Постанова

Іменем України

24 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 405/10733/14

провадження № 61-1725св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

боржник - Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»,

заінтересована особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на ухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 14 вересня 2018 року у складі судді Шевченко І. М. та постанову Кропивницького апеляційного суду від 27 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Дьомич Л. М., Кіселика С. А., Карпенка О. Л.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про заміну боржника у виконавчому листі, посилаючись на те, що рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 02 липня 2015 року, яке набрало законної сили 25 липня 2018 року, у справі № 405/10733/14-ц було задоволено його позов до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (далі - ПАТ «УСК «Гарант-Авто») про стягнення страхового відшкодування, стягнуто з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на його користь страхове відшкодування в розмірі 15 217,31 грн, пеню - 5 351,53 грн, індекс інфляції - 8 856,47 грн, 3 % річних - 521,50 грн, витрати, пов`язані з проведенням оцінки автотранспортного засобу, - 650 грн, а всього 30 596,81 грн. На виконання зазначеного рішення 10 серпня 2018 року Ленінським районним судом міста Кіровограда було видано виконавчий лист. Постановою Господарського суду міста Києва від 29 листопада 2017 року у справі № 910/9445/16 за заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) ПАТ «УСК «Гарант-Авто» визнано банкрутом. Тому страхова компанія не може виконати рішення суду від 02 липня 2015 року. Враховуючи викладене, на підставі підпункту «а» пункту 41.2. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 442 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), ОСОБА_1 просив замінити у вказаному виконавчому листі боржника ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на МТСБУ.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 14 вересня 2018 року, з урахуванням ухвали цього суду від 08 листопада 2018 року про виправлення описок, заяву ОСОБА_1 задоволено. Замінено боржника у виконавчому листі № 405/10733/14-ц (2/405/1945/14) про стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» - на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування, а саме ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на МТСБУ.

Судове рішення місцевого суду мотивоване тим, що внаслідок визнання ПАТ «УСК «Гарант-Авто» банкрутом воно не може виконати судове рішення, а стягувач ОСОБА_1 - отримати присуджені йому грошові кошти. ПАТ «УСК «Гарант-Авто» було повним членом МТСБУ, тому саме на МТСБУ покладається обов`язок з виконання зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на підставі підпункту «а» пункту 41.2. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Враховуючи, що в цьому зобов`язанні відбулося вибуття сторони, то наявні правові підстави для процесуального правонаступництва.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 27 грудня 2018 року апеляційну скаргу МТСБУ залишено без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 14 вересня 2018 року - без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду про заміну боржника у виконавчому листі є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги.

17 січня 2019 року МТСБУ подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати ухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 14 вересня 2018 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 27 грудня 2018 року і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволені заяви.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неповно з`ясували обставини справи і не звернули уваги на те, що умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом і застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів встановлено Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». ОСОБА_1 не звертався до господарського суду, який розглядає справу про банкрутство ПАТ «УСК «Гарант-Авто», із заявою про визнання його кредитором. Тому його вимоги є погашеними та не можуть бути задоволені за рахунок МТСБУ на підставі статей 20, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Ленінського районного суду міста Кіровограда.

11 липня 2019 року справа № 405/10733/14 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 лютого 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набув чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом частин першої-п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

Згідно з частиною першою статті 367, частиною першою статті 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V ЦПК України.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 02 липня 2015 року, яке набрало законної сили 25 липня 2018 року, у справі № 405/10733/14-ц було задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування, стягнуто з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 15 217,31 грн, пеню - 5 351,53 грн, індекс інфляції - 8 856,47 грн, 3 % річних - 521,50 грн, витрати, пов`язані з проведенням оцінки автотранспортного засобу, - 650 грн, а всього 30 596,81 грн. (а.с.59-65)

На виконання вищевказаного рішення 10 серпня 2018 року Ленінським районним судом міста Кіровограда видано виконавчий лист. (а.с.86)

Постановою Господарського суду міста Києва від 29 листопада 2017 року у справі № 910/9445/16 за заявою МТСБУ ПАТ «УСК «Гарант-Авто» визнано банкрутом. (а.с.87-98)

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ «УСК «Гарант-Авто» знаходиться у стані припинення.

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою та абзацом 1 частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, виконавче провадження є однією зі стадій судового процесу, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішення законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового процесу на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 91 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Порядок припинення юридичної особи в процесі відновлення її платоспроможності або банкрутства встановлюється законом.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутній запис про припинення як юридичної особи ПАТ «УСК «Гарант-Авто», а тому дійшли помилкового висновку про вибуття сторони боржника у спірних правовідносинах.

Крім того, задовольняючи заяву ОСОБА_1 про заміну боржника у виконавчому листі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що ПАТ «УСК «Гарант-Авто» було повним членом МТСБУ, тому саме на МТСБУ покладається обов`язок з виконання зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на підставі підпункту «а» пункту 41.2. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Верховний Суд не може погодитися з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до пункту 20.3 статті 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Згідно з підпунктом «а» пункту 41.2. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За змістом вищезазначених положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовує шкоду, на умовах, визначених Законом, тільки у разі недостатності коштів та майна страховика, що визнаний банкрутом та/або ліквідований.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі. Відповідне правило не поширюється на вимоги кредиторів щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування і на вимоги Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та/або її дочірнього підприємства, що здійснювало постачання природного газу на підставі ліцензії, щодо сплати заборгованості (у тому числі неустойки, 3 відсотків річних та інфляційних втрат) за поставлений/спожитий природний газ, що утворилася станом на 1 травня 2015 року.

Судами попередніх інстанцій не встановлено обставин, які б свідчили про вжиття заявником заходів щодо внесення його до реєстру кредиторів ПАТ «УСК «Гарант-Авто», і заявником не надано доказів завершення ліквідаційної процедури цього товариства, складення ліквідаційного балансу і недостатності коштів для сплати йому відшкодування за рішенням суду після реалізації ліквідаційної маси. Тому висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну боржника у виконавчому листі є необґрунтованим.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 березня 2020 року у справі № 521/15071/14-ц (провадження № 61-35983св18).

Враховуючи викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права та зроблені з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушено норми процесуального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви з наведених вище підстав.

Щодо розподілу судових витрат.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини із зазначенням у ній розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

За подання апеляційної та касаційної скарг МТСБУ сплатило судовий збір в загальному розмірі 3 683 грн (1 762 грн + 1 921 грн), які підлягають стягненню із заявника на його корить.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 14 вересня 2018 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 27 грудня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну боржника у виконавчому листі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 3 683 (три тисячі шістсот вісімдесят три) грн 00 коп. судових витрат, понесених на сплату судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийІ. М. Фаловська
Судді:В. М. Ігнатенко
С. О. Карпенко
С. Ю. Мартєв
В. А. Стрільчук