Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 лютого 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса, який визнано таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

29.12.2020 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача АТ КБ «ПриватБанк», в якому просить стягнути з останнього безпідставно набуті кошти в сумі 4798, 40 грн., а також суму сплаченого ним судового збору у 840, 80 грн.

В обґрунтування заявленого вказує, що 16.11.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №21114 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором №MKZ0A00360650 від 25.03.2003 у загальній сумі 55101, 18 Євро. 19.12.2019 рішенням Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/3292/19 вказаний виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанн.26.02.2020 ухвалою Закарпатського апеляційного суду вказане рішення залишено без змін й відповідно 26.02.2020 набрало законної сили. Виконавчий напис нотаріуса перебував на примусовому виконанні в Ужгородському міському відділі ДВС, де в рамках виконавчого провадження №55649052 з позивача було стягнуто на користь відповідача 4049, 10 грн., виконавчий збір в сумі 749, 30 грн.

В судове засідання позивач не прибув, 24.02.2021 до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Враховуючи те, що відзиву відповідачем до суду подано не було, повідомлення від останнього про причини неявки до суду не надходили, зі згоди позивача, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлявся, зокрема шляхом розміщення повідомлення про виклик до суду на вебпорталі Судова влада України.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19.12.2019 у справі №308/3292/19 з`ясовано, що 16.11.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. було вчинено виконавчий напис за реєстровим №21114, за яким запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором №MKZ0A00360650 від 25.03.2003 за період з 25.03.2003 по 05.09.2017 у сумі 55102, 18 Євро, що еквівалентно 1699351, 23 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За вказаним рішенням суду згаданий виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.

За постановою Закарпатського апеляційного суду від 26.02.2020 рішення суду першої інстанції залишено без змін. Відтак останнє набрало законної сили 26.02.2020.

З листа Ужгородського МВ ДВС №17-20 від 08.09.2020, адресованому позивачу, з`ясовано, що на виконанні у вказаній установі перебували виконавчі провадження, зокрема за №55649052 по виконанню виконавчого напису №21114, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. При цьому зазначено, що 03.08.2020 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Разом з тим вказано, що по даному виконавчому провадженні з позивача як боржника частково стягнуто на користь відповідача як стягувача суму у 4049, 10 грн. та частково стягнуто виконавчий збір на користь держави в сумі 749, 30 грн.

З постанови державного виконавця від 03.08.2020 з`ясовано, що виконавче провадження №55649052 по виконанню виконавчого напису №21114, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. закінчено.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В даному випадку до правовідносин, що виникли між сторонами з приводу повернення безпідставно набутих коштів в сумі 4798, 40 грн., суд, у відповідності до положень п. 5 ч. 4 ст. 265 ЦПК України, зберігаючи основні принципи цивільного судочинства, викладені у ст.ст.11,13 ЦПК України, застосовує норми ст. 1212 ЦК України, якою передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (ч.3ст. 1212 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збереження нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Підставою стягнення коштів з позивача був виконавчий напис нотаріуса, який визнаний за рішенням суду таким, що не підлягає виконанню, тобто підстава набуття коштів відповідачем відпала.

З огляду на вказане, кошти стягнуті державним виконавцем в порядку примусового виконання за виконавчим написом, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, підлягають поверненню.

Як з`ясовано з листа Ужгородського МВ ДВС по виконавчому провадженні №55649052 з позивача як боржника частково стягнуто на користь відповідача як стягувача суму у 4049, 10 грн.

Відтак стягнуті з позивача кошти в сумі 4049, 10 грн. були перераховані державним виконавцем на рахунок відповідача у виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. №21141 від 16.11.2017 по стягненню з позивача на користь відповідача суми заборгованості у 1701151, 23 грн.

Вказане твердження в ході розгляду справи відповідачем спростовано не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЗУ «Про виконавчий збір» за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Як з`ясовано з листа Ужгородського МВ ДВС по виконавчому провадженні №55649052 з позивача як боржника частково стягнуто виконавчий збір на користь держави в сумі 749, 30 грн.

З огляду на те, що підстава для стягнення суми боргу в межах виконавчого провадження з виконання згаданого вище виконавчого напису нотаріуса відпала, то суд приходить до висновку, що підстава для стягнення виконавчого збору також відсутня. Відтак виконавчий збір у сумі 749, 30 грн. підлягає поверненню відповідачу.

Відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 840,80 грн. документально підтверджених сплачених судових витрат у вигляді судового збору.

Керуючись ст. 1212 ЦК України, ст.ст. 141,258,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, юридична адреса якого м. Київ, вул. Грушевського,1Д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ) 4798, 40 грн., з яких 4049, 10 грн. - грошові кошти, стягнуті в межах виконавчого провадження №55649052 на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. №21114 від 16.11.2017, визнаного судом таким, що не підлягає виконанню та 749, 30 грн. - виконавчого збору.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, юридична адреса якого м. Київ, вул. Грушевського,1Д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 840, 80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов