Справа № 212/3322/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Чорного І.Я.,

за участю секретаря судового засідання Поперечної А.С.

представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду міста Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

в травні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який було уточнено в процесі розгляду справи до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Позивач в обґрунтування своїх позивних вимог зазначила, що перебувала з відповідачем ОСОБА_3 , у зареєстрованому шлюбі у період з 14.07.2001 року по 18.01.2016 року. Від шлюбу з відповідачем мають двох дітей доньку ОСОБА_4 , 2001 року народження та сина ОСОБА_5 , 2009 року народження. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі, у 2011 році ними був придбаний автомобіль «Toyota Camry» 2006 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 ». Автомобілем позивач не користується, а тому просить стягнути з відповідача грошову компенсацію вартістю 1/2 частки автомобіля, що становить 75 716,59 гривень та судові витрати по справі.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.05.2018 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 30.07.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.10.2018 року призначено судову авто-товарознавчу експертизу, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 11.02.2019 року відновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 14.05.2019 року повторно скеровано ухвалу суду від 22.10.2018 року про призначення судової авто-товарознавчої експертизи, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 19.08.2019 року відновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 16.07.2020 року призначено додаткову судову авто-товарознавчу експертизу, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 12.10.2020 року відновлено провадження у справі.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, визнати автомобіль Toyota Camry 2006 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 » спільною сумісною власністю подружжя та стягнути з відповідача компенсації за 1/2 частку автомобіля у розмірі 75 716,59 грн., а також витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, з підстав викладених у відзиві.

Відповідач та його представник 19.02.2021 року в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Представник відповідача вкотре подала суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому процесі та зайнятістю відповідача.

Так, згідно зі статтею 44 ЦПК учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, з`явлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Враховуючи що судом неодноразово відкладався розгляд даної справи за клопотаннями відповідача та його представника, зважаючи на те, що розгляд даної справи був призначений завчасно, дата та час судового засідання погоджувалася з усіма учасниками судового засідання, зокрема і з відповідачем та його представником, неявки відповідача та його представника є неодноразовою, а також враховуючи причини за яких сторона відповідача просить відкласти розгляд справи, а саме зайнятість в іншому засідання представника та зайнятість на роботі відповідача, суд визнає дані підстав відсутності в судовому засіданні не поважними та вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних матеріалів справи, за відсутності відповідача та його представника. Відзив на позовну заяву та пояснення відповідачем та його представником були надані у судовому засідання.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.07.2001 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 131, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 .

Від шлюбу сторони мають двох дітей доньку ОСОБА_4 , 2001 року народження та сина ОСОБА_5 , 2009 року народження.

Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.01.2016 року шлюб між сторонами розірвано (справа № 212/9262/15-ц).

Позивач 24.02.2018 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , та прийняла прізвище чоловіка ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Як вбачається з матеріалів справи за час перебування у шлюбі сторонами було придбано автомобіль «Toyota Camry» 2006 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_3 (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 )

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися, обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Отже, виходячи з того, що спірний транспортний засіб, а саме автомобіль «Toyota Camry» 2006 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_3 , був придбаний сторонами під час шлюбу, а тому у відповідності до чинного законодавства зазначений автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про необхідність визнання автомобіля «Toyota Camry» 2006 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_3 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Посилання відповідача ОСОБА_3 на ту обставину, що він придбав даний автомобіль за власні кошти у період коли з позивачем фактично не проживав та не перебував у шлюбних відносинах, суд до уваги не приймає, оскільки належних та допустимих доказів щодо придбання спірного автомобіля за особисті кошти, суду не надано. Крім цього, слід зазначити, що сам факт окремого проживання подружжя не спростовує наявність у подружжя взаємних прав на обовязків.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно ч. 2, 4 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Відповідно до висновку експерта Дніпровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 15.07.2019 року № 21/12.2/247, що був складений на підставі ухвали суду, середня ринкова вартість транспортного засобу «Toyota Camry» 2006 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_3 , на час проведення експертизи складає 282580,73 грн.

Відповідно до висновку експерта Дніпровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 14.12.2020 року № 19/104-17/1/12.2/49, що було надано відповідачем при розгляді справи, що складений на замовлення відповідача, ринкова вартість транспортного засобу «Toyota Camry» 2006 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_3 , станом на 01 грудня 2020 року, складає 151433,18 грн.

Відповідно до ч.3,4 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Відповідно до ч.1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

З врахуванням наявності двох висновків суд не бере до уваги висновок експерта від 15.07.2019 року № 21/12.2/247, оскільки об`єкт дослідження - автомобіль «Toyota Camry» 2006 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_3 , експертом безпосередньо не оглядався, а зазначена середня ринкова вартість автомобіля.

В зв`язку з наведеними обставинами суд вважає, що належним та достовірним доказом в розуміння ст.ст. 77, 79 ЦПК України, що підтверджує вартість спільного сумісного майна сторін - транспортного засобу «Toyota Camry» 2006 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_3 є висновок експерта Дніпровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 14.12.2020 року № 19/104-17/1/12.2/49, оскільки в процесі проведення експертизи об`єктом дослідження був вищевказаний автомобіль.

Крім цього вказана у висновку експерта Дніпровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 14.12.2020 року № 19/104-17/1/12.2/49 вартість спірного автомобіля в розмірі 151433,18 грн. позивачем не оспорювалась.

Таким чином, суд приходить до висновку, що для захисту майнового права позивача, згідно змісту ст.ст. 15,16 ЦК України щодо способу захисту цивільних прав, виходячи із рівності часток у майні подружжя, відповідно до ч.1ст. 70 СК України, з урахуванням того, що іншого сторонами не визначено за домовленістю або шлюбним договором, а також, що спірний автомобіль є неподільною річчю, на користь позивача слід стягнути грошову компенсацію замість її 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль «Toyota Camry» 2006 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_3 , у розмір75 716,59 гривень (151433,18 : 2).

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими способами: письмовими, речовими і електронними засобами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.ст.77,78,79,80 ЦПК України докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума сплаченого судового збору по справі та витрати по справі.

Керуючись ст. ст. 10, 76, 83, 95, 133, 141, 259, 265 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати автомобіль Toyota Camry, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_5 , чорного кольору - спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , 1/2 частину вартості вказаного автомобіля в розмірі 75 716 (сімдсят п`ять тисяч сімсот шістнадцять) грн. 59 коп., залишивши автомобіль Toyota Camry, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_5 у володінні ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704,80 грн. та витрати на проведення експертизи в розмірі 1015 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І. Я. Чорний