Справа № 595/1963/21
Провадження № 2-з/595/6/2021
У Х В А Л А

23.12.2021

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Тхорик І.І., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2021 року до Бучацького районного суду Тернопільської області від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить суд накласти заборону на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, в межах суми стягнення 7664,42 долари США, що в гривневому еквіваленті становить 206 862,69 грн. На обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що має намір звернутися до Бучацького районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, оскільки останнім не виконується договір позики, який укладений між ними 16.03.2018, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав від нього грошові кошти у сумі 7080 доларів США, які зобов`язався повернути до 16.03.2019. З огляду на те, що ОСОБА_2 не виконав зобов`язання за наведеним договором позики, сума заборгованості останнього перед ним складається з основного боргу 7080 доларів США та трьох відсотків річних 584,42 долари США, що в гривневому еквіваленті становить 206 862,69 грн. Зважаючи на тривале ухилення відповідача від виконання свого грошового зобов`язання, а також на те, що він є власником житлового будинку та може на власний розсуд розпорядитися таким, відчужити з метою ухилення від виконання рішення суду, вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду або взагалі зробити неможливим в разі задоволення позову.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову, відповідно до якого позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 1 ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі № 761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого від 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З матеріалів заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення його позову, з яким він має намір звернутися до суду, шляхом накладення заборони на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, в межах суми стягнення 7664,42 долари США.

З наявної в матеріалах заяви копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки 290432496) від 15 грудня 2021 року вбачається, що будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 85,1 кв.м, перебуває у власності ОСОБА_2 . Дата прийняття рішення про державну реєстрацію 12.11.2010, яка відповідає даті внесення запису (реєстраційний номер майна: 20002326). Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу ВЕХ №575213 за реєстровим №1532, 22.08.2007, приватний нотаріус Бучацького районного нотаріального округу Максимович Л.В. Загальна вартість нерухомого майна - 67697 грн.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Ініціюючи забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане нерухоме майно, заявник не зазначає характеристик та орієнтовної вартості нерухомого майна станом на час звернення до суду з відповідною заявою, що позбавляє суд можливості оцінити співмірність застосування заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, оскільки ринкова вартість нерухомого майна станом на дату звернення з даною заявою до суду може значно перевищувати суму боргу, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Вартість нерухомого майна, яка зазначена у вищенаведеній Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд не приймає до уваги, оскільки така визначалась станом на час укладення договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку серія ВЕХ №575213 від 22 серпня 2007 року та прийняття рішення про державну реєстрацію від 12 листопада 2010 року.

Крім того, у клопотанні про забезпечення позову заявник зазначив про те, що існує реальна загроза, що відповідач може вчинити дії з відчуження будинку з метою ухилення від виконання рішення суду, проте не навів жодної конкретної обґрунтованої обставини, яка була б підтверджена відповідним доказом.

Відтак, заява позивача ОСОБА_1 не містить достатнього обґрунтування з посиланням на реальні обставини, підтверджені належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149, 150, 153, 259, 260, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І. І. Тхорик