Справа № 216/4107/18
провадження №2/216/250/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді - Бутенко М.В.,

за участі секретаря судового засідання Котенко А.В.,

представника позивача Нечаєва А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження у залі суду міста Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк, третя особа: приватний нотаріус Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 09.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 6458 на підставі кредитного договору № б/н від 31.05.2013 р. про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів у розмірі 15 471, 55 грн.

Позивач вважає, що здійснений виконавчий напис № 6458 від 29.06.2017 р., є незаконним та такими, що не підлягає виконанню, оскільки відповідно до норм ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

При цьому, Позивач зазначив, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Позивач вважає, що кредитний договір від 31.05.2013 р. є лише анкетою-заявкою на отримання банківської картки, при цьому Позивач дійсно заповнив заяву про оформлення на його ім`я банківської картки установи Позивача (із тексту заяви не вбачається, якої саме картки), проте із тексту даної заяви Позивач не вбачає існування доказів щодо того, що Позивач згоден та погоджується із умовами «Умов та правил надання банківських послуг», затверджених наказом Позивача № СП-2010-256 від 06.03.2010 р., або що Позивач згоден, що текст даних Умов є частиною договору.

Позивач вважає що вищенаведений спосіб звернення стягнення на його гроші, є незаконним та порушує його конституційні права, закріплені Конституцією України, оскільки Порядок та умови вчинення виконавчого напису нотаріусом передбачений, зокрема, главою 14 Закону України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 02.09.1993 року, Постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Наказом МЮУ від 03.03.2004 року № 20/5 «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

Позивач вважає, що зазначені норми не можуть застосовуватися при зверненні стягнення на підставі лише анкети-заявки на отримання банківської картки.

Також, Позивач зазначив, що кредитний договір від 31.05.2013 р. є лише анкетою-заявкою, не може вважатись безспірним правочином, тим більш що Позивач заперечує його безспірність, тому вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, так як не є рішенням суду, а тому, виходячи з положень Конституції України, які є нормами прямої дії, відповідач не мав права звертатися до третьої особи, а остання не мала права вчиняти виконавчий напис.

Таким чином, на думку Позивача, приватний нотаріус, з підстав передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», зобов`язаний був відмовити у здійсненні такої нотаріальної дії.

Ухвалою суду від 05.12.2018 р. справа прийнята до провадження судді Бутенко М.В.

У судовому засіданні 03.03.2019 р. представник Позивача, ОСОБА_2 подав до суду клопотання про витребування доказів від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, а саме: належним чином завірені матеріали нотаріальної справи щодо виконавчого напису від 29.06.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6458, зокрема оригінали кредитного договору та засвідчені стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення поновлення строків на надання відзиву на позовну заяву Позивача, яке було судом задоволені.

Відповідачем було направлено на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, в задоволенні позову просив відмовити.

В обґрунтування відзиву, відповідач вказав, що позовні вимоги та обставини, які викладені в позовній заяві, не є підставами для скасування виконавчого напису, сам напис винесений у відповідності до Наказу міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.» Відповідач вказав, що на його думку, договір про відкриття карткового рахунку, та обслуговування платіжної картки, разом з Умовами та правилами надання банківських послуг Відповідач, посилаючись на Постанову Пленуму Верховного суду України № 2 від 31.01.1992 р. «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні

дії або відмову в їх вчиненні», зазначив, що боржник має право оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог виконавчого напису, при цьому, на думку Відповідача, підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню може бути тільки факт відсутності боргу або менший його розмір.

Також, Відповідач зазначив, що відповідно до норм ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», вчинення виконавчого напису є формою захисту цивільних прав кредитора, при цьому відповідачем для вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса були надані усі необхідні документи, передбачені вимогами норм розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р.

Така позиція, на думку Відповідача, відповідає правовій позиції Постанові Верховного суду України № 6-158цс15 від 20.05.2015 р., та ухвалах Вищого спеціалізованого суду України від 09.09.2015 по справі 490/2908/15-ц та від 18.05.2016 р. у справі № 6-6347св15.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

09.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 6458 на підставі кредитного договору № б/н від 31.05.2013 р. про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів у розмірі 15 471, 55 грн. (а.с. 6).

Відповідно до норм розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р., для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору; та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Також, при здійсненні нотаріальних дій нотаріус має перевірити наявність усіх необхідних документів, в першу чергу - наявність саме оригіналу кредитного договору.

Із матеріалів нотаріальної справи, надісланої до судової справи № 216/4107/18, з боку Третьої особи - приватного нотаріуса Швець Р.О., вбачається, що Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить погоджень позивача із конкретними умовами цивільно-правових договорів, порядком застосування штрафних санкцій або інших погоджень із можливими діями банку.

Відповідно до норм ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, де істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір від 31.05.2013 р., на який посилається як Позивач, так і Відповідач, є анкетою-заявкою на отримання банківської картки, при цьому Позивач дійсно заповнив заяву про оформлення на її ім`я банківської картки установи Позивача (із тексту заяви не вбачається, якої саме картки), проте із тексту даної заяви не вбачається існування доказів щодо того, що Позивач згоден та погоджується із умовами «Умов та правил надання банківських послуг», затверджених наказом Позивача № СП-2010-256 від 06.03.2010 р., або будь-яким чином згоден, що текст даних Умов є частиною договору.

Також, в даній анкеті-заявці від 31.05.2013 р., механізм та порядок застосування штрафних санкцій не вказаний, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, дана анкета-заявка від 31.05.2013 р. не підписана ОСОБА_1 (Позивачем).

Суд звертає увагу на правову позицію Постанови від 3 липня 2019 р. Великої Палати Верховного Суду України у цивільній справі № 342/180/17 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості.

Велика Палата, розглянувши справу, вказала, що умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується лише до тих умов, з якими він ознайомлений. У заяві позичальника по справі № 342/180/17, (як і в анкеті-заявці ОСОБА_1 в справі № 216/4107/18) процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Крім того, роздруківка із сайту АТ КБ «Приватбанк» належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 р. (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що в випадку, коли матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла сторона по справі та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг), неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, розміщені на офіційному сайті АТ КБ «Приватбанк» неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях.

Також, в своїй Постанові від 3 липня 2019 р. Велика Палата Верховного Суду у цивільній справі № 342/180/17 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості окремо було вказано, що за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства, Велика Палата зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Таким чином, підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору, а підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути договором приєднання, оскільки Правила надання банківських послуг та тарифи мають мінливий характер, тому визначити яка саме редакція правил та тарифів діяла на момент підписання заяви є нереальним.

При цьому, Правила надання банківських послуг АТ КБ «Приват Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо не підписана позивачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Велика Палата Верховного Суду в своїй Постанові від 3 липня 2019 р. Велика Палата Верховного Суду у цивільній справі № 342/180/17 вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети.

Враховуючи факт того, що анкета-заявка від 31.05.2013 р. не підписана ОСОБА_1 (Позивачем), є відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Таким чином, Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (яка не підписана ОСОБА_1 ), на яку посилається АТ КБ «Приватбанк», не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору, а підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути договором приєднання, оскільки Правила надання банківських послуг та тарифи мають мінливий характер, тому визначити яка саме редакція правил та тарифів діяла на момент підписання заяви є нереальним.

При цьому, зазначена Анкета -заява, що не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору, наявно не може бути підставою для винесення виконавчого напису нотаріуса

З огляду на викладені факти, обставини справи та докази, суд вважає, що у задоволення позовних вимог слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 10, 12, 13, 263, 264, 265 ЦПК України, , ст. ст. 22, 190, ч.1 ст. 202, 203, 633, 634, 638, ЦК України, ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк, третя особа: приватний нотаріус Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 29.06.2017 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Швець Русланом Олеговичем зареєстрований в реєстрі № 6458, яким із ОСОБА_1 стягнуто 15 471, 55 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк»

Скасувати виконавчий напис від від 29.06.2017 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Швець Русланом Олеговичем зареєстрований в реєстрі № 6458, яким із ОСОБА_1 стягнуто 15 471, 55 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк»

Стягнути з ПАТ «Приватбанк» на кориcть ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 704, 80 грн.(сімсот чотири гривень вісімдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

відомості про сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк, код платника податків за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України - 14360570, МФО 305299, місце знаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50;

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Лютеранська, буд. 3 оф. 31.

Суддя М.В. Бутенко