23.12.2021 227/2247/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Здоровиці О.В.

за участю

секретаря с/з Сисенко Ю.В.

у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо зняття арешту з нерухомого майна, -

в с т а н о в и в:

До Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла вищевказана скарга, в якій заявник просить:

визнати бездіяльність посадових осіб Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) протиправною в частині не зняття арешту з його майна, що накладено згідно постанови серії АА 3 382473 від 28.03.2007 року;

зобов`язати посадових осіб Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зняти арешт та скасувати заборону відчуження житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами, який розташовано на території АДРЕСА_1 , який накладено посадовими особами Державної виконавчої служби м.добрпоілля Донецької області згідно постанови серії АА 3 382473 від 28.03.2007 року.

Обгрунтовуючи скаргу заявник зазначає, що протягом 2020 року вчиняв дії щодо відчуження власного нерухомого майна, а саме житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами, який розташований на території АДРЕСА_1 . В ході вказаних дій він дізнався, що відносно вказаного нерухомого майна існує заборона його відчуження, оскільки на це майно накладений арешт державною виконавчою службою м.Добропілля Донецької області на підставі постанови серії АА 382473 від 28.03.2007 року. Заявник звернувся до державної виконавчої служби з заявою з цього приводу, але йому повідомили про те, що зняти арешт в досудовому порядку ДВС не має можливості, оскільки виконавче провадження є завершеним та його матеріали знищено за строками зберігання, рекомендовано звернутися до суду. Заявник вказує, що після цього він звернувся до суду з позовом про зняття арешту з вказаного нерухомого майна, але рішенням Добропільського міськрайонного суду від 22.02.2021 року (справа 227/3798/20) у задоволенні його вимог було відмовлено, у зв`язку з тим, що питання звільнення з під арешту вказаного майна повинно розглядатися в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.

Відповідно до ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З відзиву Добропільського міськрайонного відділу ДВС від 16.06.2021 року (а.с.25) вбачається, що вказаний відділ просить відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши доводи скарги і матеріали справи, судом встановлено таке.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 204085630 від 13.03.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, який розташовано на території АДРЕСА_1 . Цією ж інформацією також підтверджується, що 10.04.2007 року на все майно ОСОБА_1 . Другою Добропільською державною нотаріальною конторою, на підставі постанови Державної виконавчої служби м. Добропілля серії АА № 382473 від 28.03.2007 року, накладено арешт.

З листів Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби № 17.27-38759 від 12.08.2020 року вбачається, що за даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження відносно ОСОБА_1 на виконанні у відділі не перебуває. Підстави для зняття арешту, передбачені ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», відсутні. Тому ОСОБА_1 запропоновано звернутися до суду для зняття арешту.

З інформації начальника Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Харків) № 16981/1-2523/02.4 від 07.05.2021 року вбачається, що з`ясувати на підставі якого саме виконавчого документа накладено арешт на підставі постанови про арешт майна ОСОБА_1 (серія АА № 382473 від 28.03.2007 року), яка видана ДВС м.Добропілля не є можливим, оскільки на той час постанови про арешт майна боржника виносилися у паперовому вигляді на бланках суворого обліку та всі документи містились у матеріалах виконавчого провадження. До 05.01.2017 року не передбачалось внесення сканованих копій документів до ЄДРВП, тому на даний час відсутня технічна можливість вилучення обтяження нерухомого майна.

З досліджених судом матеріалів кримінальної справи № 1-421/10 встановлено, що в ході досудового розслідування кримінальної справи № 34-5536 за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч.1 ст.366, ч.2 ст.364 КК України, постановою слідчого Добропільської міжрайонної прокуратури Коровіним А.А. від 17.07.2006 року був накладений арешт на все майно обвинуваченого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зі змісту зазначеною постанови слідчого вбачається, що арешт на майно накладався з метою забезпечення цивільного позову та ймовірної конфіскації майна.

З інформації Другої Добропільської державної нотаріальної контори від 22.09.2021 року (а.с.45) вбачається, що вказана нотаріальна контора, як реєстратор, 10.04.2007 року наклала арешт на все майно ОСОБА_1 на підставі постанови Державної виконавчої служби м.Добропілля Донецької області про арешт майна боржника АА № 382473 від 28.03.2007 року. До вказаного листа нотаріусом додана копія реєстру Другої Добропільської державної нотаріальної контори для реєстрації заборони відчуження жилих будинку (частин будинків) та квартир в багатоквартирному будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників, а також арештів (заборони) накладених на будинку судовими та слідчими органами на 2002 рік (а.с.46).

Копією постанови Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28.02.2012 року підтверджується факт скасування постанови слідчого Добропільської міжрайонної прокуратури Коровіна А.А. від 17.07.2006 року, якою був накладений арешт на все майно ОСОБА_1 .

Примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла в 2007 році) державною виконавчою службою підлягали виконанню такі виконавчі документи:

1) виконавчі листи, що видаються судами, та накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду;

2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних та кримінальних справах у випадках, передбачених законом;

3) судові накази;

4) виконавчі написи нотаріусів;

5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень цих комісій;

6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішення органів державної влади, прийняті з питань володіння і користування культовими будівлями та майном;

8) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу;

9) рішення інших органів державної влади у випадках, якщо за законом їх виконання покладено на державну виконавчу службу;

10) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Відповідно до ст.55 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла станом на 28.03.2007 року, тобто на день винесення державним виконавцем постанови про арешт майна), арешт на майно боржника міг накладати державний виконавець шляхом:

винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження;

винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах;

винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Державний виконавець за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження мав право накладати арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанову, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець мав право надсилати до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Арешт застосовувався:

1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації;

2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника;

3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Відповідно до ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження»(в редакції, що діє на час розгляду скарги), рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Тобто з наведеного вбачається, що в порядку ст.447 ЦПК України до суду можуть звертатися сторони виконавчого провадження, якщо воно було відкрито на підставі виконавчого документу, виданого на підставі рішення суду прийнятого в рамках цивільної справи.

Враховуючи наведене, а також те, що станом на день розгляду в суді даної скарги, судом достовірно не встановлено, що постанова державного виконавця АА № 382473 від 28.03.2007 року про накладення арешту на майно ОСОБА_1 була прийнята в рамках виконавчого провадження, яке було відкрито на підставі виконавчого документу, виданого в рамках цивільної справи, а також те, що скаржник в своїй скарзі стверджував, що арешт був накладений на підставі постанови слідчого Добропільської міжрайонної прокуратури Коровіна А.А. від 17.07.2006 року, яка була прийнята в рамках кримінальної справи, суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити, оскільки вказана скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства на підставі ст.447 ЦПК України.

Керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 447-453, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо зняття арешту з нерухомого майна відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текс ухвали складений 23 грудня 2021 року.

Суддя О.В.Здоровиця

17.12.21