Компаніївський районний суд Кіровоградської області

Справа № 391/606/21
Провадження № 2/391/240/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2021р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області:

головуюча суддя Мумига І.М.

за участю секретаря Качинської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог селянське (фермерське) господарства «Берегиня» про зобов`язання усунути перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном шляхом виділення земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом про зобов`язання Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області усунути перешкоди у здійсненні ним права користування і розпорядження земельною ділянкою шляхом виділення йому, земельної ділянки у розмірі середньої земельної частки (паю) бувшого КСП ім.Урицького із земель комунальної власності на території Компаніївської селищної ради Кіровоградської області.

Позов обґрунтований тим, що він почав свою трудову діяльність у 1992 році в колгоспі ім. Урицького, з якого і був направлений на навчання. По закінченню навчання, з 1998 по 2003 роки офіційно працевлаштований не був, Згідно записів у його трудовій книжці 10.04.1992 року його було прийнято в члени колгоспу ім. Урицького на посаду ветеринарного фельдшера. 13 червня цього ж року він був направлений на навчання в Київську сільськогосподарську академію саме колгоспом ім. Урицького. Він навчався в академії 5 років, про що отримав Диплом серія ЛВВС № 001695 від 28 лютого 1997 року. (На базі Української сільськогосподарської академії у серпні 1992 р. створено Український державний аграрний університет, якому постановою Верховної ради України від 29 липня 1994 р. №158 надано статус національного. З цього часу він іменується Національний аграрний університет. Тому вказаний вище Диплом про присвоєння йому кваліфікації лікаря ветеринарної медицини виданий 27 лютого 1997 року Національним аграрним університетом.)

Коли він повернувся на роботу в колгосп йому було повідомлено, що землі КСП ім. Урицького розпайовано, а він права на таку ділянку не має.

Нещодавно йому стало відомо, що право на земельну частку (пай) можливо визнати у судовому порядку, у разі якщо особа була включена в члени КСП чи колгоспу і не була виключена з членів. Він надав запит до архіву Компаніївської державної адміністрації та отримав інформацію від 12.03.2020 року № 07-08/24/3, де зазначено, що в протоколах засідань правління та протоколах загальних зборів КДСП «ім. Урицького» відомості щодо виключення його з членів даного господарства відсутні.

Дізнавшись, що з членів колгоспу (КДСП) ім. Урицького його не було виключено, а також бажаючи дізнатись про наявність чи відсутність його прізвища у списках громадян, які мають право на земельну частку (пай), що додаються до державного акту на право колективної власності на землю КСП ім. Урицького він звернувся до відділу у Компаніївському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з метою включення його прізвища до вищевказаного списку та отримав відповідні письмові роз`яснення № 239/29-21 (з додатками) та № 245/29-21 від 8 та 10 листопада 2021 року відповідно, де було вказано, що до зазначеного списку він внесений не був. Крім того, надано копію Державного акту на право колективної власності на землю, де вказано, що землю бувшого КСП ім. Урицького передано у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Першотравенської сільської ради народних депутатів від 8 лютого 1995 року. Середній розмір земельної частки (паю) бувшого КСП ім. Урицького Компаніївської селищної ради Компаніївського району Кіровоградської області становить 5,45 умовних кадастрових гектар. Також вказано, що на даний час включити його до вказаного вище списку неможливо, оскільки КСП ліквідовано. Для реалізації його права на земельну частку (пай) йому рекомендовано звернутися до суду для отримання земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення на території Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області.

На момент прийняття Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 вересня 1995 року, він був членом даного господарства і офіційно навчався за направленням колгоспу для подальшої роботи у даному господарстві. Державний акт на право колективної власності на землю бувшого КДСП ім. Урицького Компаніївського району Кіровоградської області, зареєстровано в Книзі реєстрації Державних актів на право колективної власності на землю 27 березня 1996 року, № 12, проте він не був внесений до списку громадян, які мали право на земельну частку (пай), згідно додатку до вищевказаного державного акту, хоча станом на березень місяць 1996 року він був членом КСП ім. Урицького. Помилково не включивши його до списку громадян, що мають право на земельну частку (пай) його право на земельну частку (пай) порушено. Про можливість реалізації свого права, він дізнався 12 березня 2020 року, коли йому стало відомо, що з членів даного господарства він виключений не був.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, заперечень проти виділення земельної ділянки позивачу не має.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

На виконання вимог п. п.2, 3 ч.3 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22.11.2021 року відкрито провадження у цій цивільній справі та призначено розгляд порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.44-45).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи зі встановлених судом обставин справи та правовідносин сторін, які з них випливають, а також правових норм, які підлягають застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені такі обставини справи:

За розпорядженням представника Президента України проведено реєстрацію КДСП ім. «Урицького», як правонаступника колгоспу ім. Урицького 10 грудня 1992 року № 219 та затверджено статут КДСП ім. «Урицького». (а.с.13-24)

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.04.1992 року позивач 10.04.1992 року прийнятий в члени колгоспу «ім. Урицького» і призначено на посаду ветеринарного фельдшера, 13.06.1992 року направлений на навчання до Київської сільськогосподарської академії. (а.с. 25).

Згідно диплому серії ЛВ ВС № 001695 від 27.02.1997 року ОСОБА_1 закінчив Національний аграрний університет за спеціальністю ветеринарна медицина. Рішенням державної екзаменаційної комісії від 27.02.1997 року присвоєно кваліфікацію спеціаліста - лікаря ветеринарної медицини. (а.с.36).

Як вбачається з відповіді Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 07-08/24/3 від 12.03.2020 року у документах архівного фонду КДСП «ім. Урицького» у протоколах засідань правління та у протоколах загальних зборів підприємства за 1993-1999 роки відсутні відомості про виключення ОСОБА_1 із членів колективно-дольового сільськогосподарського підприємства імені Урицького. (а.с.11).

Згідно відповіді Відділу №4 Управління у Кропивницькому районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 08.11.2021 № 239/29-21 на КДСП ім. «Урицького» зареєстровано державний акт на право колективної власності від 27.03.1996, відповідно до рішення Першотравенської сільської ради від 08.02.1995 № 12 (а.с.27-28).

Таким чином, КДСП ім. «Урицького» отримало Державний акт на право колективної власності на землю, зареєстрований в Книзі реєстрації матеріалів до проектів відводу земель для державних, громадських та інших потреб 27.03.1996 року.

У зв`язку з прийняттям Закону України № 2498-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», оприлюднено списки осіб, членів КДСП ім.«Урицького», які мали право на земельну частку (пай) у зв`язку з розпаюванням земель.

З наданого до суду копії списку громадян на право на земельну частку (пай) ОСОБА_1 , не значиться (а.с. 29-34).

Згідно листа Відділу №4 Управління у Кропивницькому районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 10.11.2021 № 245/29-21 ОСОБА_1 , не включено до списків громадян, які мають право на земельну частку (пай), включити останнього до списку на даний час немає можливості, оскільки КДСП ім.Урицького ліквідовано. Середня земельна частка (рілля) по КДСП ім. «Урицького» складає 5,45 умовних кадастрових гектари. Середня вартість земельної частки (паю) колишнього КСП ім. Урицького становить 164 923 грн. ( а.с. 35).

Листом від 29.11.2021 року, селянське фермерське господарство «Берегиня» повідомило позивача, що землі запасу бувшого КСП ім.. Урицького знаходяться в оренді СВГ відповідно до договору оренди землі, у разі виділення йому земельної частки (паю) колишнього КСП ім.. Урицького господарство не матиме заперечень щодо внесення змін до даного договору шляхом виділення земельної ділянки саме з земель запасу. (а.с. 37).

Як вбачається з договору оренди землі від 02.06.2010 року та додаткової угоди від 05.05.2020 року Компаніївською районною державною адміністрацією Кіровоградської області передано в оренду СФГ «Берегиня» земельну ділянку сільськогосподарського призначення в розмірі 13,3971 га. (а.с. 38-41).

Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Земельного Кодексу України, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст.10 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у тимчасове користування, у тому числі на умовах оренди.

Розподіл земель колективної власності підприємства здійснюється відповідно до Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності.

Статтею 1 вказаного Закону перелічені особи, які мають право на земельну частку (пай). Так право на земельну частку (пай) мають в том числі: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали у ньому відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю.

Зважаючи на Висновки узагальнення, що викладені у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до Державного акту на право колективної власності на землю, а з моменту передачі Державного акту про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є (в даному випадку дата реєстрації Державного акту на право колективної власності 27.03.1996р.). До вручення зазначеного акту власником землі була держава, а після передачі його у КСП земля стала належати на праві спільної часткової власності тим особам, які працювали на ній і були членами цього КСП. Всі працівники, які залишилися членами нових підприємств, які були живими на дату отримання Державного акту про передачу землі у колективну власність КСП, починаючи із зазначеної дати стали її власниками у рівних частках.

Відповідно до пункту 17 Перехідних Положень Земельного кодексу України сертифікат на право на земельну частку (пай) отриманий громадянами вважається правовстановлюючим документом при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Пп.2 п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до Державного акту, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Невнесення до зазначеного списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. П.7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 зазначено, що при неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, вона повинна бути виділена із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Хоча, з часу виникнення спірних правовідносин минув тривалий час, однак на момент отримання зазначеним сільгосппідприємством державного акту на право колективної власності на землю, позивач був його членом, а згідно позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленої в рішенні від 27 серпня 2014 року по справі №6-12823св14, право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільгосппідприємством державного акта про право колективної власності на землю, яке є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності.

Позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 Цивільного кодексу України), оскільки, в такому разі йдеться про так зване "триваюче правопорушення". Отже, власник може пред`явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав. Обов`язковою умовою негаторного позову є існування порушення прав власника на час пред`явлення такого позову.

Цю позицію підтримано і Верховним Судом у постанові від 21.10.2020 року по справі №383/993/18, де зазначено: «Право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Доводи касаційної скарги щодо застосування наслідків спливу позовної давності є безпідставними, оскільки порушення прав позивача є триваючим».

Відповідно до постанови Верховного Суду від 27.08.2019 року по справі № 925/366/18, негаторний позов подається у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є його спрямованість на захист права від порушень, не пов`язаних з позбавленням володіння майном, а саме у разі протиправного вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном. Отже, предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Таким чином, право позивача підлягає захисту шляхом відновлення порушеного права користування та розпорядження земельною часткою (паєм), яка перебувала у колективній власності без визначення меж цієї часки в натурі (на місцевості), відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року № 720/95.

Відповідно до п.21 Перехідних положень Земельного кодексу України зі змінами внесеними Законом України № 2498-УІІІ від 10.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані.

Громадянам, зазначеним в абз.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області.

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Стаття 2 цього закону, визначає документи, що посвідчують право на земельну частку (пай). Так, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї.

Стаття 5 цього ж Закону встановлює, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) в тому числі: розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Статтею 13 Закону регламентовано питання використання нерозподілених та не витребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв). Так нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю).

Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження.

У разі якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки. Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним.

Відповідно до положень п.24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004р. сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям " має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 до розпаювання земель колективної власності був прийнятий до членів колгоспу ім «Урицького», однак його помилково не внесено у списки громадян - членів КДСП, які мають право на отримання земельної частки (паю) на момент передачі землі у колективну власність у 1996 році, у зв`язку з чим набув право на земельну частку (пай) у розмірі середньої земельної частки (паю) бувшого КСП ім. «Урицького», із земель комунальної власності на території Компаніївської селищної ради, відповідно до положень ст.1-3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Позивач не заявляв вимоги про стягнення судового збору на його користь, відтак судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,76,81,263,264,265,268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог селянське (фермерське) господарства «Берегиня» про зобов`язання усунути перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном шляхом виділення земельної ділянки - задовольнити.

Зобов`язати Компаніївську селищну раду Кропивницького району Кіровоградської області усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування і розпорядження земельною ділянкою шляхом виділення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельної ділянки у розмірі середньої земельної частки (паю) бувшого КСП ім.Урицького із земель комунальної власності на території Компаніївської селищної ради Кіровоградської області.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Компаніївська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області, юридична адреса: 28400, вул.Паркова,4, смт.Компаніївка, Кіровоградської області, .

Третя особа: Селянське (фермерське) господарство «Берегиня», юридична адреса: 28431, с.Першотравенка, Кропивницького району, Кіровоградської області, .

Повне судове рішення складено 24.12.2021.

Суддя І.МУМИГА