Ухвала

20 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 766/6232/21

провадження № 61-19411ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , подану адвокатом Кравцовим Сергієм Ігоровичем, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 липня 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , до Херсонського академічного ліцею імені О. В. Мішукова Херсонської міської ради при Херсонському державному університеті про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2021 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила: визнати протиправним та скасувати наказ директора Херсонського академічного ліцею імені О. В. Мішукова Херсонської міської ради при Херсонському державному університеті № 88 від 29 березня 2021 року «Про затвердження рішень науково - педагогічної ради» в частині відрахування учениці 9 ПМВ класу ОСОБА_2 з Херсонського академічного ліцею імені О. В. Мішукова Херсонської міської ради при Херсонському державному університеті; стягнути з відповідача на користь позивача завдану моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06 липня 2021 року, яке залишено без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , діючої в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , відмовлено.

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої дочки

ОСОБА_2 , через адвоката Кравцова С. І. звернулася засобами поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 липня 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом спору у цій справі є вимоги немайнового (визнання протиправним та скасування наказу директора ліцею) та майнового характеру (стягнення моральної шкоди).

Заявлена вимога майнового характеру в розмірі 50 000,00 грн є такою, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 100 = 227 000,00 грн).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише

за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову

в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб.

Згідно частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;

2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду;

4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Справа № 766/6232/21 в частині позовних вимог немайнового характеру є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Зазначена справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.

Касаційна скарга містить посилання на підставі підпунктів «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить значний суспільний інтерес і має виняткове значення для заявника, оскільки в даній справі порушено право дитини на освіту.

Посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування норм матеріального фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями і, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики і справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для заявника.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги предмет та ціну позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й також не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

Зазначення у постанові Херсонського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення прийняті у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , подану адвокатом Кравцовим Сергієм Ігоровичем, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 липня 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , до Херсонського академічного ліцею імені О. В. Мішукова Херсонської міської ради при Херсонському державному університеті про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська С. Ю. Бурлаков В. М. Коротун