БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1168/2020
Провадження № 2/497/42/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2021 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Бекметова Х.В.,

розглянувши за відсутністю сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ялова Наталія Олександрівна та приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Качурко В`ячеслав Вікторович,

ВСТАНОВИВ:

09.09.2020р. позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, яким просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ялової Н.О. від 27.01.2020р., р.№161, - щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізпозика» заборгованості за виконавчим документом в розмірі 27569,25 грн., а також просить стягнути судові витрати в розмірі сплаченого ним, позивачем судового збору - 840.80грн. та зупинити виконавчі дії у виконавчому провадженні ВП №61214719.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 27.09.2019р. він, позивач, будучи ФОП ОСОБА_1 , - уклав кредитний договір з ТОВ «БізПозика» за №061622-ОД1. Предметом зазначеного договору є грошова сума в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, однак у вересні 2020р. він дізнався, що у зв`язку з неналежним виконанням ним, позивачем, кредитних зобов`язань, з його банківського рахунку були списані кошти на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В.В. від 03.08.2020 року ВП №61214719, що була ним ухвалена на підставі виконавчого напису №161 від 27.01.2020р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яловою Н.О. - про стягнення з нього у безспірному порядку заборгованості з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат провадження, що у загальному розмірі становить 30924,88 гривень; але від нотаріуса до нього до цього часу не надходило будь-якого письмового повідомлення про заборгованість та його розрахунок, у зв`язку з чим він позбавлений можливості перевірити розрахунок заборгованості.

Оскільки він не згоден з сумою заборгованості, вона не є безспірною, тому на його, позивача, думку, вчинений нотаріусом виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, а тому підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, що змусило його, позивача, звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав.

Представник відповідача до суду не з`явився, надав суду клопотання про закриття провадження у справі, стверджуючи що ця справа не підлягає розгляду не у порядку цивільного, а у порядку господарського судочинства, оскільки позивач є ФОП, та просив розглянути справу за його відсутності.

Треті особи: приватний нотаріус Ялова Н.О. та приватний виконавець Качурко В.В., що були повідомлені належним чином про час та місце судового засідання, про що в матеріалах справи є відповідні докази, - до суду не прибули, письмовими поясненнями нотаріут не заперечувала проти задоволення позову, залишила це рішення на розсуд суду, просила розглянути справу за її відсутністю, а приватний виконавець будь-яких пояснень суду не надіслав.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ялова Н.О. на виконання ухвали суду від 26.11.2020р. надіслала належним чином завірені копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис №161 від 27.01.2019 року.

Позивач надав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутністю, задовольнивши позов в повному обсязі.

Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Дослідивши надані докази, суд з`ясував наступне.

27.09.2019р. між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Бізпозика» були укладені: кредитний договір за №061622-ОД1 про надання фінансового кредиту, та додаткова угода №1 до договору про надання фінансового кредиту №061622-ОД1 від 27.09.2019р., предметом зазначених договорів - є грошова сума в розмірі 10000грн. (а.с.11-14).

Проте, на момент звернення до суду, згідно офіційної інформації з сайту міністерства юстиції - з державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, - діяльність ФОП ОСОБА_1 була припинена з 15.01.2020р. на підстві власного рішення (а.с.44), тому думка представника відповідача про те, що справа не підсудна Болградському районному суду Одеської області через те, що підсудна господарському суду - є помилковою, через необізнаність про факт припинення позивачем господарської діяльності в якості фізичної особи підприємця.

Так, відповідно до висновку Велика Палати Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року (у справі № 569/2749/15-ц, провадження № 14-123цс18), - у порядку цивільного судочинства мають розглядатися справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою.

Крім того, судом встановлено, що 03.08.2020р. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурко В.В., при примусовому виконанні у межах ВП №61214719 виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ялової Н.О. від 27.01.2020р., р.№161, у зв`язку з неналежним виконанням кредитних зобов`язань було звернуто стягнення на доходи позивача ОСОБА_1 . За вчинення цього виконавчого напису приватним виконавцем стягнуто плату з стягувача, загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника становить 30924,88грн. (а.с.16).

