Справа № 304/1435/20 Провадження № 2/304/120/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2021 рокум. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Ганька І. І.,
за участі секретаря судового засідання - Соханич Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 304/1435/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач для отримання банківських послуг підписав анкету-заяву № б/н від 22 вересня 2014 року, у якій підтвердив свою згоду на те, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Надалі ОСОБА_1 було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при його укладанні надав свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням й ініціативою банку. Оскільки ОСОБА_1 уклавши з Банком кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, порушував свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, така станом на 30 вересня 2020 року склала 43 099,09 грн., з яких 3 241,50 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1 164,64 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; та 38 692,95 грн. - заборгованість за пенею, тому просить позов задовольнити.
У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280-282 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Встановлено, що 22 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (який у подальшому змінив назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг, згідно якого банк надав позичальнику 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,9 %, а з 01 квітня 2015 року - 3,6 % на місяць на залишок заборгованості та обов`язкових щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) у розмірі 5 % від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості), термін внесення яких до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором (а. с. 14-45, 47-50).
Також встановлено, що ОСОБА_1 порушив взяті на себе зобов`язання, а саме не проводив щомісячні платежі для погашення заборгованості, у зв`язку з чим у такого станом на 30 вересня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 43 099,09 грн., з яких 3 241,50 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1 164,64 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; та 38 692,95 грн. - заборгованість по пені (а. с. 8-11).
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно анкети-заяви від 22 вересня 2014 року відповідач ОСОБА_1 погодився з тим, що дана заява разом Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Так, згідно п. 2.1.1.5.6. вказаного договору у разі невиконання зобов`язань за договором, клієнт зобов`язаний на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах та овердрафту), оплату винагороди банку (а. с. 16-44).
Отже, враховуючи те, що ОСОБА_1 не виконує взяті на себе зобов`язання за договором про надання банківських послуг від 22 вересня 2014 року, суд вважає, що позовна заява в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та відсотками, нарахованими на таке, є обґрунтованою.
Що стосується стягнення пені, то суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).
Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність із розміром основного зобов`язання.
Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 264 ЦПК України є обов`язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 03 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14) частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України (у редакції станом на 04 червня 2014 року) (норма аналогічного змісту міститься у ч. 4 ст. 12 ЦПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.
Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, суд може з власної ініціативи застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України до вимог про стягнення пені, за умови, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків.
Враховуючи, що розмір пені перевищує основний розмір боргу майже у дев`ять разів, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав, передбачених ч. 3 ст. 551 ЦК України, для зменшення розміру неустойки, що підлягає стягненню на користь банку.
Щодо розміру пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 , то суд, керуючись положеннями ст. 3, 509, 627 ЦК України та засадами справедливості, добросовісності й розумності, вважає за доцільне визначити розмір пені у сумі 5 000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при подачі позовної заяви було сплачено 2 102 грн. судового збору. Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог (21,82 % від ціни позову), з відповідача слід стягнути на користь позивача 458,66 грн. (2 102 грн. х 21,82 %) судового збору.
Керуючись ст. 61 Конституції України, ст. 509, 510, 524, 526, 527, 530, 533, 536, 549, 1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 141, 258-259, 263 ч. 4, 265, 280-282 ЦПК України, суд
позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: Ганько І. І.