного управління юстиції Черкаської області видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

10 листопада 2017 року рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука даний шлюб розірвано.

У період шлюбу, а саме 17 квітня 2013 року, була придбана квартира АДРЕСА_3 . Під час придбання даної квартири позивач ОСОБА_1 разом з відповідачкою склав заяву, яка посвідчена приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г., якою підтвердив факт того, що квартира набувається одним із подружжя, тобто ОСОБА_3 , за кошти, що належать їй на праві особистої власності та у відповідності із статтею 57 Сімейного кодексу України вищевказана квартира належатиме їй на праві особистої приватної власності. Копія даної заяви додана до відзиву на позовну заяву. Тому квартиру вважає своєю особистою власністю яка не підлягає поділу.

Крім того, за час шлюбу ними в інтересах сім`ї придбано автомобіль KIA Cerato 2008 року випуску. Даним автомобілем вони користувались спільно.

Фактично шлюбні відносини між нею та Відповідачем були припинені 10 червня 2017 року. Відповідач покинув квартиру АДРЕСА_3 , де вони спільно проживали, та забрав усі свої речі. Спільний автомобіль був у його користуванні, але після припинення сімейних відносин Відповідач без її відому та її згоди продав даний автомобіль іншій особі. Про це вона дізналась випадково. Кошти ОСОБА_1 витратив на себе. А саме, Відповідач у жовтні 2017 року на ці кошти придбав квартиру АДРЕСА_4 . Дану квартиру 16.11.2019 року Відповідач подарував своїй новій дружині ОСОБА_5 (договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г.) Прохала суд визнати автомобіль KIA Cerato 2008 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 спільним сумісним майном подружжя. Стягнути з ОСОБА_1 86 116 грн. 43 копійки компенсації вартості 1/2 частини автомобіля KIA Cerato 2008 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 . та судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Савічев С.С. підтримали свої позовні вимоги, прохали позов задовольнити, в задоволенні зустрічного позову прохали відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат Нестеренко А.В. в судовому засіданні підтримали зустрічну позовну заяву. Прохали суд задовольнити зустрічну позовну заяву, в задоволенні позову ОСОБА_1 прохали відмовити.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що у матері була квартира, яка після її смерті належала її дочці ОСОБА_3 . Коли вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 то вона, з метою покращення умов життя сім`ї дочки погодилася на продаж квартири матері та на ці гроші дочка, ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_5 . Дана квартира придбана не на їх сімейні кошти,а на особисті кошти дочки ОСОБА_3 . Продаж та купівля квартири була проведена в один день у нотаріуса ОСОБА_7 .Про те що квартира придбана на особисті кошти була засвічена нотаріально.Гроші від продажу квартири одразу передали після підписання договору продавцю.

Суд, заслухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

За вимогами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно норм ч.1 ч.2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права і інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

При поділі майна суд виходить із того, якщо між подружжям нe досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.

Статтями 70,71 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою.

Відповідно до ч. ч. 2-3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласника.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та Відповідач ОСОБА_3 , перебували у шлюбі з 05 серпня 2006 року по 10 листопада 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кам`янським районним управлінням юстиції Черкаської області серії НОМЕР_1 від 05 серпня 2006 року.

На підставі Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 листопада 2017 року, (справа № 537/1118/17) шлюб розірвано.

У період перебування у шлюбі сторін, була придбана за договорами купівліпродажу: серії ВТС № 632586 та серії ВТС № 632587 від17 квітня 2013 року квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Після розлучення ОСОБА_1 з ОСОБА_3 не може дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеної вище квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Договору Купівлі продажу від 17.04.2013року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Марченко Н.А., ОСОБА_6 та ОСОБА_3 передали у власність покупця квартиру АДРЕСА_6 .

Відповідно до Договору купівлі продажу від 17.04.2013року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Н.А., ОСОБА_3 придбала кватиру АДРЕСА_3 . Згідно до п.8 даного договору Придбаний ОСОБА_3 об*єкт нерухомості не буде являтися предметом спільної сумісної власності, а буде належати ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності, оскільки придбавається за кошти, які належать їй на праві особистої приватної власності, що підтверджується спільною заявою подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , справжність підписів на яких засвідчено ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу Полтавської області 17.04.2013року за р.№3288, 3289.