Як вбачається з наданих суду приватним нотаріусом Яловою Н.О. копій документів, - підставою вчинення оскаржуваного позивачем виконавчого напису стали: відповідна заява директора ТОВ «Бізпозика» Черенкової Н.В. про вчинення виконавчого напису, та додані до неї вищевказаний кредитний договір №061622-ОД1 від 27.09.2019р. з додатками, виписка з рахунку боржника з зазначенням суми заборгованості та строків погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, документи стягувача, які підтверджують право вимоги за цим кредитним договором. Проте, відповідно до ст.8 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Так, статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі мають зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, відсотки (проценти), якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до пунктів 1 та 2постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника з зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Судом встановлено, що виконавчий напис був виданий на підставі п.2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Проте, відповідно до судової практики, яку має враховувати суд першої інстанції, а саме, - Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. (у справі №826/20084/14), яка була залишена без змін Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018р., - було відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ«Приватбанк» про перегляд ухвали ВАС України від 01 листопада 2017 року, - якою визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення, а тому такий виконавчий напис не підлягає виконанню.

Крім того, на думку суду, навіть в разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою КМУ України від 29.06.1999р. №1172, - для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 21.01.2020 року була обумовлена й іншими, наступними обставинами.

Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, має існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису має існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не може обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд зобов`язаний перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні: чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, - тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник має бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна з цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі - узявши до уваги той факт, що матеріали справи не містять доказів існування факту отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи була вона надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису.

Відповідачем не надано суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Отже, з викладеного вбачається висновок, що, у даному випадку, нотаріус, очевидно при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст.88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з позицією ВСУ, що викладена Великою палатою Верховного Суду 20.06.2018року (у справі №826/20084), вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається з відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Оскільки надані суду нотаріусом копій документів не містять доказів обізнаності позивача про його заборгованість - тобто, отримання позивачем повідомлення про його заборгованість перед відповідачем, - суд дійшов висновку про порушення права позивача на підтвердження або спростування в повному обсязі чи частково наявності в нього заборгованості перед відповідачем, та, в разі наявності спору - вирішення його справедливим і неупередженим судом відповідно до Конституції України та на отримання для захисту своїх прав кваліфікованої юридичної допомоги.

Так, згідно ст.ст.55,59,61,62 Конституції України, "Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань", "кожен має право на професійну правничу допомогу", "юридична відповідальність особи має індивідуальний характер", "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь".

З наданих суду копій нотаріальної справи вбачається, що нотаріусу відповідачем разом з заявою про вчинення виконавчого напису було надано список осіб, яким було надіслано кореспонденції, серед яких є прізвище позивача, проте опису вкладення щодо змісту кореспонденції - доказів надсилання ОСОБА_1 саме повідомлення про його заборгованість п6еред відповідачем ТОМ "БізнесПозика", - матеріали нотаріальної справи не містять, тому незрозуміло, чому нотаріусом вчинено виконавчий напис на припущенні того, що ОСОБА_1 було відомо про наявність вказаної заборгованості та небажанні боржника ОСОБА_1 оскаржувати розмір заборгованості, тобто, - що він погоджується з нею.

Крім того, згідно витягу з державного реєстру міністерства юстиції України (а.с.17), станом на 23.07.2020р. було закрито доступ до державних реєстрів приватного нотаріуса Ялової Н.О. на підставі наказу МЮУ ще з 26.11.2019р. (№3638/5) - тобто, на момент вчинення нотаріальної дії, яка є предметом даного спору, тому суд дійшов висновку, що стаом на момент вчинення оскаржуваної нотаріальної дії в нотаріуса була ідсутність перевірити наявність прізвища позивача у реєстрі боржників, та іншу інформацію, яка також могла послужити перевіркою наявності у позивача безспірної заборгованості перед позивачем.

Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі сплаченого судового збору - 840,80 грн.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.15,16,18 ЦК України, Законом України Про нотаріат, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, ст.ст.12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ялова Наталія Олександрівна та приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Качурко В`ячеслав Вікторович.

Визнати таким, що не підлягає виконанню - виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ялової Наталії Олександрівни - від 27.01.2020р. за №161 - щодо стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" заборгованості за виконавчим документом в розмірі 27569,25грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (, місцезнаходження: 01033 м.Київ, бульвар Лесі Українки,26, оф.624), - на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), судові витрати в розмірі сплаченого ним судового збору - 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Зупинити виконавчий дії у виконавчому провадженні ВП № 61214719 від 03.08.2020р.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту, після чого рішення набирає законної сили. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua.

Повний текст рішення складений 01.03.2021 року.

Суддя А.В. Кравцова