Справа № 1512/2-531/11
Провадження № 6/947/60/21
УХВАЛА

23.02.2021

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді В.О. Луняченка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі подання державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України ,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси 05.01.2021 року звернувся державний виконавець Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса ) Гуменюк В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом №2-531/11 виданим Київським районним судом м. Одеси 14.05.2012 року про стягнення на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 122187,00 гривень.

У судовому засіданні державний виконавець підтримав подання та надав для огляду матеріали виконавчого провадження .

Як встановлено судом під розгляду подання рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.12.2011 року у справі №2-531/11 задоволені частково позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 22187 грн.. та моральну шкоду у розмір 204816 грн.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19.03.2012 року рішення суду першої інстанції змінено та зменшено розмір моральної шкоди до 100000 грн. в іншої частині рішення залишено без змін.

14.05.2012 року Київським районним судом виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 22187 грн., та моральної 100000 грн.

Ухвалою суду від 16.11.2012 року , у зв`язку із відсутність у боржника рухомого та нерухомого майна та невиконання рішення суду було задоволено подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 17.12.2014 року була скасована ухвала суду першої інстанції про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України на підставі того, що боржником подана довідка що він працює моряком та вимушений виїжджати за кордон для заробітку, оскільки це єдине джерело його доходу, за рахунок якого він має можливість виконувати свої грошові зобов`язання.

Зараз на примусовому виконанні Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів на виконання рішення суду від 13.12.2011 року зміненого рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19.03.2012 року у розмірі 122187,00 грн., що підтверджується постановою від 22.11.2019 року про відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів виконавчого провадження можливо зробити висновок про відсутність у боржника у власності рухомого та нерухомого майна та банківських рахунків, а також про неявку боржника на виклики до державного виконавця та неможливості здійснити обстеження житлових умов боржника та опису належного йому майна за місцем проживання. Дані обставини підтверджуються довідками з Пенсійного фонду, податкової служби і банківських установ реєстру нерухомого майна та відповіді з органів реєстрації транспортних засобів а також актами про відсутність осіб за місцем проживання боржника при явці державного виконавця та неявки боржника на виклик до виконавчої служби.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ).

Статтею 18 Закону України « Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно ст. 441 ЦПК тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

При розгляді питання щодо забезпечення виконання рішення суду у вигляді тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України суд враховує наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачається, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Як відзначив Європейський суд з прав людини, з огляду на "визначне місце", яке посідає право на справедливий судовий розгляд у демократичних суспільствах, його обмежене тлумачення не відповідатиме об`єктові та цілям статті 6. Щодо сфери дії статті, то вона не обмежується лише судовими слуханнями, адже відповідно до Конвенції, весь процес взагалі повинен відповідати критеріям справедливості.

Стаття 6 розповсюджує свою дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції. ("Іммобільяре Саффі" проти Італії" , 22774/93, 28.07.1999, § 63; рішення Горнсбі проти Греції від 19.03.1997, § 40.)

При розгляді даного питання суд приймає рішення виходячи із балансу інтересів кредитора на справедливий суд у розумінні належного виконання рішення суду та втручання у особисте життя боржника шляхом тимчасової заборони права виїзду за межі України.

Суд враховує що виконання рішення суду триває з 2012 року, і за весь цей час боржником не сплачено жодної копійки. Сама по собі відсутність у боржника рухомого або нерухомого майна на яке можливо звернути стягнення так як і банківський рахунків не свідчить про ухилення від виконання рішення суду, однак факт того що у 2014 року звертаючись до апеляційного суду із скаргою на тимчасову заборону права виїзду за межі країни боржник зазначав що таке право надасть йому змогу отримавши доходи від роботи моряком здійснити розрахунки по зобов`язанням та отримавши таку можливість не здійснив жодного платежу, свідчить про свідоме небажання ОСОБА_1 взагалі виконувати рішення суду, а тому на думку суду може враховуватись як факт ухилення від виконання такого рішення при наявної можливості, про що свідчить подані у 2014 році довідка про працевлаштування боржника.

Враховуючи вищезазначені обставини суд приходить до висновку що у даному випадку є підстави для задоволення подання державного виконавця щодо тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України до виконання їм грошового зобов`язання перед ОСОБА_2 встановлених рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.12.2011 року у справі №2-531/11 та рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19.03.2012 року яким рішення суду першої інстанції було частково змінено.

Керуючись ст. 353,354, 441 ЦПК України, ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України», суд ,-

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України - задовольнити.

Встановити тимчасове обмеження у праві виїзду боржнику - громадянин України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) за межі України до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом №2-531/11 виданим Київським районним судом м.Одеси 14.05.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 122187,00 гривень.

Виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України (м.Київ вул. Володимирська, 26).

Повна ухвала суду буде складена протягом п`яти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на протязі п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Повна ухвала виготовлена судом 01.03.2021 року.

Суддя Луняченко В. О.