Справа №463/4504/15-ц
Провадження №6/463/170/21
УХВАЛА

судового засідання

18 листопада 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С.В.

з участю секретаря судового засідання Попович Х.І.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши заяву Акціонерного товариства «Ідея Банк»» про зміну способу виконання рішення суду, суд

в с т а н о в и в :

стягувач АТ «Ідея Банк» звернувся до суду із заявою про заміну способу виконання рішення Личаківського районного суду м.Львова від 30 листопада 2015 року по справі №463/4504/15-ц.

Заяву мотивує тим, що 16.10.2019 року авто, на яке звернуто стягнення рішенням суду, було вилучено в боржника. Станом на день звернення із заявою авто перебуває на стоянці ДП «СЕТАМ». З дня вилучення авто AT «Ідея Банк» намагалося знайти покупця на це авто самостійно, однак всі такі спроби були безуспішними. В той же час, рішення суду в цій частині не підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби чи приватними виконавцями, оскільки порядок реалізації майна, вказаний у виконавчому листі, станом на сьогодні не передбачений Законом України «Про виконавче провадження». Оскільки рішення суду залишається невиконаним, а продаж предмета застави заставодержателем від імені заставодавця або ж відчуження предмета застави на прилюдних торгах є лише способом виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет застави, при зміні якого не відбувається зміна рішення по суті, а тому звертається із відповідною заявою до суду.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не з`явилися. Враховуючи наведене вище суд приходить до висновку, що їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про зміну способу виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд який розглядав справу, як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках встановлених законом) встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Спосіб, виконання рішення визначається на підставі встановлених у статті 16 ЦK України способів захисту цивільних прав. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду підлягають з`ясуванню обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому, у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

Личаківським районним судом м. Львова 30 листопада 2015 року ухвалено рішення яким, зокрема, вирішено вилучити у ОСОБА_1 транспортний засіб ВАЗ 210740-111-30, 2010 року випуску, колір зелений, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 та звернути стягнення на цей предмет застави в рахунок погашення кредитних зобов`язань відповідача перед ПАТ «Ідея Банк» за кредитним договором №910.77545 від 23.05.2011 року, укладеним між ПАТ «Плюс Банк» та відповідачем ОСОБА_1 в розмірі 30 509,69 грн., шляхом продажу даного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій іншій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижчою ринкової, визначеної незалежним суб`єктом оціночної діяльності. Для чого надати позивачу всі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно, проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які пов`язані з продажем автомобіля тощо).

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, станом на даний час рішення суду залишається невиконаним.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» встановленого примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавці, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Частиною 1 статті 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Таким чином, вищевказаний порядок реалізації майна, вказаний у виконавчому листі, станом на сьогодні не передбачений Законом України «Про виконавче провадження», а тому не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби.

Відповідно до п.4 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.

Таким чином, продаж предмета застави заставодержателем від імені заставодавця або ж відчуження предмета застави на прилюдних торгах є лише способом виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет застави, при зміні якого не відбувається зміна рішення по суті.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року по справі № 509/667/15-ц.

У п.51 Рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (Заява N 40450/04) від 15 жовтня 2009 року ЄСПЛ зазначив: Суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6 (995_004), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (980_079) (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (980_075) (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Із врахуванням наведеного, суд вважає, що вказані обставини об`єктивно позбавляють стягувача можливості належного виконання рішення суду.

Оскільки рішення суду є обов`язковим до виконання та залишається невиконаним, виконання такого є утрудненим, заміна порядку виконання рішення суду не змінює рішення суду по суті, та не порушує права боржника, а тому слід змінити порядок виконання рішення суду.

Керуючись ст.435ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

заяву задоволити.

Змінити спосіб виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30.11.2015 по справі № №463/4504/15-ц в частині звернення стягнення на предмет іпотеки наступним чином:

Звернути стягнення на транспортний засіб ВАЗ 210740-111-30, 2010 року випуску, колір зелений, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний № НОМЕР_2 в рахунок погашення кредитних зобов`язань відповідача перед ПАТ «Ідея Банк» за кредитним договором №910.77545 від 23.05.2011 року, укладеним між ПАТ «Плюс Банк» та відповідачем ОСОБА_1 в розмірі 30509,69 грн., шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст.354 ЦПК України.

Суддя: Гирич С. В.