КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 755/11600/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/10761/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Виниченко Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

14 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Максюк І.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 травня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Десята Київська державна нотаріальна контора про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Десята Київська державна нотаріальна контора про визнання майна та грошових коштів особистою приватною власністю дружини,-

В С ТА Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом до відповідачки, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 , рідними дітьми якого є позивач та третя особа - ОСОБА_3 .

З 1998 року спадкодавець ОСОБА_4 був одружений з ОСОБА_1 29.08.2016 відповідачка звернулась до Десятої Київської державної нотаріальної контори для реєстрації спадкової справи та подальшого оформлення спадщини.

Вважає, що спадкоємцями ОСОБА_4 є три особи: він - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Зазначає, що до загальної спадкової маси нотаріусом не було віднесено об`єкти, які були придбані за сумісні кошти померлого та відповідачки, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: грошові вклади в банківській установі - Ощадному банку України, з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, та легковий автомобіль марки Форд С-МАХ, д.н.з. НОМЕР_1 .

Набуття цього майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власність та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними.

Вважає, що вказане майно (грошові вклади та легковий автомобіль) були придбані за час шлюбу та відповідно до СК України є спільним сумісним майном подружжя, тому повинна бути визначена частка померлого спадкодавця ОСОБА_4 на вказане спільне сумісне майно.

З врахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 237-243, т. 2), просив визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на грошові вклади в банківській установі Акціонерному товаристві «Ощадбанк» становила Ѕ частину, а саме на: - вклад № 148380226 від 05.07.2016 року на суму 28 000,00 дол. США; - вклад № 89182626 від 13.03.2015 року на суму 168 001,00 грн.; - рахунок № НОМЕР_2 від 01.04.2013 року на суму 1 499,11 грн., та визначити, що частка спадкодавця ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на легковий автомобіль марки Форд С-МАХ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становила Ѕ її частину.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання майна та грошових коштів особистою приватною власністю дружини, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 12.12.2000 року за договором купівлі продажу нею була продана квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала їй на праві приватної власності з 1995 року, тобто до одруження із спадкодавцем ОСОБА_4 . У подальшому кошти від продажу квартири вона вклала в страховий поліс № 20.111.728 страхової компанії «МЕDLIFЕ» в м. Нікосія Республіки Кіпр. У 2006 році за отримані від страхової компанії кошти купила автомобіль Форд С-МАХ. У серпні 2014 Договір страхування № 20.111.728, укладений нею із страховою компанією «МЕDLIFЕ» закінчився і ОСОБА_1 отримала повну виплату полісу у розмірі 14 942,02 дол. США, що підтверджується «підтвердженням про переказ страхової суми поліса» від 13.01.2020 року, надісланим страховою компанією «МЕDLIFЕ». Пізніше, у липні 2016, додавши кошти до отриманої нею страхової суми, вона внесла їх на вклад № НОМЕР_3 в АТ «Ощадбанк». Отже вважає, що цей вклад на суму 28 000,00 дол. США складається із коштів у розмірі 14 942,02 дол. США, що отримані нею в якості страхової суми та в силу положень частин 3, 5 ст. 57 СК України є її особистими коштами.

З врахуванням зміни зустрічних позовних вимог (а.с. 17-18, т. 3), ОСОБА_1 просила визнати автомобіль Форд С-МАХ, д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, та частку у вкладі № НОМЕР_3 відкритому 05.07.2016 року у АТ «Ощадний банк України» на її ім`я у розмірі 14 942,02 доларів США - її особистою власністю.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05 травня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Десята Київська державна нотаріальна контора про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності задоволено.

Визначено, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності подружжя становила Ѕ частину на грошові вклади в банківській установі АТ «Ощадбанк» на: - вклад № 148380226 від 05.07.2016 року на суму 28 000,00 дол. США; - вклад № 89182626 від 13.03.2015 року на суму 168 001,00 грн., - рахунок № НОМЕР_2 від 01.04.2013 року на суму 1 499,11 грн.

Визначено, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності подружжя становила Ѕ частину на легковий автомобіль марки Форд С-МАХ, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 536 грн. 80 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Десята Київська державна нотаріальна контора про визнання майна та грошових коштів особистою приватною власністю дружини відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні первісних позовних вимог та задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не встановлено, а ОСОБА_2 не доведено факт набуття коштів, що знаходились на депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , саме за час шлюбу із ОСОБА_5 .

За таких обставин вважає, що у суду не було підстав для застосування презумпції спільності майна, а відтак, і для визнання цих коштів спільним майном подружжя. Позивач факту набуття коштів саме у шлюбі ніяк не доводив.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно ототожнив появу грошових коштів на депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 та їх наявність на день смерті її чоловіка ОСОБА_6 із фактом набуття цих коштів, оскільки не врахував, що факт набуття коштів відбувся не в момент їх внесення на депозитні рахунки, а раніше.

Зазначає, що положення ст. 57 СК України не вказують на те, що страхові суми можуть бути отримані лише від страховиків, зареєстрованих в Україні, оскільки факт реєстрації цієї страхової компанії за кордоном не позбавляє кошти статусу страхових сум, одержаних за добровільним особистим страхуванням. Договір страхування не визнаний недійсним, не є нікчемним.

27 липня 2021 року надійшов відзив ОСОБА_2 , в якому позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін посилаючись на те, що ОСОБА_1 було подано заяву про видачу свідоцтва про право власності на грошові вклади на ім`я померлого чоловіка і отримано свідоцтво про право власності на ці вклади, при цьому було застосовано саме норму презумпцію спільної сумісної власності.

