Справа № 658/3241/21
(провадження № 2/658/1470/21)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі :

головуючого судді: Рахімової О.В.,

при секретарі судового засідання: Сурікової А.Є.,

представника позивача: Вознюк Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Каховка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до Каховського відділу державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління МЮ ( м. Одеса) про звільнення майна з під арешту та зняття заборони на його відчуження,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Каховського міськрайонного суду Херсонської області з позовом до Каховського відділу державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління МЮ ( м. Одеса) про звільнення майна з під арешту та зняття заборони на його відчуження.

Позовна заява мотивована тим, що позивач у на праві приватної власності належить жилий будинок на Ѕ частини господарських будівель літньої кухні «Б», прибудови «а-1», розташованих в АДРЕСА_1 . Ухвалою про забезпечення позову, винесеної Каховським міськрайонним судом Херсонської області 27.06.2014 року накладено арешт на Ѕ частину господарських будівель літньої кухні «Б», прибудови «а-1», розташованих в АДРЕСА_1 . 04.07.2014 року державним виконавцем накладено арешт на вказане майно. 21.07.2014 року рішення суду було виконано і виконавче провадження закрито, але арешт не знятий. Позивач просить зняти арешт з Ѕ частини господарських будівель літньої кухні «Б», прибудови «а-1», розташованих в АДРЕСА_1 .

Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06.10.2021 року провадження по справі відкрито та призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала з підстав, зазначених у позові, доповнивши позовні вимоги і зняти заборону на відчуження цього майна.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, рішення просить винести на розсуд суду.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 05.02.1990 року, ОСОБА_1 придбав у власність жилий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.8).

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29.10.2014 року, в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності відмовлено. Заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 27 червня 2014 року, скасовано.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 18.12.2014 року, рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29.10.2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1999 року по травень 2014 року. Визнано прибудови літ. « а-1», «а», літню кухню літ. «Б» домоволодіння АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . За ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину прибудови літ «а», «а-1», літньої кухні літ. «Б» домоволодіння АДРЕСА_1 ( 6-7).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ( а.с. 10) та відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта( а.с.5), ОСОБА_1 на праві приватної власності належить жилий будинок на Ѕ частини господарських будівель літньої кухні «Б», прибудови «а-1», розташованих в АДРЕСА_1 , на який застосовано вид обтяження: арешт нерухомого майна .

Спори про цивільне право , пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16 Цивільного процесуального кодексу України, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом.

За ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Згідно із ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

При таких обставинах, суд дійшов до висновку про те, що є всі підстави, передбачені законом, для задоволення позову і суд вважає,що позовні вимоги є законними та обґрунтованими та мають бути задоволені.

Керуючись ст. ст. 5,6,10,263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до Каховського відділу державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління МЮ ( м. Одеса) про звільнення майна з під арешту та зняття заборони на його відчуження задовольнити.

Зняти арешт з Ѕ частини господарських будівель літньої кухні «Б», прибудови «а-1», розташованих в АДРЕСА_1 та зняти заборону на його відчуження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. В. Рахімова