КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року

справа № 757/13167/17-ц

провадження № 22-ц/824/10097/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.,

при секретарі: Русинчук І.І.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

відповідач - Головне управління Національної поліції у м. Києві, Прокуратура міста Києва, Державна казначейської служби України

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року, ухваленого під головуванням судді Остапчук Т.В., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державна казначейська служба, третя особа: Уряд Російської Федерації, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державна казначейська служба України за участі третьої особи Уряду Російської Федерації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що вони є власниками будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 .

З липня 2014 року до грудня 2016 року у результаті проведення антитерористичної операції снарядами було повністю знищено належний їм житловий будинок. Будинок не придатний для проживання, потребує капітального ремонту. Посилаючись на положення статті 22, 1166, 1177 ЦК України, статтю 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», статтю 86 Кодексу цивільного захисту України, практику Європейського суду з прав людини про абсолютну відповідальність держави, вважають, що відшкодовувати спричинену їм руйнуванням будинку матеріальну шкоду повинні відповідачі у справі солідарно, оскільки всі вони приймали участь у проведенні антитерористичної операції й не захистили житло.

Посилаючись на викладене, з урахуванням уточнень позовних вимог, позивачі просили суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь матеріальну шкоду в розмірі по 1398 481,39 грн, моральну шкоду в розмірі по 200 000 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року в позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державна казначейська служба України за участі третьої особи Уряду Російської Федерації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник позивачів просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог посилається на те, що висновки Великої Палати Верховного Суду, на які посилається суд першої інстанції, стосуються виключно об`єктів комерційної власності.

Також апелянт не погоджується із посиланням суду на постанову КМУ «Про затвердження порядку надання та визначення розміру грошової компенсації постраждалим від надзвичайних ситуацій, які залишитися на передньому місці проживання», оскільки, с. Піски розташоване на лінії розмежування, а тому відповідні комісії не мають доступу до нього.

Крім того, Порядком передбачено лише компенсацію у розмірі 300 000 грн в разі повного руйнування житла, а не виплату компенсації на його відновлення.

Апелянт вважає, що судом помилково зазначено, що позивачі не відмовились від своєї власності для застосування норми ст. 86 Кодексу цивільного захисту, враховуючи, що Донецька обласна державна адміністрація відмовляє у прийнятті майна у власність, оскільки не вважає проведення АТО в Донецькій та Луганській областях надзвичайною ситуацією, та в адміністрації відсутні кошти для виплати компенсацій. Відтак, позивачі позбавлені можливості передати своє зруйноване житло на користь місцевої адміністрації.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Від представника позивачів до апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності апелянтів.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що у позасудовому порядку за ініціативою позивачів компетентним органом (місцевою державною адміністрацією або органом місцевого самоврядування) не вирішувалось питання про добровільну передачу пошкодженого будинку та можливість забезпечення її новим житлом замість пошкодженого чи виплати грошової компенсації, що є обов`язковою умовою при вирішенні вказаної справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивачі є власниками будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 .

З липня 2014 року до грудня 2016 року у результаті проведення антитерористичної операції снарядами було повністю знищено належний їм житловий будинок. Будинок не придатний для проживання, потребує капітального ремонту.

Згідно зі звітом про визначення розміру збитків від 26.12.2016 р. розмір шкоди, завданої в результаті руйнування під час проведення АТО складає 3 258 026,28 грн.

Згідно із статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частини перша та третя статті 22 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені положеннями статті 1166 ЦК України, згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 розпочато антитерористичну операцію.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, яким затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, с. Піски, Ясинуватського району, Донецької області, у якому розташовано майно позивачів, належить до населених пунктів, в яких здійснювалася антитерористична операція.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 21 Кодексу цивільного захисту України, громадяни України мають право на соціальний захист та відшкодування відповідно до законодавства шкоди, заподіяної їхньому життю, здоров`ю та майну внаслідок надзвичайних ситуацій або проведення робіт із запобігання та ліквідації наслідків.

Частиною першою статті 86 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що забезпечення житлом постраждалих, житло яких стало непридатним для проживання внаслідок надзвичайної ситуації, здійснюється місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання шляхом: 1) надання житлових приміщень з фонду житла для тимчасового проживання; 2) позачергового надання житла, збудованого за замовленням місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування та суб`єктів господарювання; 3) будівництва житлових будинків для постраждалих; 4) закупівлі квартир або житлових будинків.

Відповідно до частини третьої, четвертої статті 86 Кодексу цивільного захисту України, будівництво або закупівля житлових будинків чи квартир для постраждалих, які проживали у приватному житловому фонді, здійснюється за рахунок державних коштів, які виділяються на зазначені цілі, за вирахуванням коштів, отриманих постраждалим за страхування будинку, якщо будинок був застрахований. Постраждалі, які проживали у приватному житловому фонді, мають право на власне будівництво житлового будинку на умовах фінансування, зазначених у частині третій цієї статті, з одержанням для цього земельних ділянок.

Відповідно до частини десятої статті 86 Кодексу цивільного захисту України, розмір грошової компенсації за зруйновану або пошкоджену квартиру (житловий будинок) визначається за показниками опосередкованої вартості спорудження житла у регіонах України відповідно до місцезнаходження такого майна.

Відповідно до частини дев`ятої статті 86 Кодексу цивільного захисту України забезпечення житлом постраждалого або виплата грошової компенсації за рахунок держави здійснюється за умови добровільної передачі постраждалим зруйнованого або пошкодженого внаслідок надзвичайної ситуації житла місцевим державним адміністраціям або органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що умовою виплати позивачам грошової компенсації за рахунок держави є добровільна передача зруйнованого житла місцевим державним адміністраціям або органам місцевого самоврядування, однак матеріали справи не містять факту звернення позивачів до вказаних відповідних державних органів з метою передачі зруйнованого майна, у зв`язку із чим суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Відповідні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі 243/8302/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 757/19694/15-ц.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково посилавсяна постанову КМУ «Про затвердження порядку надання та визначення розміру грошової компенсації постраждалим від надзвичайних ситуацій, які залишитися на передньому місці проживання», оскільки, с. Піски розташоване на лінії розмежування, а тому відповідні комісії не мають доступу до нього не впливають на правильність висновків суду, оскільки позивачами підтверджено факт нанесення їм збитків у розмірі 3258026,26 грн, відповідно до звіту про незалежну оцінку збитків, завданих в результаті руйнування під час проведення АТО житловому будинку літ.А -2, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із тим, суд, при постановленні рішення вірно виходив із того, що позивачі не намагалися передати будинок у встановлено законом порядку місцевим державним адміністраціям або органам місцевого самоврядування.

Посилання апелянта на те , що Донецька обласна державна адміністрація відмовляє у прийнятті майна у власність, оскільки не вважає проведення АТО в Донецькій та Луганській областях надзвичайною ситуацією матеріалами справи не підтверджено.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді