Справа № 206/2542/21
Провадження № 2/206/963/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2021 м.Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.

за участю секретаря судового засідання Дерця В.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю,-

ВСТАНОВИВ:

14.06.2021 позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який визнаний дитиною-інвалідом підгрупи А, з основним діагнозом ДЦП, симптоматична епілепсія з частинами генералізованними приступами. Дитина, ОСОБА_2 , самостійно не їсть, не одягається і не роздягається, гігієнічні процедури самостійно не виконує. Відповідно до консультативного висновку від 17.05.2021, дитина, ОСОБА_2 , сам себе не обслуговує, обмежений до переміщення, спілкування і самообслуговування, потребує постійного догляду і допомоги фізичної особи. Такий постійний догляд забезпечується синові його матір`ю - ОСОБА_4 . Остання є його опікуном, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 . Син та матір проживають разом. У зв`язку з постійним наглядом за дитиною з інвалідністю ОСОБА_4 не має можливості працевлаштуватися, остання не отримує доходу. Вказане підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, докази останнього будуть надані до суду. Батько дитини не здійснює постійного догляду за дитиною. ОСОБА_2 працездатний, працюючий, непрацездатних осіб на його утриманні не має, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання ОСОБА_4 , що проживає та постійно доглядає за їх спільною дитиною з інвалідністю. У зв`язку з чим, просила стягнути на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення до суду до зняття з дитини статусу «дитина з інвалідністю» (а.п.1-20).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 22.07.2021 (а.п.25).

21.07.2021 канцелярією суду надійшла заява, відповідно до якої відповідач ОСОБА_2 просив відкласти розгляд справи у зв`язку з тим, що він позовну заяву з додатками отримав 20.07.2021 та має бажання для написання відзиву (а.п. 27). У зв`язку з чим, розгляд справи було відкладено на 07.09.2021.

02.08.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість позову, оскільки позивач не мешкає разом з сином ОСОБА_2 та син проживає з бабусею, матір`ю позивача, а тому позивач є працездатною особою, яка не бажає працювати офіційно. Відповідач відповідно до рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2016 сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 800 грн. та 1000 грн. додаткові витрати на лікування. Відповідач є фізичною особою підприємцем та має нестабільний прибуток. Крім того, відповідач зазначає, що у нього на утриманні є батьки пенсіонери, малолітня донька ОСОБА_5 , 2020 року народження, її мати його дружина, яка перебуває у відпустці за доглядом за дитиною до досягнення дитиною трьох років. Також, він забезпечує дитину дружини від першого шлюбу. Позивач отримує соціальну допомогу на сина-інваліда в сумі 4830,80 грн., що майже дорівнює місячному заробітку відповідача. Позивач не є інвалідом 1 або 2 групи. У зв`язку з чим, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

15.09.2021 канцелярією суду від позивача ОСОБА_4 надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої остання просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на наступні обставини. На думку позивача, відповідач стверджує, що в силу ч.4 ст. 75 СК України, позивач не має право на аліменти у зв`язку із забезпеченням прожитковим мінімумом держави. Відповідно до відомостей № 00592 від 14.06.2021 ОСОБА_4 отримує доходи. Позивач вважає, що посилання відповідача на той факт, що позивач отримує соціальну матеріальну допомогу у розмірі 4830, 80 грн. не заслуговує на увагу з огляду на те, що відповідно до пункту 2 розділу 1 наказу Міністерства охорони здоров`я України, Міністерство праці та соціальної політки України, Міністерства фінансів України «Про затвердження Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей - інвалідів віком до 16 років» № N454/471/516 від 08.11.2001. У зв`яку з чим, державна соціальна допомога надається дитині з інвалідністю, ОСОБА_2 , а не його матері ОСОБА_4 , тому стверджувати про забезпечення допомогою ОСОБА_4 є безпідставним. На думку позивача, посилання відповідача про неможливість сплати аліментів на утримання дружини у зв`язку з нестабільним прибутком є необгрунтованим. Відповідно до наданої відповідачем податкової декларації платника єдиного податку ФОП, розділу 5, загальна сума доходу відповідача становить 290 000, 00 грн. за звітний рік, а не 56 784 грн., як вказано відповідачем у відзиві на позов. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, ФОП ОСОБА_2 з 17.09.2003 взятий на облік, як платника єдиного внеску. Більш ніж 20 років займається роздрібною торгівлею з лотків, що в сукупності свідчить про процвітання бізнесу і як наслідок можливості надавати матеріальну допомогу ОСОБА_4 .

Позивач стверджує, що відповідач має у власності нерухоме майно - квартиру, що підтверджується Інформаційною довідкою з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме та рухоме майно - транспортний засіб.

Позивач вважає, що посилання відповідача, що останній не може сплачувати кошти на утримання позивача у зв`язку зі сплатою аліментів на утримання сина у розмірі 1800 грн. не є обґрунтованими. Предметом розгляду даної справи є стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 , яка постійно здійснює нагляд за спільною дитиною з інвалідністю, сплата аліментів на дитину не є доказом утримання матері такої дитини. Аліменти у розмірі 1800 грн., утримуються задля задоволення потреб дитини (їжа, гігієна, одяг, розвиток), а не матері, яка також потребує витрат за їжу, одяг та розвиток. Більш того, мати дитини не має у власності рухомого та нерухомого майна, на противагу батька такої дитини.

На думку позивача, не заслуговують на увагу твердження відповідача, щодо перебування в останнього на утриманні батьків-пенсіонерів. Сам по собі факт існування батьків-пенсіонерів, не свідчить про їх утримання. Більш того, відповідно до наданої відповідачем довідки від 28.07.2021 батько відповідача отримує пенсію з 05.02.2019 по теперішній час. При цьому, батько відповідача, ОСОБА_6 , є власником квартири в м. Дніпрі, загальною площею 69 кв. м., вказане підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, також є власником транспортного засобу. Факт перебування на утриманні у відповідача його матері, ОСОБА_7 , також жодним доказом не підтверджений. Оскільки остання, отримує пенсію за віком з 2013 року, за час перебуванні на пенсії остання в червні 2021 року придбала житловий будинок в м. Дніпро, загальною площею 158, 5 кв .м., та земельну ділянку у розмірі 0, 0663 га. ОСОБА_7 має також ФОП та здійснює роздрібну торгівлю на ринку (квед 47.89). Вищевказане в сукупності свідчить про можливість ОСОБА_7 самозабезпечити себе без допомоги відповідача по справі. Разом з тим, на думку позивача обов`язок на майбутнє в утриманні батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виникає не лише у відповідача по справі, а й у його брата ОСОБА_8 .

На думку позивача, посилання відповідача про перебування на його утриманні доньки ОСОБА_5 може бути підставою для зменшення аліментів на утримання сина, ОСОБА_2 , а не підставою для відмови у позові про стягнення аліментів на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю.

Позивач вважає, що посилання про перебування на утриманні відповідача сина теперішньої дружини не підтверджено жодним доказом. Більш того, в силу ст. 180 СК України, обов`язок по утриманню такої дитини виникає у його батька - ОСОБА_9 , а не у відповідача по справі.

Позивач вважає, що акти від липня 2021 року, що долучені до матеріалів справи не є належними доказами по справі, оскільки не завірені належним чином. Факт постійного проживання дитини та матері підтверджується актом обстеження житлових умов.

Враховуючи викладене позивач вважає, що все вищевикладене в сукупності свідчить, що спільна дитина, ОСОБА_2 не може обходитися без постійного стороннього догляду, такий догляд забезпечується дитині

його матір`ю, ОСОБА_4 , а відтак остання вважає, що має право на своє утримання.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показала, що є матір`ю позивача. Разом з тим, зазначила, що спільна дитина позивача та відповідача тимчасово проживає разом з нею з 2015 року. ОСОБА_10 зі своїм чоловіком допомагають своїй доньці ОСОБА_4 в утриманні онука, оскільки дитина не може задовольняти основні життєві потреби самостійно. Чоловік ОСОБА_10 , який є батьком позивачки працює за кордоном, щоб допомагати дитині. Окрім того, свідок ОСОБА_10 зазначила, що працює дистанційно, проте зазначила, що якщо її покличуть на роботу для догляду за дитиною потрібна ще одна людина, оскільки одна особа не може впоратися з дитиною, яка має таку важку хворобу. Разом з тим, свідок зазначила, що у відповідача добре забезпечена сім`я, але ніхто не хоче допомагати та приділяти увагу дитині. Грошей ОСОБА_10 від батька та від його родичів для задоволення потреб дитини не отримувала. В 2019 році відповідач привозив один раз на два тижні продукти харчування для дитини, але дитині необхідно купувати памперси та ліки, які на даний час купує свідок ОСОБА_10 за свої кошти та за кошти, які заробляє її чоловік. Позивач ОСОБА_4 доглядає за дитиною, але свідок ОСОБА_10 їй допомагає. ОСОБА_4 займається спортом оскільки має вади зі здоров`ям спини, іноді позивач працює, але заробіток не стійкий, все залежить від зайнятості свідка. З дитиною необхідно постійно бути поряд, та одна особа не зможе впоратися, оскільки дитина сама не ходить, сама не їсть. Дитина впізнає лише голоси, але так він не комунікує.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показала, що працювала на протязі 3 років та допомагала піклуватися за дитиною. Відповідач хотів зберегти шлюб, але позивач відмовилася. Відповідач сплачував аліменти на утримання дитини, купував продукти, ліки, памперси, допомагав сплачувати квартиру. Позивач проживає в АДРЕСА_1 . Дитячих речей в квартирі немає, такий висновок ОСОБА_11 зробила, оскільки забирати свої речі, та побачила, що речей дитини не було в квартирі, зазначила, що дитина не проживає з мамою. Позивач гуляє, постійно відпочиває, викладає у додаток «Інстаграм» свої фото, весь час без дитини. Разом з тим зазначила, що няня дитині не потрібна, оскільки матері буде достатньо, якщо вона буде доглядати за ним. При такому стані в якому перебуває дитина можливо впоратися одній особі, свідок зробила такий висновок, оскільки вона доглядала за ним три роки та вона була одна коли доглядала за дитиною. ОСОБА_11 пояснила, що вона була нянею. Вона бачила, як відповідач привозив ліки та продукти харчування для дитини, постійно надавав дитині грошову допомогу. На період коли позивач з відповідачем проживали за адресою, де на даний час проживає позивач. Про ту обставину, що дитина проживає з бабусею, а не з позивачем, про це їй відомо зі слів самої позивачки. Свідок пояснила, що позивач працює, про вказану обставину їй відомо, зі слів позивача.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що є матір`ю відповідача. Позивач з відповідачем коли перебували у шлюбі мешкали за адресою по АДРЕСА_2 , разом з ними проживала дитина. З 2018 року дитина за вказаною адресою не проживала, свідок вказала ці обставини, оскільки як їй відомо коли вони привозили туди продукти та ліки, речей дитини в квартирі не було. Зі слів свого сина ОСОБА_7 стало відомо, що дитина проживає в бабусі на ж/м Ігрень. Дитину свідок бачила давно, оскільки їй боляче бачити дитину в такому стані. Відповідач їх не утримує.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показала, що дитина не проживає за адресою АДРЕСА_3 , такий висновок свідок зробила, оскільки речей дитини, іграшок вона не бачила, коляски на площадці біля квартири також вона не бачила. Окрім того, зазначила, що у 2019 році у її брата було весілля та її брат прохав ОСОБА_4 та ОСОБА_2 винайняти квартиру для гостей, на що останн погодилися, та вже на той час речей дитини в квартирі вона не бачила. Дитину вона бачила в 2018 році коли з ним гуляла няня. ОСОБА_4 вона іноді бачить, але без дитини. Під час підписання акту свідок зазначила, що не заходила до квартири, аби впевнитися чи є там речі дитини.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 зазначила, що є сестрою відповідача. Разом з тим зазначила, що на протязі трьох років відповідач відвозив продукти харчування для дитини, оскільки дитина проживала з матір`ю позивача, після того як відповідач відвозив продукти харчування, він заїжджав до свідка ОСОБА_14 . Разом з тим, свідок в судовому засіданні зазначила, що не може стверджувати ту обставину, що дитина проживає разом з матір`ю позивача, ні речей, ні коляски вона у дворі не бачила, окрім того дитячих голосів з того двору також не чула.

Беручи до уваги пояснення сторін надані в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи в сукупності, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи із наступного.

