Справа № 489/2174/20
Номер провадження 2/489/255/21
РІШЕННЯ

Іменем України

07 грудня 2021 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ревицької Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про знесення самочинно збудованого нерухомого майна

встановив

У травні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про знесення самочинно збудованого нерухомого майна. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що він є власником Ѕ частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а власником іншої Ѕ частки в праві спільної часткової власності на даний житловий будинок є ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.05.2010, виданого Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради. На даний час ОСОБА_2 без згоди та відома позивача звела добудову до своєї частини будинку під літ. «К», вказана добудова прилягає до стіни належної ОСОБА_1 літньої кухні під літ. «Г», порушуючи при цьому будівельні та санітарні норми. Стіна цієї добудови є капітальною та побудована таким чином, що стіна кухні вся потріскалася і руйнується.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати добудову, яку ОСОБА_2 добудувала до своєї частини житлового будинку під літ. «К» і яка прилягає до стіни належної ОСОБА_1 літньої кухні під літ. «Г» самочинним будівництвом та зобов`язати відповідача провести відповідну перебудову самочинного будівництва, усунути перешкоди в праві користування позивачем літньою кухнею під літ. «Г», шляхом знесення її добудови, яку ОСОБА_2 добудувала до своєї частини житлового будинку під літ. «К» і яка прилягає до літньої кухні літ. «Г» за власний рахунок.

Відповідач подала відзив на дану позовну заяву, в якому зазначила, що їй у власність виділено споруду під літ «К-1» та в подальшому нею за власні кошти знесено цю спору, а на її місці збудовано добудову, про знесення якої просить позивач. Тобто, фактично цю добудову збудовано ОСОБА_2 на місці споруди, яку відведено у її власність. З технічної точки зору, вказану добудову збудовано кваліфікованими робітниками, з повним дотриманням будівельних норм та санітарних вимог. Твердження позивача про невідповідність вказаної споруди будівельним нормам не відповідає дійсності, оскільки не вбачається причинного зв`язку між наявністю капітальної стіни у вказаної споруди та руйнуванням стіни літньої кухні, належної ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 05.05.2010, виданого Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради та довідкою КНП «Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.05.2010 (номер запису: 23150, в книзі: 146) встановлено, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 - Ѕ частка та ОСОБА_1 - Ѕ частка.

В технічному паспорті, виготовленому станом на 29.03.2010 на житловий будинок АДРЕСА_1 зазначено, що власниками даного житлового будинку є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.08.2013 здійснено реальний розподіл житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з відповідною частиною господарських будівель та споруд, відповідно до Варіанту №2 судової будівельно-технічної експертизи №125-071 від 27.06.2013, графічно відображеному в додатку №3 до експертизи.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.08.2014, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 є спільною частковою власністю, де Ѕ частка належить ОСОБА_1 .

14 травня 2020 року Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю було надано відповідь на звернення ОСОБА_1 від 12.05.2020 про те, що Управління не має повноважень щодо здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. Якщо є порушення прав та інтересів, то необхідно звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2, 4, 7 статті 376 ЦК України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Згідно з ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 7 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 (далі - Закон від 17.02.2011) встановлено, що виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 38 Закону від 17.02.2011 у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

В постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року в справі №822/2149/18 зазначено, що у випадках самочинного будівництва, зокрема, якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, стаття 376 Цивільного кодексу України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови. Натомість правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. В цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.03.2021 було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експерту Регіональної торгово-промислової палати.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №125-029 від 15.06.2021, співвласник ОСОБА_2 виконала самовільну реконструкцію житлового будинку під літ. «К» у вигляді прибудови нежитлових приміщень, зі збільшенням висоти прибудови до 4,5 м., в результаті чого вказана прибудова частково надбудована над будівлею літньої кухні під літ. «Г-1» ОСОБА_1 . Дана добудова не відповідає вимогам Державних будівельних норм України, а саме, ДБН В.3.2-2-2019 «Реконструкція і капітальний ремонт житлових будинків», ДБН В.2.6-14-97 «Конструкції будівель і споруд. Покриття будівель і споруд». Також експерт дійшов висновку, що внаслідок самочинного будівництва відбувається перерозподіл навантажень на стіну та фундамент літньої кухні літ. "Г-1", що призвело до деформації стіни з наявністю тріщин з розкриттям до 5 мм, порушення цілісності будівлі літньої кухні літ. "Г-1", яка належить ОСОБА_1 .

За таких обставин, добудова, здійснена ОСОБА_2 до своєї частини будинку під літ. «К» та яка прилягає до стіни літньої кухні під літ. «Г» ОСОБА_1 є самочинним будівництвом, не відповідає вимогам Державних будівельних норм України, порушує права позивача, оскільки призводить до навантаження на стіну та фундамент і як наслідок деформацію та порушення цілісності стіни будівлі літньої кухні літ. "Г-1", яка належить ОСОБА_1 , а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. та витрати на проведення експертизи у розмірі 3000 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 89, 259, 264,265 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про знесення самочинно збудованого нерухомого майна задовольнити.

Визнати добудову, яку ОСОБА_2 добудувала до своєї частини житлового будинку під літ. "К" і яка прилягає до стіни належної ОСОБА_1 літньої кухні під літ. "Г", самочинним будівництвом.

Зобов`язати ОСОБА_2 провести відповідну перебудову самочинного будівництва, усунути перешкоди в праві користування ОСОБА_1 літньою кухнею під літ. "Г", шляхом знесення її добудови, яку ОСОБА_2 добудувала до своєї частини житлового будинку під літ. "К" і яка прилягає до літньої кухні літ. "Г" за власний рахунок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати 840,8 грн. судового збору та 3000 грн. за проведення експертизи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28.12.2021.

Суддя В. В. Кокорєв