Ухвала

26 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 569/5060/20

провадження № 61-2299ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 12 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та індексацію аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом,

в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь 65 105, 98 грн, з яких:

50 000 грн - неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів та 15 102, 98 грн - індексація аліментів.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 12 січня

2021 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто

з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів у розмірі 16 626, 25 грн, індексацію по аліментах у розмірі 15 105, 98 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 12 січня 2021 року. Посилаючись на неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржені судові рішення скасуватив частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів

і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким збільшити суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів до 50 000 грн. Також зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Предметом спору у цій справі є стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та індексацію аліментів, а тому справа є малозначною.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішенням і, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від

05 листопада 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 12 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та індексацію аліментів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

М. Ю. Тітов