Відповідно до копії свідоцта про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_15 ( ОСОБА_4 ) 05.11.2010 зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 422 (а.п.11), який відповідно до рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.2016 було розірвано (а.п.12-13).

Згідно з копією свідоцтва про народження, виданого 26.07.2011 Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 08.07.2011 народився ОСОБА_2 , батьками якого записані ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.п. 14).

Згідно з випискою з історії хвороби ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 яка підписана директором Міжнародної клініки відновного лікування м. Трускавця проф., д.м.н. ОСОБА_16 , заступником директора по лікувальній роботі ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , лікарем ОСОБА_19 , ОСОБА_2 проходив 2-й курс лікування нейрофізіологічної реабілітації у вищезазначеній клініці з 16.09.2013 по 22.09.2013 з діагнозом ДЦП: синдром дистонічного тетрапарезу з перевагою рук, в стадії відсутності пересування, в фазі лежання з контролеи голови. Судомний синдром. Рухові порушення IV рівня за класифікацією GMFCS та ОСОБА_2 рекомендовано спостереження невролога, ЛФК за методикою центру, масаж, вело тренування, плавання, гідрокінезотерапія. Повний курс лікування (а.п. 15).

Згідно з випискою з історії хвороби ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 яка підписана директором Міжнародної клініки відновного лікування м. Трускавця проф., д.м.н. ОСОБА_16 , заступником директора по лікувальній роботі ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , лікарем ОСОБА_20 , ОСОБА_2 проходив 4-й курс лікування нейрофізіологічної реабілітації у вищезазначеній клініці з 27.01.2014 по 06.02.2014 з діагнозом G 80.1 ДЦП, спастична диплегія. Дискінетичний.ю судомний синдроми. Рухові порушення IV рівня за класифікацією GMFCS та ОСОБА_2 рекомендовано спостереження невролога, ЛФК за методикою центру, масаж, вело тренування, плавання, гідрокінезотерапія. Повний курс лікування (а.п. 16)

Відповідно до довідки виданої ОСОБА_4 17.05.2021 лікарем ОСОБА_21 ОСОБА_2 має статус «дитина-інвалід підгрупи А» та потребує постійного лікування (а.п.17).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 25.08.2016 Управлінням праці та соціального захисту населення Самарської районної ради м. Дніпропетровська ОСОБА_4 є опікуном ОСОБА_2 (а.п. 18-19).

Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1589 від 23.04.2021 за адресою АДРЕСА_3 до складу зареєстрованих вхадять, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.п. 20).

Відповідно до акту від 24.07.2021, який підписано ОСОБА_22 та ОСОБА_12 , зазначено, що ОСОБА_2 2011 року народження не мешкає за адресою АДРЕСА_3 , його речей в квартирі немає, в квартирі не з`являється (а.п.39).

Відповідно до акту від 28.07.2021, який підписано ОСОБА_13 , зазначено, що ОСОБА_2 2011 року народження мешкає з бабусею за адресою АДРЕСА_4 (а.п.40).

Згідно з копією дублікатів квитанцій, які долучені до відзиву відповідача вбачається, що ОСОБА_2 починаючи з січня 2020 року до липня 2021 регулярно здійснював перерахунок коштів на карту ОСОБА_4 , щомісячно у розмірі 1800 грн. (а.п. 41-49).

ІНФОРМАЦІЯ_5 в ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 24.05.2020 Амур-Нижньодніпровським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.п.50).

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 13.02.2007 Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_23 , батьками дитини записано ОСОБА_9 та ОСОБА_24 (а.п.51).

Відповідачем до відзиву долучено його копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 де батьками зазначено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.п. 53). Разом з тим, долучені копії паспортів його батьків (а.п. 54-57), копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 серії НОМЕР_6 виданого на ім`я ОСОБА_7 , яка є матір`ю відповідвача (а.п.55 на звороті) та довідку видану 28.07.2021 на ім`я ОСОБА_6 , відповідно до якої останній перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Дніпро та отримує пенсію з 05.02.2019 по теперішній час (а.п. 57).

Відповідачем до відзиву надані документи на підтвердження його доходу за 2020, з яких вбачається, що сума чистого доходу (прибутку) заявлена в податковій декларації складає 57784 грн. Також надано декларацію та квитанції за 2021 рік (а.п.58-61).

Позивачем надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків/джерела виплачених доходів та утриманих податків, відповідно до яких ОСОБА_4 за період з 3 кварталу 2019 року отримувала державну соціальну допомогу у середньому розмірі 10500 грн. по 4 квартал 2020 року, у 1 кварталі 2021 році отримувала державну соціальну допомогу у розмірі 4830,80 грн. (а.п.70).

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису, який долучено позивачем до матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_4 допомагає дитині вставати, доглядає за ним, оскільки дитина самостійно не пересувається та самостійно не може задовольнити основні життєві потреби (а.п. 76).

Відповідно до рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 22.12.2016 вбачається, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_2 у розмірі 800 грн., та додаткові витрати на утримання сина у розмірі 1000 грн. (а.п. 77-80).

Згідно з витягом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що квартира АДРЕСА_5 перебуває на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.п.91-92).

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем (а.п.93)

Позивачем до матеріалів справи долучено копії витягів інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта з яких вбачається, що батько відповідача ОСОБА_6 та мати відповідача ОСОБА_7 мають власне нерухоме майно, а саме на праві приватної власності ОСОБА_6 належить квартира АДРЕСА_6 . ОСОБА_7 на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою АДРЕСА_7 та земельна ділянка за цією ж адресою (а.п. 94-100).

З витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вбачається, що батьки відповідача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є фізичними особами підприємцями (а.п.101-102).

З акту обстеження умов проживання, який складено головним спеціалістом УССД Лівобережної адміністрації ДМР Матвєєвою Г.П. та головним спеціалістом УССД Лівобережної адміністрації ДМР Паленською Н.В. вбачається, що умови проживання за адресою АДРЕСА_3 задовільні. Створені належні умови для виховання дитини з обмеженими можливостями (а.п.112-113).

З листа начальника поліції Клешня В., який долучено представником відповідача ОСОБА_3 до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 зверталася до поліції з приводу того, що відповідач ОСОБА_25 погрожував останній змінити замки у квартирі та погрожував виселити останню. Після чого на місце виїхав екіпаж «Легіон-0125», по прибуттю на місце події допомогли відчити двері (а.п. 118-119).

На підтвердження тієї обставини, що дитина не проживає з матір`ю за адресою АДРЕСА_3 долучено до матеріалів справи фотокартки (а.п. 120-130).

На підтвердження тієї обставини, що відповідач ОСОБА_2 має змогу сплачувати аліменти на утримання позивача, останньою було подано клопотання про витребування доказів. Листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби підтверджену ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 перетинав кордон з 2018 року в ОСОБА_26 , в 2018 році в Анталію, у 2019 році в Шарм-Єль-Шейх, у 2021 році Тіват (а.п.153).

Відповідачем на підтвердження того, що його дружина ОСОБА_27 працює та заробляє кошти надано довідку про заробітну плату і про доходи з 01.01.2018 по 30.06.2020 (а.п. 156).

Відповідачем до матеріалів справи на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_4 не проживає з дитиною долучено фотокартки з додатку «Інстаграм» (а.п.161-181, 203-223).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків вбачається, що ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2019 року по 2 квартал 2021 року отримував доходи з Підприємницької діяльності, Лівобережного УСЗН ДМР, Дніпровський МЦЗ (а.п.186).

Відповідачем долучено до матеріалів справи трудовий договір укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , на підтвердження тієї обставини, що він працює та його місячний дохід складає 6500 грн. (а.п. 236).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_2 01.12.2021 припинив підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця (а.п.237).

Разом з тим, відповідачем долучено до матеріалів справи копію рішення (вступної та резолютивної частини) Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 25.11.2021, відповідно до якого змінено спосіб стягнення аліментів аліментів на утримання дитини, а саме з 800 грн., які відповідач сплачував щомісячно за рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 22.12.2016, змінено на ј частини всіх видів заробітку (доходу (щомісячно), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та збільшено стягнення додаткових витрат на дитину, а саме за рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 22.12.2016 було 1000 грн., змінилося на 3000 грн. щомісячно і до досягнення повноліття дитиною або зміни обставин, що викликали потребу у стягненні додаткових витрат (а.п.246). Станом на час розгляду справи рішення не набрало законної сили, а відтак не може бути прийнято судом до уваги в якості доказу.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно з положенням ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Згідно з ч.2 ст.88 СК України розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Таким чином, з аналізу ст. 88 СК України вбачається, що право на утримання матеріальної допомоги одним із подружжя, в тому числі і працездатним, який проживає з дитиною з інвалідністю, виникає на підставі певних фактів, а саме: проживання одного з подружжя з дитиною з інвалідністю та опікування нею, нездатність дитини обходитися без постійного стороннього догляду, та спроможність другого з подружжя надавати таку допомогу.

Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Судом не приймаються до уваги акти, які складені та підписані свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про ту обставину де проживає дитина, оскільки свідки в судовому засіданні зазначили, що не можуть достеменно стверджувати з ким саме проживає дитина та за якою адресою.

Разом з тим, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 , яка є матір`ю позивача в судовому засіданні зазначила, що дитина проживає разом з нею, та вона про нього піклується.

Судом приймаються долучені до матеріалів справи відповідачем копії квитанцій про надання позивачу матеріальної допомоги, оскільки вказана обставина підтверджується даними квитанціями.

Щодо посилань відповідача на ту обставину, що що в нього на утриманні перебуває дитина дружини від першого шлюбу ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , суд відноситься критично та не приймає до уваги, оскільки в останнього є батько ОСОБА_9 , у якого виник обов`язок його утримувати.

Посилання відповідача ОСОБА_2 , щодо тієї обставини, що на його утриманні перебувають його батьки суд відноситься критично та не приймає до уваги, оскільки жодного доказу, щодо тієї обставини, що батьки потребують стороннього догляду до матеріалів справи не долучено. Разом з тим, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка є матір`ю відповідача зазначила, що відповідач не надає їм грошової допомоги.

Посилання відповідача на ту обставину, що позивач працює та отримує заробітню плату, суд відноситься критично та не приймає до уваги, оскільки жодного належного доказу ні стороною позивача, ні стороною відповідача до матеріалів справи не долучено.

Трудовий договір від 01.12.2021 укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 не приймається судом до уваги, оскільки обов`язковою умовою при укладенні вказаного договору є його реєстрація у державному центрі зайнятості, що є обов`язковою умовою відповідно до наказу № 260 від 08.06.2001 Міністерства праці та соціальної політики України «Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю».

Натомість, будь-яких доказів щодо виконання вказаних вимог суду не надано.

Судом приймаються до уваги доводи сторони відповідача, щодо тієї обставини, що дитина не проживає разом з позивачем ОСОБА_4 , оскільки вказана обставина підтверджується показами свідка ОСОБА_10 та фотокартками, які долучені до матеріалів справи.

Таким чином, суд приходить до наступних висновків.

Щодо постійного проживання матері з дитиною суд відноситься критично, оскільки на теперішній час та з 2015 року дитина фактично не проживає з позивачкою, цю обставину підтвердили як позивач так і свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , допитані в судовому засіданні.

Окрім того, відповідно до ст. 88 СК України право на утримання матеріальної допомоги одним із подружжя, в тому числі і працездатним, який проживає з дитиною з інвалідністю, виникає на підставі спроможності другого з подружжя надавати таку допомогу.

На теперішній час дохід відповідача жодними належними доказами не підтверджено.

З відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_2 у розмірі 800 грн., та додаткові витрати на утримання сина у розмірі 1000 грн. відповідно до рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 22.12.2016.

Що стосується рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2021, яке не набрало законної сили воно не приймається судом до уваги в якості доказу. Однак само по собі існування такої наявності стягнень позбавляє суд можливості остаточно вирішити спір по суті, а відтак вважає вказаний позов передчасним, оскільки загальна сума стягнень з відповідача не може перевищувати суму усіх його доходів.

Враховуючи викладене, а також положення ст. 88 СК України , а саме ту обставину, що позивач не проживає з дитиною з інвалідністю та не опікує її, оскільки за дитиною доглядає мати позивача, а також ту обставину, що відповідач не має спроможності утримувати позивача, оскільки сплачує аліменти на утримання їх спільної дитини та додаткові витрати, має на утриманні ОСОБА_2 , а відтак враховуючи дохід відповідача, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

За загальним правилом (ч.1ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що позивач, як звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 206, 211, 261, 264, 265, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 24.12.2021.

Головуючий суддя: О.В. Поштаренко