Відповідно до ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4)житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

2. Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.

3. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги.

Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню.

4. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди.

5. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них.

6. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

7. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 заявою від 17.04.2013року, яка посвідчена приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г., підтвердив, що квартира АДРЕСА_3 років СРСР набувається дружиною ОСОБА_3 за кошти, що належать їй на праві особистої приватної власності та у відповідності із ст..57 СК України належатиме їй на праві особистої приватної власності.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру необхідно відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що за час перебування у шлюбі позивача з відповідачем , а саме 05.07.2014 року було придбано автомобіль KIA Cerato 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , право власності на який зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в свою чергу не заперечує обставину придбання спірного автомобіля в період перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 , але зазначає, що автомобіль був його особистим майном.

Відповідно до висновку експерта № 26 автотоварозначого дослідження складеного 02.03.2020 року, вартість спірного автомобіля марки KIA Cerato 2008 року випуску складає 172232.86 грн.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їхпереконливості.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

При поділі майна суд виходить із того, якщо між подружжям нeдосягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на ньогообов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.

Статтями 70,71 СК України встановлено, що у разіподілу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у правіспільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою.

Відповідно до ч. ч. 2-3 ст. 372 ЦК України, у разіподілу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщоінше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разіподілу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ч. 1ст. 70 Сімейного кодексу Україниуразіподілу майна, що є об`єктом права спільноїсумісноївласностіподружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщоінше не визначенодомовленістюміж ними абошлюбним договором.

Аналогічна норма права закріплена і вст. 372 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разіподілу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у правіспільної сумісної власності є рівними, якщоінше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з ч. 1ст. 71 Сімейного кодексу Українимайно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спірможе бути вирішений судом.

Відповідно до ч. 1ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 21.12.2007 № 7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення ч. 4,5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбаченихст. 365 ЦК, за умов звернення подружжя ( одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а не подільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їхчасток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Верховний Суд (КЦС) у справі № 755/20923/14-ц від 03 травня 2018року зазначив, що при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів, витребування цього майна у третіх осіб з підстав його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Отже, за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися, обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, тому у відповідності до чинного законодавства є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін.

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про необхідність поділу спільної сумісної власності подружжя між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, виділивши у власність позивачу 1/2 частку квартири, а право власності на іншу 1/2 частку квартири - залишити за відповідачем.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач ОСОБА_1 жодним належним доказом не довів, що спірний автомобіль марки KIA Cerato 2008 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 , був придбаний ним за особисті кошти і презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу ним не було спростовано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, є правомірними та підлягають задоволенню щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , автомобіль марки KIA Cerato 2008 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 .

В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 , (інд. № НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 , (інд. № НОМЕР_5 ) грошові кошти в сумі 86116/вісімдесят шість тисяч сто шістнадцять/грн.43коп., що становить Ѕ частини грошової компенсації вартості спільного майна подружжя - автомобіля KIA Cerato 2008 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 .

Згідност. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ст. 141 ЦПК України, оскільки зустрічний позов ОСОБА_3 задоволений, тому з відповідача по зустрічному позову ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 необхідно стягнути судові витрати в сумі 861.20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.60,69,70,71СК України, ст.ст. 4,5, 7, 12, 17, 18, 76, 133,141, 259, 263-265ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя, стягнення компенсації у зв*язку з відчуженням - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 автомобіль KIA Cerato 2008 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 .

В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 , (інд. № НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 , (інд. № НОМЕР_5 ) грошові кошти в сумі 86116/вісімдесят шість тисяч сто шістнадцять/грн.43коп., що становить Ѕ частини грошової компенсації вартості спільного майна подружжя - автомобіля KIA Cerato 2008 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 , (інд. № НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 , (інд. № НОМЕР_5 ) понесені нею судові витрати в сумі 861.20 (вісімсот шістдесят одна) грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: суддя Маханьков О.В.

Повний текст рішеннявиготовлений та підписаний 03 березня 2021року.