Справа № 182/7529/21
Провадження № 2-о/0182/198/2021
У Х В А Л А

Іменем України

23.12.2021 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

В п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року вказано, що, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам заяви щодо її змісту.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, заяві повинен бути зазначений виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно частин 1, 2 ст.318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; особи, які набули громадянство України, відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Статтею 6 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянство України набувається: за народженням; за територіальним походженням; внаслідок прийняття до громадянства; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення; внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Проте, в заяві ОСОБА_1 відсутнє посилання на чітко визначені правові підстави, передбачені в статтях 3, 6 Закону України «Про громадянство України», на підставі яких заявник має право на отримання паспорту громадянина України.

Крім того, в своїй заяві ОСОБА_1 просить суд встановити факт його постійного проживання з 1957 року і до 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року на території, яка стала територією України, відповідно до ЗУ «Про правонаступництво України», проте, будь-яке обґрунтування щодо зазначення періоду встановлення постійного проживання заявником не викладено, жодних посилань на належні, допустимі, достовірні докази на підтвердження вказаної обставини не надано (в тому числі, копії трудової книжки або довідки з місць роботи в Україні тощо); будь-які обставини та посилання на відповідні докази також відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на те, що заявник звернувся з заявою, яка не відповідає вимогам ст.ст.175, 318 ЦПК України, суд вважає за необхідне залишити заяву без руху та надати заявнику строк, достатній для усунення виявлених недоліків, який не може перевищувати десяти днів.

Керуючись ст.ст.175, 185, 318України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали, інакше заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал