Ухвала

09 грудня 2021 року
м. Київ

справа № 636/4092/20
провадження № 61-12984св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харкова
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 09 лютого 2021 року у складі судді Оболєнської С. А. та постанову Харківського апеляційного суду від 05 липня 2021 року у складі колегії суддів: Бурлака І. В., Хорошевського О. М., Яцини В. Б.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова (далі КЕВ м. Харкова) про зобов`язання вчинити певні дії.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що він є військовослужбовцем, проходить службу у Збройних Силах України, має календарну вислугу понад 20 років та статус ветерана війни-учасника бойових дій, брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей. З 1995 року перебуває на квартирному обліку у військовій частині № НОМЕР_1 , яка реорганізована у військову частину № НОМЕР_2 , а 27 липня 2018 року переведений до позачергової черги.
Зазначав, що разом із сім`єю зареєстрований та постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1 , яка має статус службової та до якої вони вселились на підставі ордеру від 15 квітня 2008 року № 015203. Житловий будинок перебуває на балансі Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства м. Чугуєва Чугуївської міської ради Харківської області.
27 червня 2012 року та 07 листопада 2014 року на засіданнях житлово-побутової комісії військової частини № НОМЕР_1 розглянуто питання щодо надання згоди на зняття статусу «службове» з зазначеного житлового приміщення та надано дозвіл на зняття з нього статусу «службове житло».
Звернувшись до КЕВ м. Харкова із заявою щодо виключення вказаної квартири з числа службових, отримав відмову, обґрунтовану відсутністю підстав для розгляду питання виключення житлового приміщення з числа службових.
Посилаючись на те, що внаслідок бездіяльності відповідача фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, просив зобов`язати КЕВ м. Харкова Міністерства оборони України подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання з належними документами про виключення з числа службового житла квартири АДРЕСА_1 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 09 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відмова у зміні статусу службової квартири АДРЕСА_1 та в закріпленні її за сім`єю ОСОБА_1 , що зареєстрована і проживає в ній, є незаконною і такою, що порушує житлові права позивача.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Харківського апеляційного суду від 05 липня 2021 року рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 09 лютого 2021 року залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з рішенням місцевого суду, вважав його таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, та зазначив, що внаслідок бездіяльності відповідача позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
28 липня 2021 року КЕВ м. Харкова звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 21 вересня 2020 року в справі № 953/18314/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, а саме суд не дослідив зібрані у справі докази та необґрунтовано відхилив клопотання про залучення до участі у справі Міністерства оборони України, яке мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389, пункт 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України).
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.
Чинним законодавством не визначено правових норм, які зобов`язують підприємства, організації, яким належить службовий фонд, змінювати статус квартири у разі наявності у працівника лише відповідного трудового стажу.

Кабінетом Міністрів України, зокрема постановою від 03 серпня 2008 року № 1081, затверджено «Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями». В пункті 32 цього Порядку зазначено, що військовослужбовцям житло надається згідно з чергою. Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).
Доводи інших учасників справи
Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2021 року відкрито касаційне провадження у даній справі.
Витребувано з Чугуївського міського суду Харківської області цивільну справу № 636/4092/20 за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова про зобов`язання вчинити певні дії.
Обставини справи
Суди встановили, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних силах України, має військове звання старший прапорщик та понад 28 років календарної вислуги і понад 29 років загальної вислуги, є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни.
З 20 грудня 1995 року ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку по в/ч НОМЕР_3 в Чугуївському гарнізоні в загальній черзі та в першочерговому списку з 24 лютого 2020 року.
15 квітня 2008 року виконавчий комітет Чугуївської міської ради Харківської області на підставі рішення від 12 березня 2008 року № 179 надав ОСОБА_1 на склад сім`ї з 4 осіб (дружина, син дружини, дочка) ордер № 015203 на право заняття трикімнатної квартири АДРЕСА_3 .
З 23 квітня 2008 року ОСОБА_1 разом із дружиною ОСОБА_2 , сином ОСОБА_3 та дочкою ОСОБА_4 зареєстровані за вказаною адресою.
27 червня 2012 року та 07 листопада 2014 року на засіданнях житлово-побутової комісії військової частини № НОМЕР_1 розглянуто питання щодо надання згоди на зняття статусу «службове» з зазначеного житлового приміщення, в якому проживає старший прапорщик ОСОБА_1 та члени його родини, й надано дозвіл на зняття статусу «службове житло» з вказаної квартири.
Згідно з протоколом № 4 засідання житлово-побутової комісії військових частин Чугуївського гарнізону від 05 листопада 2014 року надано дозвіл на зняття статусу «службове житло» з житлового приміщення та знято статус «службове житло» з квартири АДРЕСА_1 .
08 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до КЕВ м. Харкова із заявою щодо виключення вказаної квартири з числа службових, на що отримав відповідь від 14 вересня 2020, що виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання Квартирно-експлуатаційного управління, Квартирно-експлуатаційного відділ (Квартирно-експлуатаційної частини) району за встановленим порядком. Згідно з рішенням заступника Міністра оборони України від 09 квітня 2020 року питання щодо забезпечення постійним житлом шляхом виключення займаного житла із числа службових розглядається для осіб, які звільнені до 01 квітня 2020 року з військової служби в запас або у відставку за певними критеріями. Повідомлено, що вирішення зазначеного питання буде розглянуто в подальшому, про що він буде повідомлений додатково.
Позиція Верховного Суду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
У пункті 4 частини першої статті 396 ЦПК України зазначено, що суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку).
Аналіз пункту 4 частини першої статті 396 ЦПК України свідчить, що якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, то касаційне провадження закривається.
У справі яка є предметом перегляду, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходячи з того, що позивач є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі, має календарну вислугу понад 28 років, перебуває на квартирному обліку по в/ч НОМЕР_3 в Чугуївському гарнізоні з 20 грудня 1995 року, тому має право на забезпечення житлом, зокрема право на виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Подібні за змістом висновки зроблено Верховним Судом у постановах від 13 лютого 2020 року у справі № 750/13081/18 (провадження № 61-15239св19), від 22 грудня 2020 року у справі № 750/8002/19 (провадження № 61-23255св19), від 05 березня 2021 року у справі № 750/2632/20 (провадження № 61-15172св20), від 23 вересня 2021 року у справі № 636/655/20 (провадження № 61-9982св21), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.
У вказаних постановах Верховний Суд зазначив, що відповідно до Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, а саме пункту 3, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
У пункті 11 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, передбачено, що виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.
Пунктом 10 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року, передбачено, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.
Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.
Таким чином, унаслідок бездіяльності відповідача позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Підставою касаційного оскарження судових рішень у даній справі є посилання КЕВ м. Харкова на те, що суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 21 вересня 2020 року в справі № 953/18314/19.
Разом із тим, Верховний Суд у своїх постановах вже неодноразово викладав висновки щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, й суди попередніх інстанцій ухвалили судові рішення з урахуванням цих висновків, зокрема й правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 21 вересня 2020 року в справі № 953/18314/19.
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
З урахуванням того, що після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України Верховним Судом встановлено, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, касаційне провадження слід закрити з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 396 ЦПК України.
Керуючись статтями 260, 389, 396, 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Закрити касаційне провадження у справі № 636/4092/20 за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова про зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун