Провадження № 2/686/5739/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі судового засідання Лазоренко К.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1

її представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

та його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 63,4 кв.м. спільною сумісною власністю подружжя та визнання за нею право власності на Ѕ її частки, посилаючись на те, що вона була придбана ними за час шлюбу та за спільні кошти подружжя. Однак, в добровільному порядку провести поділ вказаного майна останній відмовляється.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали.

Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечують, посилаючись на те, що спірна квартира була придбана лише за особисті кошти ОСОБА_3 .

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до вимог ст. 368 ч. 3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 68 ч. 1 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до вимог ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до вимог ст. 70 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до вимог ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 1 серпня 2008 року по 16 серпня 2021 року. 24 червня 2008 року між ВАТ Кредобанк та ОСОБА_3 був укладений договір про участь у Фонді фінансування будівництва, об`єктом якого є квартира АДРЕСА_1 . Цього ж дня відповідач сплатив грошові кошти в сумі 85117 грн. 50 коп., а 1 жовтня 2009 року 198607 грн. 50 коп. Як вбачається з руху коштів по депозитному рахунку, розміщеного відповідачем в АКІБ УкрСиббанк, 4 березня 2008 року він зняв грошові кошти в сумі 202000 грн., 1 квітня 2008 року в сумі 91000 грн., 30 вересня 2009 року в сумі 200000 грн.

Крім того, відповідно до вимог ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст. 13 ч. 2 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Однак, ні позивачем, ні її представником не надано суду доказів, які б вказували на придбання квартири АДРЕСА_1 , за спільні кошти подружжя. Таких доказів не здобуто і судом.

Таким чином, вказана квартира, на думку суду, була придбана за кошти відповідача.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст. 368 ч. 3 ЦК України, ст. ст. 61, 68 ч. 1, 69, 70 ч. 1 СК України, суд

вирішив:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 63,4 кв.м. спільною сумісною власністю подружжя та визнання за позивачем право власності на Ѕ частки вказаної квартири відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

21.12.2021