Справа № 524/8936/19
Провадження № 4-с/524/56/21
УХВАЛА

22 грудня 2021 року м. Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Погрібняк О. М., секретар судового засідання Марійчук Т.А., за участю стягувача ОСОБА_1 , представника стягувача адвоката Ульянова Р.А., представників Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шамало Ю.В. та Копичко Т.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Копичко Тетяни Дмитрівни про закінчення виконавчого провадження від 30.11.2021,

встановив:

До Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Копичко Тетяни Дмитрівни від 30.11.2021 про закінчення виконавчого провадження №66794119 з примусового виконання виконавчого листа №524/8936/19 від 08.09.2021, виданого Автозаводським районним судом міста Кременчука на виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 10.08.2021 про відібрання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і передачу її матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Скарга мотивована тим, що на виконанні в Автозаводському відділі державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №524/8936/19 від 08.09.2021, виданого Автозаводським районним судом міста Кременчука на виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 10.08.2021 про відібрання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ОСОБА_3 , і передачу її матері ОСОБА_1 .

30.11.2021 постановою старшого державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Копичко Т.Д. виконавче провадження закінчено. Вважає дії державного виконавця неправомірними, оскільки ним не було вжито вичерпних дій, направлених на реальне виконання рішення суду. Накладення на боржника штрафу та звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа. При цьому, накладення штрафів та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Стягувач просила визнати неправомірною постанову державного виконавця від 30.11.2021 у виконавчому провадженні №66794119 та зобов`язати державного виконавця усунути допущені ним порушення шляхом поновлення виконавчого провадження №66794119.

22.12.2021 від начальника Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) М. Шевченко до суду надійшов відзив на скаргу, в якому вона просила у її задоволенні відмовити. Посилалася на те, що державним виконавцем вживалися дії з примусового виконання виконавчого листа №524/8936/19 від 08.09.2021, виданого Автозаводським районним судом міста Кременчука. Зокрема, 29.09.2021, 12.10.2021 та 04.11.2021 згідно з вимогами п. 1 ч. 3 ст. 18, ч. 1 ст. 63, ст. 64 Закону України «Про виконавче провадження» здійснено виходи за адресою: АДРЕСА_1 з метою проведення виконавчих дій з виконання рішення. 04.11.2021 під час виходу за місцем проживання боржника дитина відмовилася йти до матері ОСОБА_1 , про що було складено акт державного виконавця. До дитини не можуть бути застосовані заходи примусового виконання та фізична сила.

30.09.2021 та 13.10.2021 державним виконавцем на боржника було накладено штрафи за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення.

12.11.2021 державний виконавець звернувся до Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення, за яким було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Стягувач та її представник адвокат Ульянов Р.А. в судовому засіданні скаргу підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представники Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечували, вказали, що державним виконавцем було вжито всіх, передбачених законом заходів для виконання рішення суду.

Боржник, належним чином повідомлений про день та час розгляду скарги, в судове засідання не прибув .

За ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, заслухавши учасників провадження, дослідивши наявні у справі докази дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Суд встановив, що заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.08.2020 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області про відібрання малолітньої дитини задоволено. Суд вирішив: відібрати дитину, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ОСОБА_3 і передати її матері ОСОБА_1 для проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 20000,00 грн та у повернення сплаченого судового збору 2689,40 грн. Допустити негайне виконання рішення суду у частині відібрання малолітньої дитини.

10.08.2021 постановою Полтавського апеляційного суду у справі №524/8936/19 частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 . Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.08.2020 скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області, про відібрання малолітньої дитини задоволено. Відібрано дитину, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ОСОБА_3 і передано її матері ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. та судовий збір в розмірі 1536,80 грн.

08.09.2021 Автозаводським районним судом м. Кременчука було видано виконавчий лист №524/8936/19 для примусового виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 10.08.2021.

14.09.2021 старшим державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Копичко Т.Д. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66794119 з примусового виконання виконавчого листа №524/8936/19 від 08.09.2021.

29.09.2021, 12.10.2021 старшим державним виконавцем Копичко Т.Д. згідно з вимогами п. 1 ч. 3 ст. 18, ч. 1 ст. 63, ст. 64 Закону України «Про виконавче провадження» здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 з метою проведення виконавчих дій з виконання рішення за участю ОСОБА_1 , представників органу опіки та піклування. Виконати рішення суду не вдалося, боржник був відсутній за місцем проживання, про що державним виконавцем складено акти.

