печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року суддя Печерського районного суду міста Києва Писанець В.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення її скарги на дії та постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича від 02 грудня 2020 року про опис та арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 63521138, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває вказана скарга.

До суду надійшла заява про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа та реалізації майна у виконавчому провадженні № 63521138 по примусовому виконанню виконавчого листа № 757/30515/15-ц, виданого 04 грудня 2019 року Печерським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості.

В обґрунтування заяви представник посилається на те, що заявником оскаржуються у суді дії приватного виконавця Ляпіна Д.В., та рішення по суті скарги ще не прийнято. Вказує на те, що постановою приватного виконавця від 03 грудня 2020 року відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа № 757/30515/15-ц, який видано 04 грудня 2019 року Печерським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 671 013,34 дол. США.

Заява представника боржника мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення скарги може вплинути на права боржника у виконавчому провадженні, якою оскаржуються рішення приватного виконавця, у зв`язку з чим просить винести ухвалу про забезпечення скарги, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа із примусового виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 серпня 2016 року у справі № 757/30515/15-ц.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення скарги та надані до неї документи, доходжу до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 серпня 2016 року з урахуванням ухвали про залишення без задоволення заяви про його перегляд від 13 лютого 2019 року у справі № 757/30515/15-ц задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» та стягнуто з ОСОБА_1 на його користь загальну суму заборгованості у розмірі 28 135 045,28 грн, а саме: за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 28 лютого 2008 року № 10-29/5502 заборгованість у розмірі 18 773 635,87 грн; за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 21 березня 2008 року № 10-29/5887 заборгованість у розмірі 9 361 409,41 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 3 654,00 грн у відшкодування витрат з оплати судового збору.

Постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року, залишеною без змін постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 02 березня 2020 року, заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 серпня 2016 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 28 лютого 2008 року № 10-29/5502 у загальному розмірі 422 492,77 доларів США; заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 21 березня 2008 року № 10-29/5887 у загальному розмірі 248 520,57 доларів США, а всього стягнуто заборгованість на суму 671 013,34 доларів США. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 730,08 грн.

Таким чином, рішення суду від 31 жовтня 2019 року набрало законної сили 31 жовтня 2019 року.

На виконання зазначеного судового рішення 04 грудня 2019 року Печерським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 757/30515/15-ц.

На підставі поданої стягувачем заяви приватним виконавцем Ляпіним Д.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63521138 з примусового виконання виконавчого листа № 757/30515/19-ц від 05 листопада 2020 року, а 02 грудня 2020 року винесено постанову про опис та арешт майна боржника.

Вважаючи дії та рішення приватного виконавця неправомірними ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій, зокрема, оскаржує дії та рішення приватного виконавця Ляпіна Д.В. щодо опису та арешту нерухомого майна у виконавчому провадженні по виконанню судового рішення про стягнення грошових коштів. В обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилалася на те, що арештоване приватним виконавцем майно не належить боржнику, а належить третій особі.

Одночасно зі скаргою ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення скарги шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа.

Під час розгляду скарги на дії приватного виконавця діючим Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено вжиття судом першої інстанції заходів як зупинення виконання за виконавчим листом.

Положеннями ст. 432 ЦПК України законодавцем врегульовано питання щодо виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Так, ч. 2 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

В ч. 3 цієї статті визначено, що до розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

З наведеного слідує, що з метою забезпечення можливого судового рішення про виправлення помилки у виконавчому листі або про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, законодавцем передбачено можливість зупинення виконання за виконавчим листом.

Разом з тим, у даній справі, заявник просить вирішити питання про зупинення виконання за виконавчим листом під час розгляду скарги боржника на дії та рішення приватного виконавця в порядку, передбаченому ст. 447 ЦПК України.

Дійсно, положеннями ст.ст. 447-453 ЦПК України визначено порядок розгляду скарг на дії та рішення державного чи приватного виконавця.

Водночас, даними нормами процесуального закону не передбачено можливості забезпечення вимог скарги шляхом зупинення виконання за виконавчим листом.

Більш того, як визначено законодавцем, зокрема в ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», що питання зупинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного чи приватного виконавця, тоді як суд першої інстанції не наділений такими повноваженнями.

Крім того, слід зазначити, що суд апеляційної інстанції вправі зупинити дію рішення суду, як то визначено ч. 4 ст. 359 ЦПК України, відповідно до якої якщо апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Суд касаційної інстанції також наділений повноваженнями зупинення виконання судового рішення, про що зазначено в ст. 436 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, слід зазначити, що у суду першої інстанції відсутні підстави для зупинення виконання за виконавчим листом.

Вирішуючи питання щодо зупинення виконання за виконавчим листом, суд, фактично вирішить питання про зупинення виконання рішення суду, яке набрало законної сили, що порушить принцип обов`язковості судового рішення, який визначено у ст. 124 Конституції України, ст. 18 ЦПК України.

Так, за приписами ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для виконання всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч. 2 ст. 18 ЦПК України).

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад обов`язковості виконання судового рішення.

Як зазначалось вище, рішення ухвалено судом 31 жовтня 2019 року, набрало законної сили та звернуто до примусового виконання стягувачем, однак залишається не виконаним боржником.

Крім того, звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, боржник посилається на те, що арештоване приватним виконавцем майно не належить боржнику, а належить третій особі.

Разом з тим, гіпотетичне зупинення виконання за виконавчим листом, фактично заборонить виконання рішення суду у будь-який спосіб.

З врахуванням наведеного, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення скарги, доходжу висновку, що заява про забезпечення скарги є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 432, 445-447 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення її скарги на дії та постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича від 02 грудня 2020 року про опис та арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 63521138.

Копію ухвали направити учасникам справи для відома.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Суддя В. А. Писанець