Справа № 215/3423/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді - Коноваленка М.І.,

секретар судового засідання - Таран О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

25.05.2021 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності на нерухоме майно.

В обґрунтуванні позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина, заповіту спадкодавець не залишив. З 19.11.1977 р. між батьками позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який розірвано 03.07.2018 р. Під час перебування у шлюбі 13.10.2006 р. батьки позивача придбали у спільну сумісну власність за спільні кошти житловий будинок з господарчими побудовами за адресою: АДРЕСА_1 . до складу спадщини входить частка у праві спільної сумісної власності її батька на вищевказане майно.

В установлений законом строк позивач звернулася до нотаріуса, яким за її заявою була заведена спадкова справа, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачці було відмовлено в зв`язку з не визначенням розміру частки померлого в спільному майні подружжя, тому позивач просить суд визначити, що частка у набутому під час шлюбу з ОСОБА_2 в праві спільної власності подружжя на житловий будинок з господарчими побудовами за адресою: АДРЕСА_1 становить 1/2 частку і входить до спадкової маси, що залишилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивачка не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності.

Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.06.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд призначено за правилами загального позовного провадження з витребуванням доказів від приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кноль О.А.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.08.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгляд.

08.11.2021 р. направлено запит до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кноль О.А., щодо отримання інформації, чи звертався хто-небудь із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , та чи видавалося свідоцтво про право на спадщину за законом/заповітом. Відповідь на запит отримана судом 09.12.2021 р.

03.12.2021 р. на виконання ухвали Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.06.2019 р. від приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кноль О.А. надійшла копія спадкової справи з доданими до неї документами, щодо спадщини, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, на підставі наявних у суду матеріалів, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами.

Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини, які регулюються законодавством, чинним на час виникнення спірних правовідносин.

Позивач ОСОБА_1 є рідною донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17 - копія свідоцтва про смерть), що підтверджується копіями паспортів, копіями свідоцтв про народження та про одруження (а.с.6,10-13). ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому щлюбі з ОСОБА_3 з 19.11.1977 (а.с.8 копія свідоцтва про одруження), який розірвано 03.07.2018 р. (а.с.9- копія свідоцтва про розірвання шлюбу). ОСОБА_3 , перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, придбала домоволодіння з господарчими побудовами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14 договір купівлі-продажу від 30.10.2006 р., а.с.15 - витяг з Державного реєстру правочинів, а.с.16 - витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно). Після смерті ОСОБА_3 донька ОСОБА_5 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, якій було відмовлено приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кноль О.А., так як спадкове майно було придбано померлим у шлюбі, а відтак кожному з подружжя за життя належала шлюбна доля у вище зазначеному майні, яку в досудовому порядку виділити неможливо (а.с.18 постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії).

Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, що також узгоджується зі статтею 16 ЗУ «Про власність» від 07.02.1991, яка діяла на час набуття права власності.

Згідно зі ст. 22, 28 вказаного Закону, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Кожна річ, набута за час шлюбу є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Вищевказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 12.06.2019 року, за наслідком розгляду цивільної справи №336/4527/17 та у постанові від 23.01.2019 року, за наслідком розгляду цивільної справи №761/2180714, які у відповідності до вимог ст.263 ЦПК України судом враховуються при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Оскільки спадкоємицею за законом є донька померлого ОСОБА_1 , яка у встановлений законом строк, звернулася із заявою про прийняття спадщини, вона вважаються такою, що прийняла спадщину на усе майно, що належало на праві власності спадкодавцю.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок його смерті.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, що і слугувало підставою у даному випадку для звернення позивача в суд.

Виходячи з того, що позивач на підставі належних, допустимих та достатніх доказів довела, що домоволодіння з господарчими побудовами було набуте її батьками під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а відповідач не спростувала та не заперечувала ці обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 22,28,60 Кодексу про шлюб та сім`ю України, ст.ст. 368, 1216, 1218, 1226 1261 ЦК України, керуючись ст.ст.211, 247 ч.2, 263-267, 273, 352, 354 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності на нерухоме майно задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , в праві спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 50,5 кв.м., в тому числі житловою площею 25,7 кв.м становила Ѕ.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення складено суддею без проголошення 17.12.2021 року.

СУДДЯ: