справа № 361/8858/13-ц
провадження № 2-р/361/4/21
У Х В А Л А

02 березня 2021 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Мищенко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари заяву позивача ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2014 року в справі №361/8858/13-ц за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору поруки та іпотечного договору такими, що припинили свою дію,

установив:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебувала зазначена вище цивільна справа.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23 червня 2014 року, по справі №361/8858/13-ц за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ПАТ «Універсал Банк», третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору поруки та іпотечного договору такими, що припинили свою дію, позовні вимоги задоволено частково та визнано договір поруки №06/2359дп-07, укладений 15 червня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_1 таким, що припинив свою дію з 01 серпня 2008 року (а.с.110-113,167-171).

В листопаді 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області із заявою про роз`яснення вищевказаного рішення суду, в якій просив роз`яснити чи існують з 01 серпня 2008 року цивільні зобов`язання ОСОБА_1 перед ВАТ «Універсал Банк» (ПАТ «Універсал Банк») та чи існують з 01 серпня 2008 року цивільні обов`язки ОСОБА_1 перед ВАТ «Універсал Банк» (ПАТ «Універсал Банк»), чи існують цивільні зобов`язання та цивільні обов`язки ОСОБА_1 перед ВАТ «Універсал Банк» (ПАТ «Універсал Банк») на день винесення рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2009 р. по справі №2-2767/2009 та видачі виконавчого листа №2-2767/2009, виданого 08.10.2010 р. Броварським міськрайонним судом.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Згідно із ч.1 ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Апеляційний суд Київської області перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції апеляційну скаргу відхилив, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2014 року залишив без змін.

Вказавши, що висновки суду першої інстанції викладені в рішенні, відповідають вимогам закону та обставинам справи, тому колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду ухвалено у відповідності до норм ст. 308 ЦПК України та відповідає обставинам справи, з додержанням вимог закону.

З таких обставин, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2014 року у справі №361/8858/13-ц є повним, чітким та зрозумілим.

Верховний Суд України у постанові Пленуму від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» звертав увагу судів, що ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним та чітким (пункт 8 постанови Пленуму).

Поряд з цим може виникнути ситуація коли судове рішення є незрозумілим учасникам справи або виконавцю, що зумовлює складнощі у його виконанні. У такому випадку, суд може роз`яснити ухвалене ним судове рішення.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення відповідного рішення.

Важливо мати на увазі і роз`яснення, що містяться у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі». Так, роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

В ухвалі від 01.08.2019 р. у справі №667/7960/14-ц Верховний Суд зазначив, що зі змісту статті 271 ЦПК України вбачається, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення.

Касаційний цивільний суд вказав, що тлумачення статті 271 ЦПК України дозволяє стверджувати, що підставою для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання. Роз`яснення рішення - це більш повний, чіткий, ясний, зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття яких викликає труднощі. Якщо фактично ставиться питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу №128/2734/17 та встановив, що суд може роз`яснити судове рішення у разі, якщо нечітким або незрозумілим є зміст його резолютивної частини, як для осіб, щодо яких воно ухвалене, так і для осіб, які будуть здійснювати його примусове виконання.

Верховний Суд підкреслив, що згідно з частиною першою статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Зі змісту зазначеної процесуальної норми вбачається, що незрозумілим є судове рішення, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Підставою для роз`яснення судового рішення с утруднення чи неможливість його виконання.

Так, стосовно роз`яснення судового рішення, то в судовій практиці сформувалася стала правова позиція, відповідно до якої необхідність у такому роз`ясненні зумовлена нечіткістю судового рішення за змістом або коли воно є незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання; роз`яснено може бути рішення суду, якщо без такого роз`яснення його реалізація є ускладнена, оскільки спостерігається значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення формальних недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта, викладення рішення суду у більш ясній та зрозумілій формі. При цьому конкретного та вичерпного переліку критеріїв для визнання рішення незрозумілим процесуальний закон не визначає, але з його змісту слідує, що обґрунтування щодо незрозумілості має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

До такого висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, в ухвалах від 18 жовтня 2018 року, у справі №823/867/16, від 21 серпня 2018 року у справі №803/3805/15 тощо. Касаційний суд відмовив у задоволенні заяв про роз`яснення судового рішення, виходячи з того, що із зазначених заявниками мотивів звернення не вбачалося зв`язку між порушеними питаннями та змістом винесеного рішення. Тобто заявники не вказали, у чому саме полягає нечіткість, незрозумілість останнього та неточність формулювань, застосованих в рішенні суду, та що викликає труднощі у розумінні ного змісту. Верховний Суд підкреслив необхідність чіткого визначення в заяві про роз`яснення судового рішення, у чому саме полягає незрозумілість його змісту, які формулювання викликають труднощі у його розумінні або виконанні.

Аналіз вищезазначеної норми дає підстави для висновку про те, що роз`яснення судового рішення за своєю правовою суттю с одним із способів усунення його недоліків, яке не передбачає виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Незрозумілість судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Тобто, це стосується випадків, коли не дотримано вимоги ясності, визначеності такого рішення суду. Невизначеність судового рішення означає, що воно містить положення, що викликають суперечки щодо ного розуміння під час виконання.

Підставою для роз`яснення судового рішення, як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта, є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30 квітня 2020 року у справі №22а-1 1 177/08 (ЄДРСРУ №89013072).

Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду. Вимога логічності, зокрема, передбачає, ще текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.

За загальними нормами права, роз`яснення судом ухваленого ним рішення здійснюється насамперед з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.

У заяві ОСОБА_1 про роз`яснення рішення не зазначається, що саме у рішенні є незрозумілим, в чому полягає неясність рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2014 р. у справі №361/8858/13-ц є зрозумілим.

Зрозумілість рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2014 р. у справі №361/8858/13-ц полягає у тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

У п. 32 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою - це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю. Для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного. Верховний Суд України у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року також наголошує на тому, що ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обов`язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини. Разом з тим рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається (п.8).

З огляду на викладене, суд дійшов правильного висновку про відмову в роз`ясненні рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2014 р. у справі №361/8858/13-ц.

За таких обставин, заява про роз`яснення рішення суду задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 260, 271, 353, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2014 року в справі №361/8858/13-ц за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору поруки та іпотечного договору такими, що припинили свою дію - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи у разі постановлення ухвали за його відсутності має право оскаржити ухвалу в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.С.Сердинський