Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області (третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бруклін-Київ») про виключення відомостей зі спеціального розслідування, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Абухіна Р.Д. 04 серпня 2021 року у м. Одеса,

встановила:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Головного управління Держпраці в Одеській області (третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бруклін-Київ») про виключення відомостей зі спеціального розслідування (а.с. 1-12).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду (а.с. 248-250).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с. 252-254).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно п.п. 1, 3 ч.1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні суду першої інстанції перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області (третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бруклін-Київ») про виключення відомостей зі спеціального розслідування.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, тобто, за відсутності сторін.

У судове засідання, призначене на 16 червня 2021 року, представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак, 15 червня 2021 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Григоренко О.В. було подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення дати розгляду справи.

З журналу судового засідання суду першої інстанції від 16 червня 2021 року вбачається, що судом було задоволено заяву представника ОСОБА_1 та відкладено розгляд справи на 04 серпня 2021 року.

Таким чином, причину неявки у судове засідання представника позивача не було визнано судом першої інстанції неповажною, оскільки суд погодився із доводами заяви представника ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення дати розгляду справи, задовольнив вказану заяву та відклав розгляд справи.

У судове засідання, призначене на 04 серпня 2021 року, позивач не з`явився, однак, подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі, окремо зазначивши у даній заяві про необхідність здійснення розгляду даної справи за відсутності ОСОБА_1 та його представника.

Однак, суд першої інстанції не надав належної оцінки заявленому клопотанню позивача про розгляд справи за його відсутності, яке узгоджується із положеннями ч.5 ст. 279 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Також колегія суддів враховує, що цивільна справа знаходилась у провадженні суду першої інстанції з жовтня 2020 року, і протягом цього періоду позивач ОСОБА_1 в особі його представників цікавився розглядом справи, подавав клопотання з метою надання доказів на підтвердження заявлених вимог, що свідчить про те, що позивач не втратив інтерес до розгляду його справи судом першої інстанції.

З приводу вказаного питання Європейський суд з прав людини висловив у справі «Чуйкіна проти України» свою позицію, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції «Право на справедливий суд», забезпечують кожному право звертатися до суду із позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань, становить один з його аспектів. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні (п. 50 рішення ЄСПЛ в справі «Чуйкіна протиУкраїни»).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо залишення позову без розгляду по причині неявки позивача у судове засідання, оскільки вказане свідчить про надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства, так як застосовані судом обмеження не повинні обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Також, згідно рішень Європейського суду з прав людини, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення питання, у зв`язку із чим ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2021 року про залишення позову без розгляду підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. ч.1 ст. 369, 367, 368, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2021 року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області (третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бруклін-Київ») про виключення відомостей зі спеціального розслідування - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 24 грудня 2021 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе