КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-з/824/240/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Саламон О.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2020 року в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду від 13 жовтня 2020 року та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі,вважаючи, що судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2020 року скасовано, ухвалено нове судове рішення.

Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 23616 грн. 90 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 576,30 грн.

Стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 576,30 грн.

16 лютого 2021 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування заяви, вказує, що апеляційним судом не вирішено питання про судові витрати, понесені позивачем за подачу позовної заяви до суду першої інстанції, а було здійснено розподіл сплаченого судового збору лише за подачу апеляційної скарги, що на його думку є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши заяву та дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Положеннями ст. 382 ЦПК України визначено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частин. Резолютивна частина постанови, зокрема, має містити висновок щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 з позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., згідно квитанції від 24 жовтня 2019 року (а.с. 6).

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2020 року в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задоволеночастково. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2020 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 23616 грн. 90 коп. та судові витрати в сумі 576,30 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2000 грн. та судові витрати в сумі 576,30 грн.

Пунктом 35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10 передбачено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат згідно з правами, передбаченими статтею 88 ЦПК. У разі якщо з певних причин у цих випадках суд вищої інстанції не змінив рішення суду в частині розподілу судових витрат, це питання вирішується цим судом на підставі статті 220 ЦПК або судом першої інстанції, який розглянув справу, за заявою заінтересованої особи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційним судом позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, у зв`язку із чим, відповідно до п.3 ч.1 ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір (в суді першої інстанції та апеляційної інстанції) стягнуто з відповідачів пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене та те, що судом апеляційної інстанції вирішено питання розподілу судового збору, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для ухвалення додаткового рішення у даній справі, оскільки дане питання вирішено апеляційним судом у постанові суду від 05 лютого 2021 року.

Керуючись ст. 141, 270 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді