Ухвала

23 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 739/188/19

провадження № 61-20754ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Костюченка Владислава Костянтиновича на постанову Чернігівського апеляційного суду від 26 липня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Чернігівської області Шик Альона Леонідівна, про визнання недійсною відмови від обов`язкової частки у спадщині,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати недійсною її відмову від обов`язкової частини спадщини (заява від 08 лютого 2017 року, зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 141), що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3 .

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 01 квітня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 26 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 01 квітня 2020 року - без змін.

18 грудня 2021 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, представник ОСОБА_1 - адвокат Костюченко В. К. подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Чернігівського апеляційного суду від 26 липня 2021 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Костюченко В. К. також подав до Верховного Суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Чернігівського апеляційного суду від 26 липня 2021 року, посилаючись на те, що у серпні 2021 року, в межах встановленого законом строку на касаційне оскарження, він подав касаційну скаргу на вказане судове рішення, однак ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2021 року його касаційну скаргу було повернено з формальних підстав у зв`язку з опискою щодо форми оскаржуваного судового рішення (в касаційній скарзі постанову апеляційного суду помилково було названо ухвалою). Касаційна скарга була повернена позивачу листом від 17 листопада 2021 року № 51037/0/222-21, який отриманий нею 25 листопада 2021 року. Надалі позивач в найкоротші строки повторно подала касаційну скаргу. За вищенаведених обставин позивач вправі повторно, в місячний строк з дня отримання поверненої касаційної скарги звернутися з касаційною скаргою на судове рішення, оскільки право на касаційне оскарження не може ставитися в залежність від допущеної описки у формі оскаржуваного судового рішення.

Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Доступність права на оскарження у зв`язку з пропуском встановленого строку неодноразово була предметом розгляду Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так, у своєму рішенні у справі «Скорик проти України» ЄСПЛ зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені Конвенцією. Так, повинні враховуватися особливості провадження, що розглядається, у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них. У справі «Зубак проти Хорватії» ЄСПЛ розглядаючи загальні принципи щодо доступу до судів вищої інстанції та обмеження ratione valoris (компетенція з огляду на цінність), зробив висновок, що стаття 6 Конвенції не зобов`язує Договірні держави створювати апеляційні чи касаційні суди, проте якщо такі суди існують, необхідно дотримуватися гарантій, визначених у статті 6 Конвенції, наприклад, у тій частині, в якій вона гарантує учасникам судового процесу ефективне право на доступ до суду.

ЄСПЛ роз`яснив, що положення статті 6 Конвенції, включаючи право на доступ до суду, поширюються також на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, якщо таке право передбачено національним законодавством. Відповідно, поновлення пропущеного строку на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення є механізмом забезпечення певної гнучкості та пропорційності при вирішенні питання про допуск скаржника до апеляційного чи касаційного судів.

Згідно з правовими висновками ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява № 45783/05).

Водночас заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення ЄСПЛ у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» від 07 липня 1989 року).

Отже, для забезпечення оптимального співвідношення права на доступ до правосуддя та принципу правової визначеності у процесі прийняття судом рішення про поновлення строку на звернення до суду мають враховуватися: 1) особливі обставини кожної конкретної справи у системному зв`язку з причинами пропуску строку на звернення до суду; наявність причин непереборного та об`єктивного характеру пропуску строку на звернення до суду; 2) характер права, для захисту якого надійшло звернення до суду, та його значення для сторін; 3) період, який минув з моменту пропуску строку, правові наслідки його поновлення або не поновлення; 4) наявність публічного (суспільного та, меншою мірою, державного) інтересу у справі; 5) фундаментальність значення справи для судової та правозастосовної практики.

У серпні 2021 року, в межах встановленого законом строку на касаційне оскарження, представник ОСОБА_1 - адвокат Костюченко В. К. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 01 квітня 2020 року та ухвалу (яка є постановою) Чернігівського апеляційного суду від 26 липня 2021 року. Представник ОСОБА_1 - адвокат Костюченко В. К. також заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру або відстрочення його сплати.

Ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Костюченка В. К. про звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру або відстрочення його сплати, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було подати до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу із зазначенням в ній передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга, та з правильним зазначенням форми оскаржуваного судового рішення, а також - сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 1 536,80 грн.

У жовтні 2021 року на виконання вказаної ухвали до суду надійшли матеріали на усунення недоліків, зокрема квитанція про сплату судового збору, уточнена касаційна скарга із зазначенням обґрунтованих обов`язкових підстав касаційного оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2021 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Костюченка В. К. на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 01 квітня 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 26 липня 2021 року повернено заявнику у зв`язку з невиконання вимог Верховного Суду від 15 вересня 2021 року в частині уточнення касаційної скарги щодо форми оскаржуваного судового рішення апеляційного суду, так як представник ОСОБА_1 - адвокат Костюченко В. К. просив скасувати ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 26 липня 2021 року, яка є постановою.

Згідно з наданою заявником копією конверта Верховного Суду за ідентифікатором поштового відділення 388, ОСОБА_1 отримала ухвалу Верховного Суду від 09 листопада 2021 року про повернення касаційної скарги 25 листопада 2021 року.

При вирішенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження в цій справі Верховним Судом враховано, що: 1) позивач продемонструвала готовність брати участь на всіх етапах розгляду справи (апеляційна і первинна касаційна скарга були подані в межах встановленого законом строку); 2) предмет позову в цій справі стосується спадкових правовідносин; 3) позивач намагалася усунути недоліки її касаційної скарги, вказані в ухвалі Верховного Суду від 15 вересня 2021 року про залишення касаційної скарги без руху, подала до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу і квитанцію про сплату судового збору; 4) позивач повторно звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Чернігівського апеляційного суду від 26 липня 2021 року протягом тридцятиденного строку з часу отримання нею копії ухвали Верховного Суду від 09 листопада 2021 року про повернення касаційної скарги.

З огляду на вказані обставини, наведені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Чернігівського апеляційного суду від 26 липня 2021 року доводи свідчать про поважність причин пропуску цього строку та наявність підстав для його поновлення. Тому клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Костюченка В. К. необхідно задовольнити. При цьому Верховний Суд взяв до уваги закріплені в частині третій статті 2 ЦПК України основні засади (принципи) цивільного судочинства, а саме верховенство права та забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Касаційна скарга подана на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

На обґрунтування підстави касаційного оскарження судового рішення представник ОСОБА_1 - адвокат Костюченко В. К. вказав, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування статті 239 ЦПК України у подібних правовідносинах.

Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Оскільки наведені доводи касаційної скарги викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Костюченка Владислава Костянтиновича про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Чернігівського апеляційного суду від 26 липня 2021 року.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Костюченка Владислава Костянтиновича на постанову Чернігівського апеляційного суду від 26 липня 2021 року.

Витребувати з Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області цивільну справу № 739/188/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Чернігівської області Шик Альона Леонідівна, про визнання недійсною відмови від обов`язкової частки у спадщині.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 24 січня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко