Справа № 355/8/21
Провадження № 2/355/368/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Коваленка К.В.

з участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Баришівського районного суду Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до Баришівської районної державної нотаріальної контори Київської області про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та внесення до нього змін,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05.01.2021 року звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що в жовтні 2020 року, з метою реєстрації свого права власності на квартиру АДРЕСА_1 вона подала необхідні документи до Державної реєстраційної служби. Однак, у проведенні реєстрації права власності їй було відмовлено з посиланням на розбіжності у поданих документах. Так, нею заявлено право на державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , а у відповідності до договору купівлі-продажу від 18.11.1993 року заявник придбала 1/3 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

Просить суд визнати договір купівлі-продажу укладений між радгоспом « Березанський » та ОСОБА_1 посвідчений Баришівською районною державною нотаріальною конторою 18 листопада 1993 року дійсним і таким, що укладений як купівля - продаж квартири АДРЕСА_1 загальною площею 77,1 кв. м., житлова площа -38.3 кв. м.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Гонтар Галина Дмитрівна будучи належним чином повідомлені, на розгляд справи не з`явилися надавши суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність.

Представник Баришівської районної державної нотаріальної контори будучи належним чином повідомленим, на розгляд справи не з`явилися надавши суду заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що відповідно до згідно спільного рішення радгоспу «Березанський» та Баришівської районної ради, позивачу була виділена ізольована квартира АДРЕСА_1 .

В дану квартиру позивач вселилась разом із своєю сім`єю в 1983 році. Під час проживання в даному будинку в період з 1989 по 1991 роки, позивачем, з дозволу адміністрації радгоспу за особисті кошти, було проведено переобладнання даної квартири та її добудова.

Побудовано господарські будівлі , а саме: гараж, літню кухню Відповідно до спільного рішення адміністрації, Ради трудового колективу, профспілкового комітету даного радгоспу від 30 березня 1992 року позивачу було дозволено придбати займану квартиру в особисту власність Договір купівлі-продажу було укладено та посвідчено нотаріусом Баришівської держаної нотаріальної контори Маховка Ю.І. 18 листопада 1993 року був посвідчений договір купівлі-продажу ( зареєстровано в реєстрі за № 2601) однак, при його нотаріальному оформлені, державним нотаріусом в текстовому змісті було помилково вказано, що ОСОБА_1 купила, а радгосп « Березанський» від імені якого діяв ОСОБА_2 продав 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_3 .

З метою реєстрації свого права власності на придбане житло, в жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з заявою у Державну реєстраційну службу. Однак, в реєстрації права власності їй було відмовлено з посиланням на розбіжності в поданій ним заяви. Так в поданій заяві, ОСОБА_1 просить зареєструвати за нею право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , а у відповідності до договору купівлі-продажу від 18.11.1993 року заявник придбала 1/3 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , що не відповідає дійсності.

Так, підтвердженням того, що ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 , а не 1/3 частину будинку являється в тому числі: схематичний план земельної ділянки квартири житлового будинку ( а.с.19), технічний паспорт на квартиру (а.с.18), план квартири (а.с.20), експлікація приміщень до плану квартири (а.с.21-22), будинкова книга квартири АДРЕСА_4 (а.с.22-27), копіями свідоцтв про право власності на квартири АДРЕСА_5 , які приватизовані жильцями цих квартир відповідно до Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду », що набрав чинності з 22 липня 1992 року(а.с.16,17).

Таким чином судом встановлено, що із-за допущених Баришівською державною нотаріальною конторою та представником радгоспу «Березанський» при складанні та посвідченні договору купівлі-продажу в текстовому запису помилок, ОСОБА_1 купивши квартиру та сплативши за неї грошові кошти, не має реальної можливості вільно розпоряджатися та володіти нею.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

За нормою ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Судом встановлено, що при укладанні договору купівлі квартири АДРЕСА_1 були дотримані всі вимоги законодавства до правочинів: письмова форма, оплата та передача майна, нотаріальне посвідчення, його державна реєстрація в Переяслав-Хмельницькому бюро технічної інвентаризація. Разом з тим, в текстовому викладенні договору купівлі-продажу від 18.11.1993 року допущені помилки, які із-за відсутності такої юридичної особи як радгосп «Березанський» виправити не представляється можливим.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

За таких обставин суд вважає за можливе захистити право власності ОСОБА_1 шляхом визнання договору купівлі-продажу, який укладений між радгоспом «Березанський» та нею, посвідчений Баришівською районною державною нотаріальною конторою 18 листопада 1993 дійсним і таким що укладений як купівля - продаж квартири АДРЕСА_1 загальною площею 77,1 кв. м., житлова площа -38.3 кв. м..

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст.41,55 Конституції України, ст.ст. 3-6, 11, 15, 208, 209 ЦПК України, ст.ст.15, 220, 640,657 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Баришівської районної державної нотаріальної контори Київської області про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та внесення до нього змін задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу укладений між радгоспом « Березанський » та ОСОБА_1 посвідчений Баришівською районною державною нотаріальною конторою 18 листопада 1993 року дійсним і таким, що укладений як купівля - продаж квартири АДРЕСА_1 загальною площею 77,1 кв. м., житлова площа - 38.3 кв. м..

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Баришівського

районного суду К. В. Коваленко