Ухвала

11 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 146/30/20

провадження № 61-1432ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Панчук Ірини Олександрівни на постанову Вінницького апеляційного суду від 22 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Енергія» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати, пені, інфляційних збитків та 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з ТОВ «Компанія Енергія» на її користь 51 103,18 грн, а саме: 1 206,69 грн - заборгованість з виплати орендної плати за 2017-2019 роки; 49 747,48 грн - пені; 111,82 грн - інфляційних збитків; 37,19 грн - 3% річних, а також розірвати договір оренди землі від 01 червня 2009 року, укладений між ОСОБА_2 , спадкоємицею якої і її правонаступником є ОСОБА_1 , та ТОВ «Компанія «Енергія», зареєстрований 11 травня 2012 року відділом Держкомзему у Шаргородському районі Вінницької області.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 22 вересня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Компанія Енергія» на користь ОСОБА_1 51 103,18 грн, а саме: 1 206,69 грн - заборгованості з виплати орендної плати за 2017 - 2019 роки; 49 747,48 грн - пені; 111,82 грн - інфляційних збитків; 37,19 грн - 3% річних.

Договір оренди землі від 01 червня 2009 року, укладений між ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія Енергія», зареєстрований 11 травня 2012 року Відділом Держкомзему у Шаргородському районі Вінницької області розірвано.

Стягнуто з ТОВ «Компанія Енергія» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1 681,60 грн.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 22 грудня 2020 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Енергія» задоволено частково.

Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 22 вересня 2020 року, яким задоволено вимоги позову про розірвання договору оренди, стягнення пені, інфляційних збитків та 3% річних скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову в цій частині.

Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 22 вересня 2020 року, яким задоволено вимогу позову про стягнення заборгованості з виплати орендної плати, залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У січні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника представника ОСОБА_1 - адвоката Панчук І. О. на постанову Вінницького апеляційного суду від 22 грудня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла ціна позову визначається сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки (пункт 8 частини першої статті 176 ЦПК України).

Враховуючи наведене, ціна позову у цій справі у частині вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки складає 24 688,59 грн (8 229,53 грн ? 3)

Враховуючи наведене, ціна позову у цій справі складає 75 791,77 грн (24 688,59 грн + 51 103,18 грн), що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн*100=227 000,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України справа є малозначною.

При цьому Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржується до суду касаційної інстанції на підставі підпункту «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Доводи заявника про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики не обґрунтовані належним чином та не свідчать про наявність підстав наявності обставин для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, та касаційна скарга не містить передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Панчук Ірини Олександрівни на постанову Вінницького апеляційного суду від 22 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Енергія» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати, пені, інфляційних збитків та 3% річних відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. А. Калараш

О. С. Ткачук