Єдиний унікальний номер 317/3323/20
Провадження № 2/317/218/2021

02 березня 2021 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Сакояна Д.І.
секретаря судового засідання Борисенко Д.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просить усунути їй перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві приватної власності на підставі договору дарування належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У належному їй житловому будинку зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не є її родичами. За місцем реєстрації відповідачі не проживають, їх фактичне місце проживання невідоме. Реєстрація відповідачів у належному їй будинку позбавляє її права на оформлення та отримання субсидії, що суттєво порушує право власності позивача.
Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Через канцелярію суду від позивача надійшла заява від 21.01.2021 про розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позов не подали.
У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ст. 223 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до договору дарування, укладеного 10.05.2017 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою Т.М., позивач набула право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 243049555 від 04.02.2021 ОСОБА_1 наразі на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 .
Згідно довідки № 5753 від 02.11.2020, виданої виконавчим комітетом Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 , але за вищевказаною адресою не проживає.
Згідно довідки № 5754 від 02.11.2020, виданої виконавчим комітетом Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_1 , але за вищевказаною адресою не проживає.
Відповідно до Акту про встановлення факту реєстрації та проживання від 02.11.2020, складеного комісійно, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно зареєстровані, але не проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
За змістом довідок № 168 14.01.2021 та № 169 від 14.01.2021, виданих виконавчим комітетом Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, відповідачі з 05.09.2012 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною 1 статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною 1 статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм, правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відтак, положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок , квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї.
Судом встановлено, що відповідачі не є власниками чи співвласниками житлового будинку, жодних майнових прав на означений житловий будинок не мають. Відомостей про те, що відповідачі є членами сім`ї позивача також у матеріалах справи немає.
Виходячи з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, враховуючи, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не надали суду доказів наявності будь-яких договорів з приводу користування житловим будинком, а реєстрація відповідачів у будинку позивача створює позивачу перешкоди у здійсненні ним свого права власності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 77-81, 141, 259, 89, 264-265, 267, 268, 280-284 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ) про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити у повному обсязі.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю, визнавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю, визнавши ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя Д.І. Сакоян