Справа № 515/237/21
Провадження № 2/515/599/21
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Комерзан Л.І.

представника позивача адвоката Ієговської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області в по- рядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі Пр АТ «УПСК»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 ,

про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи,

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2021 року ОСОБА_1 в особі свого представника пред`явила вказаний позов, по- силаючись на наступні обставини.

15 лютого 2019 р. близько о 18 год. 35 хв. на автодорозі М-15 Одеса-Рені, поблизу с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТ П), в якій водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Хюндай Акцент», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Фонд транзит», реєстраційний номер НОМЕР_2 , допустили наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , 1990 р. народження, який від от- риманих травм помер. За фактом вказаного ДТП слідчим ГУ ГУНП в Одеській області відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094 від 16.02.2019 р. Станом на 11. 02.2021 р. досудове розслідування кримінального провадження не завершено. Проте, відповідно до ч. 5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереробної сили або умислу потерпілого. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шко ду майну, здоров`ю або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обо- в`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних за- собів № АМ4628403, який діяв на момент настання ДТП. Внаслідок загибелі ОСОБА_4 позивач- ці, яка є матір`ю загиблого, завдано моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність водія ав- томобіля «Хюндай Акцент», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на момент настання ДТП була заст- рахована у приватному акціонерному товаристві "Українська пожежно-страхова компанія" згідно полісу № 4628403. Тобто, ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія", як страховик, є зобов`я- заним суб`єктом перед потерпілою, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-пра- вової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Станом на момент скоєння ДТ П, до складу сім ї загиблого входили: мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_5 , які мають пра- во на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю сина. На день на- стання страхового випадку, ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі, що становить з 1 січня 4173 грн. З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподія- ної смертю фізичної особи, становить 50076 грн. Отже, розмір страхового відшкодування мораль- ної шкоди, що належить позивачу становить 25038 грн. (50076:2).

Ухвалою суду від 09.03.2021 р. справу призначено до розгляду у підготовчому позовному про- вадженні відповідно до ст.274 ЦПК України (а.с.39).

Ухвалою суду від 21.10.2021 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судо- вого розгляду на 17.11.2021 р. на 13.20 год.

У черговий раз справу призначено до судового розгляду на 17 грудня поточного року на 11.00 год.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій просила справу розглянути її відсутність, позовні вимоги підтримала (а.с.97).

Відповідач, згідно наданого відзиву, проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Так, відповідач вказував, що ДТ П, внаслідок якої позивачу заподіяна шкода, пов`язана із смертю сина, розглядається у криміналь- ному проваджені, у ПрАТ «УПСК» наявні підстави, передбачені ст.36 Закону України «Про обо- в`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засо- бів», для призупинення строку для виплати страхового відшкодування до набрання законної сили рішення в даній справі. Представник позивача не врахував, те, що наразі триває кримінальне про- вадженні, під час якої ОСОБА_2 може скористатися своїм процесуальним правом та довести, що шкоду було завдано внаслідок непереробної сили чи умислу потерпілого, у будь-якому випадку зазначені факти встановлюється під час кримінального провадження. Отже, вказаний позов є пе- редчасним. Окрім того, для отримання страхового відшкодування позивач, із заявою про страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю сина, до ПрАТ «УПСК» не зверталася.

Третя особа також у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.с.101), причина неявки суду не відома.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за від- сутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального техні- чного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні встановлено, що 15.02.2019 р. близько 19.20 год. на автодорозі М-15 Оде- са-Рені, поблизу с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області, трапилась ДТП, а саме, наїзд автомобіля марки «Хюндай Акцентt», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Форд Транзит», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуван- ням водія ОСОБА_3 , на велосипедиста ОСОБА_4 , який від отриманих в результаті ДТП травм помер на місці події (а.с.7).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2020 р. продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0 000094 від 16.02.2019 р. про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на три місяці, тобто до 16.03.2021 р. (а.с.8).

З страхового полісу за № АМ4628403 від 15.02.2019 р. (а.с.9) слідує, що транспортний засіб «Хюндай Акцент», реєстраційний номер НОМЕР_5 , застрахований у ПрАТ «УПСК».

Копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 (а.с.10) підтверджується, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причина смерті «Шок. Травми із залученням декількох ділянок тіла. ДТП», що слідує з копії довідки про причину смерті (а.с.11)..

Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.14), батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - ня, є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Як видно з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 (а.с.15), 28.12.2007 р. був зареєстро- ваний шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , після чого позивач змінила прізвище на « ОСОБА_12 ».

Оскільки внаслідок ДТП загинув син ОСОБА_13 , його втрата завдала позивачу непоправну моральну шкоду та душевні страждання, тому для захисту своїх прав вона була змушена зверну- тися до адвокатського об`єднання «Автопоміч», що підтверджується договором про надання пра- вової допомоги № 2733 від 16.07.2020 р.(а.с.18-19).

На виконання ухвали суду від Національної поліції України надійшла інформація (а.с.84), з якої слідує, що слідчим відділом СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000094 від 16.02.2019 р. за ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Станом на 16.06.2021 р. матеріали кримі- нального провадження перебувають на комплексній судово-медичній та транспортно-трасологіч- ній експертизі. Досудове слідство триває.

Положеннями ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування мо- ральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізич- ному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодже- нням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Роз- мір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру право- порушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або по- збавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне зна чення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В силу ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомі- рними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, ви- користанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвище- ну небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє тран- спортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

У п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримі- нальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`ясне- но, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України) відповідач звільня- ється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України).

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володільця небезпечного об`єкта буде зобов`язано відшкодувати шкоду незалежно від вини ці єї особи. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підви- щеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до положень ст.ст.1166, 1187 ЦК шкода, зав- дана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі осо- бою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є ви- на зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що на відповідача покладено обов`я- зок довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, спричинена внаслідок дії непере- борної сили або умислу потерпілого, тобто не з вини відповідача. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної безпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується і моральна шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Суд констатує, що ДТП за участі застрахованого автомобіля марки «Хюндай Акцент», реєстра- ційний номер НОМЕР_4 , є страховим випадком, оскільки шкода завдана джерелом підвищеної не безпеки відшкодовується незалежно від вини власника чи володільця джерела підвищеної безпеки.

Згідно ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідаль- ність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обо- в`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засо- бів» (далі Закон № 1961-IV).

За змістом ст.3 Закону № 1961-IV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або май- ну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхува- льників.

Відповідно до ст.6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно положень ч.1 ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом Закону № 1961-IV (ст.ст.9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТ П) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому від- повідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшко дування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шко ди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: непо- дання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну по- терпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєн- ня дорожньо-транспортної пригоди.(підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 р. у справі № 465/4621/16-к (про- вадження № 13-24кс19), зазначено, що у системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV щодо неподання заяви про страхове відшкодування впро- довж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються ви- падків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж осо- ба впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Судом встановлено, що страховий випадок (ДТП) стався 15.02.2019 р., а позов до суду подано 19.02.2021 р., тобто в межах встановленого законом трьохрічного строку.

При визначенні моральної шкоди, суд враховує моральні страждання, які зазнала позивач, по- в`язані з втратою рідної дитини, тяжкість вимушених змін у житті, та вважає визначений позива- чем розмір відшкодування моральної шкоди, таким, що відповідає дійсним обставинам справи.

Таким чином суд вважає, що відповідно до вимог п.27.3 ст.27 Закону № 1961-IV, позивач ОСОБА_14 має право на отримання страхового відшкодування в розмірі 6 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, що становить 25038,00 гривень.

Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 2270 грн., відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-81, 89, 95, 133, 141, 247, 258, 259, 263-265, 279 ЦП К України, ст.ст.82, 988, 1166, 1187, 1191, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове ст- рахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Укра- їнська пожежно-страхова компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної осо- би, задовольнити.

Стягнути приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», іден- тифікаційний код юридичної особи 20602681, на користь ОСОБА_1 , іденти- фікаційний номер НОМЕР_8 , грошові кошти в рахунок страхового відшкодування заподіяної мо- ральної шкоди в сумі 25028 (двадцять п`ять тисяч двадцять вісім) грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», іде- нтифікаційний код юридичної особи 20602681, в дохід держави судовий збір в розмірі 2270 грн.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його про голошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учас- никами справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили піс- ля повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тимошенко С.В.