04.11.2021 старшим державним виконавцем Копичко Т.Д. згідно з вимогами п. 1 ч. 3 ст. 18, ч. 1 ст. 63, ст. 64 Закону України «Про виконавче провадження» здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 з метою проведення виконавчих дій з виконання рішення за участю ОСОБА_1 , представників органу опіки та піклування, дільничного інспектора поліції, представника боржника. Відповідно до акту державного виконавця боржник надав доступ до квартири та не перешкоджав спілкуванню матері з дитиною, дитина категорично відмовилася від спілкування з матір`ю та відмовилася їхати до місця проживання матері.

30.09.2021 та 13.10.2021 постановами державного виконавця на боржника ОСОБА_3 було накладено штрафи за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду. Боржника було зобов`язано виконати рішення та попереджено його про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили, або за перешкоджання його виконанню згідно ст. 382 КК України.

12.11.2021 державний виконавець звернувся до Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення.

30.11.2021 старшим державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Копичко Т.Д. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №66794119 із примусового виконання виконавчого листа №524/8936/19 від 08.09.2021, посилаючись на п. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», а також на те, що 30.09.2021 та 13.10.2021 було винесено постанови про накладення на боржника штрафів за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду та те, що 12.11.2021 державний виконавець звернувся до Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили (рішення Європейського суду з прав людини «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року).

Конституційний Суд України, беручи до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, вважає, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом (Рішення Конституційного Суду України від 15 травня 2019 року № 2-рп(ІІ)/2019).

Конституційний Суд України у зазначеному рішенні також наголошує, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Відтак, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, складовою права на справедливий суд.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Водночас невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про належне вжиття заходів примусового виконання рішення й не свідчить про неможливість його виконання.

Накладення на боржника повторного штрафу та звернення до правоохоронних органів із повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

При цьому, накладення штрафів та внесення повідомлення правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд в постановах від 18.06.2019 в справі № 826/14580/16 та від 11.08.2021 в справі №523/11518/16.

Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

У справі №524/8936/19 за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

Представники Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) вказували, що рішення суду не могло бути виконаним державним виконавцем через те, що дитина відмовилася йти до матері ОСОБА_1 та залишати батька ОСОБА_3 , а провети виконавчі дії по відібранню дитини без особистої згоди дитини неможливо, оскільки до дитини не можуть бути застосовані заходи примусового виконання.

Разом з тим, прецедентна практика Європейського суду з прав людини вимагає врахування поглядів дітей, ці погляди не обов`язково є незмінними, а заперечення дітей, які мають бути наділені належною вагою, не обов`язково є достатніми для подолання інтересів батьків, особливо в тому, щоб мати постійний контакт з їхніми інтересами з дитиною. Зокрема, право дитини висловлювати свої власні погляди не повинно тлумачитися як ефективне надання безумовного права вето дітям без будь-яких інших факторів, що розглядаються, а також проведення експертизи для визначення їх найкращих інтересів. Такі інтереси зазвичай диктують, що зв`язки дитини з сім`єю повинні зберігатися, за винятком випадків, коли це може шкодити його здоров`ю та розвитку (рішення у справі «А.В. проти Словенії» від 09 квітня 2019 року)

За таких обставин постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тому для відновлення порушеного права стягувача суд вважає за необхідне визнати неправомірною і скасувати постанову державного виконавця від 30.11.2021 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №524/8936/19 від 08.09.2021, виданого Автозаводським районним судом міста Кременчука.

За ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче ровадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Зважаючи на те, що ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено обов`язок державного виконавця у разі визнання судом незаконною чи скасування в установленому законом порядку постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження відновити виконавче провадження, вимога про додаткове зобов`язання виконавця поновити виконавче провадження задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.450-451 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Копичко Тетяни Дмитрівни про закінчення виконавчого провадження задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Копичко Тетяни Дмитрівни від 30.11.2021 про закінчення виконавчого провадження №66794119 з примусового виконання виконавчого листа №524/8936/19 від 08.09.2021, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука на виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 10.08.2021.

В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 24 грудня 2021 року.

Головуючий суддя О.М. Погрібняк