Також зазначав, що надані скаржником до апеляційної скарги документи не є договором страхування, на підставі якого можуть бути зроблені висновки щодо узгоджених страхових умов, розміру та умов страхових виплат, страхових випадків, порядку страхових виплат.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є дітьми ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 (т. 2 а.с.20, 24, 25).

09 грудня 1998 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 (копія свідоцтва про одруження - т. 2 а.с. 19).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (копія свідоцтва про смерть - т. 2 а.с. 12).

Спадкоємцями за законом першої черги, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Спадкову справу № 875/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 було відкрито Десятою Київською державною нотаріальною конторою за заявою ОСОБА_1 від 29.08.2016 року (копія спадкової справи - т. 2 а.с. 2-149).

У вересні 2016 року до Десятої Київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 подали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 10, 11).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що будь-які інші особи, окрім сторін по справі, заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 не подавали.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 09.12.1998 року по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що17.05.2006 року зареєстроване право власності ОСОБА_1 на легковий автомобіль марки Форд модель Фокус С-МАХ, тип легковий універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2005 року випуску, на підставі довідки-рахунку КІВ-451275 від 31.01.2006 року (т. 1 а.с. 57, 159).

Як вбачається з відповіді Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 24.03.2020 № 46-13/2653/284265, на ім`я ОСОБА_1 станом на 31.07.2016 року були відкриті банківські рахунки із наявними на них грошовими коштами: - вклад № 148380226 від 05.07.2016 року на суму 28 000,00 дол. США; - вклад № 89182626 від 13.03.2015 року на суму 168 001,00 грн., - рахунок № НОМЕР_2 від 01.04.2013 року на суму 1 499,11 грн. (т. 2 а.с. 211-221).

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Відповідно до ст. ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю одного з них.

Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що презумпція спільності права власності подружжя на придбаний в період шлюбу з ОСОБА_4 транспортний засіб та набуті грошові кошти ОСОБА_1 не спростована.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що автомобіль Форд С-МАХ, д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску придбаний 31 січня 2006 року. При цьому, ОСОБА_1 не надано жодних доказів про вартість спірного автомобіля та придбання його за її власні особисті кошти.

Також судом встановлено, що 05 липня 2016 року на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Ощадбанк» відкрито рахунок № НОМЕР_3 на суму 28000,00 доларів США.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що частина зазначеного вкладу в розмірі 14942,02 доларів США складається з коштів, що отримані нею в якості страхової суми, і, в силу положень 4.5 ст. 57 СК України є її особистими коштами, оскільки, ОСОБА_1 не надано будь-яких доказів, що отримана нею від компанії МЕDLIFЕ 06.08.2014 року страхова сума є складовою частиною вкладу, відкритого на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Ощадбанк» 05 липня 2016 року в розмірі 28000 доларів США.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно листа МЕDLIFЕ, страхова сума в розмірі 14 942,02 дол. США була перерахована на рахунок ОСОБА_1 06.08.2014 року у інший банк, при цьому позивачкою за зустрічним позовом не надано документів на підтвердження зняття нею цих коштів чи переведення їх на зазначений вище рахунок в АТ «Ощадбанк».

Не приймаються судом апеляційної інстанції і посилання апелянта на те, що автомобіль та 14942,02 доларів США є власністю ОСОБА_1 як такі, що придбані та отримані за рахунок виконання умов полісу добровільного страхування, оскільки, ОСОБА_1 не довела, що страхові внески відповідно до полісу страхування життя МЕDLIFЕ вносились нею за рахунок коштів, що були її особистою приватною власністю.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 757/45050/15, від 12 червня 2019 року у справі № 595/324/17, від 13 лютого 2020 року у справі № 320/3072/18, від 7 квітня 2020 року у справі № 199/3645/17.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання автомобіля Форд С-МАХ, д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, та частки у вкладі № НОМЕР_3 , відкритому 05.07.2016 року у АТ «Ощадний банк України» особистою приватною власністю дружини, є правильними, такими, що відповідають обставинам справи.

Таким чином, судом правильно встановлено, що автомобіль Форд С-МАХ, д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, та вклад № 148380226 відкритому 05.07.2016 року у АТ «Ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_1 на суму 28000 доларів США, є спільною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Також судом встановлено, що під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 , станом на 31.07.2016 року були відкриті банківські рахунки із наявними на них грошовими коштами - вклад № 89182626 від 13.03.2015 року на суму 168 001,00 грн., - рахунок № НОМЕР_2 від 01.04.2013 року на суму 1 499,11 грн., що також є спільним майном подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилась спадщина і спадкоємцями є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

У відповідності до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Разом з цим, встановивши спільність набутого під час шлюбу спірного майна та грошових коштів та визнаючи за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 Ѕ частку у праві спільної сумісної власності подружжя становила Ѕ частину на грошові вклади та на легковий автомобіль марки Форд С-МАХ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , суд першої інстанції не врахував наступне.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом з тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відтак, суд першої інстанції, у порушення вищевказаних положень закону дійшов помилкового висновку про визначення Ѕ частки у спірному майні за ОСОБА_4 , оскільки на момент ухвалення рішення ця особа вже померла, тому відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України його цивільна правоздатність припинилася.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц, провадження № 61-28423 св 18.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб не є в даному випадку належним способом судового захисту, оскільки ОСОБА_2 з вимогами про визнання права власності на спірне спадкове майно в порядку спадкування не звертався, при цьому питання оформлення спадщини після померлого ОСОБА_4 виходить за межі розгляду даної справи та може бути вирішено у встановленому законом нотаріальному порядку, а у разі спору - судом.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності, постановлене з порушенням норм чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні вказаного позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 305,20 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 травня 2021 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору в розмірі 1 536 грн. 80 коп. - скасувати. Прийняти в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позову.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ) судовий збір в розмірі 2 305,20 грн.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст виготовлено 23 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді