Провадження № 2/369/563/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.12.2021 м. Київ
16.12.2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі головуючої судді Ковальчук Л.М., за участю секретаря Колесніка О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго», що перейменовано в подальшому на Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі», про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 05.03.2019 сторонами було укладено Договір про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу № К-14-19-0153, відповідно до якого відповідач зобов`язувався забезпечити приєднання належного позивачу житлового будинку до електричних мереж у строк 30 календарних днів від дати оплати ним енергопередавальній організації вартості приєднання відповідно до договору.
Позивач вказував, що на виконання умов Договору, 06.03.2019, ним було сплачено 31 742,40 грн., що підтверджується копією квитанції. Тобто, на думку позивача, підключення з боку ПрАТ «Київобленерго» до електричних мереж мало бути виконано ще до 06.04.2019, але у погоджений договором строк відповідач не здійснив приєднання житлового будинку позивача до електричних мереж.
Посилаючись на викладене вище, позивач просив суд:
визнати дії відповідача щодо виконання умов Договору про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу №К-14-19-0153 від 05.03.2019 незаконними та протиправними;
зобов`язати відповідача виконати умови вказаного договору.
17.12.2019 ухвалою судді було відкрито провадження у справі за правилами загального провадження, розпочато підготовче провадження, призначено підготовче засідання.
28.01.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач вказує на те, що з доводами та міркуваннями позивача категорично не погоджується, вважає їх безпідставними. Відповідач вказує, що з метою приєднання належних позивачу електроустановок індивідуального житлового будинку з будівельними струмоприймачами до електричних мереж між сторонами було укладено і діє договір № К-14-19-0153 від 05.03.2019, невід`ємним додатком до якого є технічні умови стандартного приєднання електричних мереж електроустановок № К-1-199-0153 від 14.02.2019. Відповідач зазначає, що приєднання електроустановок позивача ще не проводилося, оскільки за умовами договору про приєднання до електричних мереж від 05.03.2019 для здійснення цієї процедури відповідачу необхідно відвести земельні ділянки для будівництва об`єктів електроенергетики, тобто, побудувати електричні мережі для приєднання об`єкта позивача з дотриманням показників надійності електропостачання та якості електричної енергії як для позивача, так і для існуючих споживачів. У зв`язку із цим перебіг строку надання послуги стандартного приєднання зупинено. До відзиву на позовну заяву відповідач надав копії документів на підтвердження вчинення ним дій для відведення відповідних земельних ділянок. Посилаючись на викладене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.
13.10.2020 до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла заява від представника «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про зміну найменування ПрАТ «Київобленерго» на ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі».
15.10.2020 до суду надійшли додаткові пояснення відповідача, в яких він вказав на те, що позивач не надав суду доказів того, що його будинок введено в експлуатацію, тобто що він вчинив необхідні дії для підключення його електроустановок відповідно до умов спірного договору.
03.12.2020 до суду від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору.
16.03.2021 ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, направили до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.
Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.
У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити, з огляду на наступне.
З огляду на п. 2.1 спірного Договору виконавець послуг (відповідач) забезпечує приєднання електроустановок об`єкта замовника (позивача) відповідно до схеми зовнішнього елетропостачання і проектної документації та здійснює підключення електроустановок об`єкта замовника та струмоприймачів будівельних механізмів до електричних мереж системи розподілу на умовах цього договору.
Суду було надано копії заявки-приєднання позивача до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 21.07.2020, паспорту точки розподілу електричної енергії від 21.07.2020, відомостей про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії споживача від 21.07.2020, акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії споживача від 21.07.2020, відповідно до якого розподіл електричної енергії здійснюється по схемі ТП-19/0,4 Кв № 3343, графічного зображення меж балансової належності від 21.07.2020 щодо ТП № 3343, належного оформлення та узгодження за участю позивача, акту №205194 встановлення вузла обліку (засобу обліку), відповідно до яких відповідачем забезпечено технічну можливість включення об`єкту споживача (позивача) під напругу, навантаження.
З довідки відповідача вбачається, що позивач споживає електроенергію, заборгованість відсутня.
З огляду на встановлені обставини суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. 2) визнання правочину недійсним. 3) припинення дії, яка порушує право. 4) відновлення становища, яке існувало до порушення. 5) примусове виконання обов`язку в натурі. 6) зміна правовідношення. 7) припинення правовідношення. 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди. 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.
Частинами 1-3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
З огляду на ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.
Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За приписами п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Верховний Суд у своїй постанові від 20.09.2021 у справі № 638/3792/20 вказав, що поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Тобто правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
З огляду на викладене, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.
Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
А отже, наразі відповідачем приєднано електроустановки об`єкта позивача та відповідач здійснив їх підключення до електричних мереж системи розподілу відповідно до умов п.п. 1.1-1.7 спірного договору, що вказує на врегулювання сторонами у позасудовий спосіб спірних питань, тому суд вважає за доцільне закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 43, 255, 256, 258-261, 351, 352, 354 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії закрити.
Копію даної ухвали надіслати сторонам для відома.
Ухвала набирає законної сили в порядку ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення її йому.

Суддя Л.М. Ковальчук