Провадження № 2/522/4727/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Кісліної В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 , суму 34 422 грн. 24 коп. відшкодування матеріальних збитків, суму 4 312 грн. 82 коп. відшкодування за оплату автотоварознавчої експертизи, суму 13 500 грн. 00 коп. відшкодування витрат на правничу допомогу, суму 840 грн. 80 коп. відшкодування витрат по сплаті судового збору, а також суму 10 000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим що, 06.04.2020 року о 18.10 годині сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті чого автомобілю Позивача було завдано механічні пошкодження та, відповідно, матеріальну шкоду.

Відповідач ОСОБА_2 , керував транспортним засобом «MITSUBISHI GRANDIS», д/н НОМЕР_3 , в м. Одесі, по вул. Колонтаївська, 35, не прийняв крайнього лівого положення і здійснив розворот з крайньої правої смуги, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «NISSAN BLUEBIRD», номерний знак НОМЕР_4 , що належить Відповідачу на праві власності та підтверджується свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_5 , внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача застрахована не була.

Дорожньо-транспортна пригода сталася через порушення Відповідачем Правил дорожнього руху, що встановлено Постановою Приморського районного суду в м. Одесі від 06.05.2020 року № 522/6651/20, яка не оскаржена та набрала законної сили.

Для оцінки нанесеного збитку автомобілю 22.07.2020 року Позивач звернулась до Одеського НДІСЕ Міністерства Юстиції України з метою проведення судової автотоварознавчої експертизи КТЗ марки Nissan, модель BLUEBIRD», реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить Позивачу, пошкодженого внаслідок ДТП, що сталася 06.04.2020 року.

Згідно Висновку експерта №20-4736 від 27.08.2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Nissan BLUEBIRD реєстраційний номер НОМЕР_4 пошкодженого внаслідок ДТП, що сталося 06.04.2020 року станом на період завершення проведення справжньої експертизи становить 34 422 (тридцять чотири тисячі чотириста двадцять дві) гривні 84 коп.

Розмір матеріального збитку, заподіяного транспортному засобу Nissan BLUEBIRD реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_1 визначається на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна від 24.11.2003 року №142/52092 та становить 34 422,84 грн.

Окрім цього позивачем понесено витрати, які підтверджуються документами які долучаються до матеріалів справи, а саме за оплату автотоварознавчої експертизи 4312,82 грн. (Квитанція № ПН1679 від 30.07.2020 року) та витрати на правничу допомогу 13 500, 00 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Щодо стягнення матеріальної шкоди.

Судом встановлено, що 06.04.2020 року о 18.10 годині сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті чого автомобілю Позивача було завдано механічні пошкодження та, відповідно, матеріальну шкоду.

Відповідач ОСОБА_2 , керував транспортним засобом «MITSUBISHI GRANDIS», д/н НОМЕР_3 , в м. Одесі, по вул. Колонтаївська, 35, не прийняв крайнього лівого положення і здійснив розворот з крайньої правої смуги, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «NISSAN BLUEBIRD», номерний знак НОМЕР_4 , що належить Відповідачу на праві власності та підтверджується свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_5 , внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача застрахована не була.

Вина ОСОБА_2 у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП встановлена Постановою Приморського районного суду в м. Одесі від 06.05.2020 року № 522/6651/20.

Для оцінки нанесеного збитку автомобілю «NISSAN BLUEBIRD», номерний знак НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_1 вона звернулась до Одеського НДІСЕ Міністерства Юстиції України для проведення автотоварознавчого дослідження, та отримала висновок про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу №20-4736 від 27.08.2020 року сума збитку становить 34 422,84 грн.

За складання Висновок експерта засобу №20-4736 від 27.08.2020 року Позивач сплатив суму у розмірі 4312,82 грн.

Відповідно до викладеного, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 34 422 (тридцять чотири тисячі чотириста двадцять дві) гривні 84 коп. матеріальної шкоди.

Згідно ст.1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1статті 1166 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з частиною 5статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у її страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку цивільно-правова відповідальність Відповідача застрахована не була. Таким чином у Позивача є право звертатись з вимогою відшкодування матеріальної та моральної шкоді безпосередньо до Відповідача, як особи, що завдала шкоду.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; (частина 1статті 1188 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як зобов`язує процесуальний закон, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. (ст. 13 ЦПК України).

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Однак, як чітко зобов`язує ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з вимогами ст.ст.124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема відносяться витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем під час подання позовної заяви до суду було сплачено судовий збір, у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанції від 83333 від 07.07. 2020 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьою вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвоката представником позивача наданий детальний опис робіт. Заперечень щодо визначеного розміру витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, від учасників процесу не надходило.

На вимогу ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Представником Позивача до суду було надано копію рахунку № 8 від 20.11.2020, копію акту приймання-передачі послуг від 20.11.2020 та копію прибуткового касового ордеру №7/1 від 20.11.2020 на суму 13 500,00 грн.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Щодо моральної шкоди, суд зазначає наступне.

У мотивувальній частині позову позивачка вказує на спричинену моральну шкоду, яка за посиланням позивачки полягала у фізичних стражданнях, пов`язаних із нервовим стресом після ДТП, усвідомленням ризику значних тілесних ушкоджень, які вдалося уникнути; порушені звичайного укладу життя та порушенням права власності, пов`язаного з неможливістю користуватись належним їй автомобілем.

Завдані моральні страждання позивач оцінив у розмірі 10 000, 00 грн.

За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) No 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Отже, для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача.

На підтвердження завданої моральної шкоди позивач посилалась на порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, моральні страждання, пов`язані з ДТП, а також незручності, які вона має у зв`язку з вирішенням спору у судовому порядку.

Згідно положень ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд не погоджується з доводами позивача про те, що неправомірними діями відповідача, які виразились у порушенні правил дорожнього руху, в результаті чого 06.04.2020 відбулась ДТП, позивачу були завдані певні моральні страждання. Однак, розмір моральної шкоди, який визначено позивачем в сумі 10 000,00 грн. є недоведеним.

Відповідно до ст. ст.133,138-141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До них відносяться судовий збір, витрати, пов`язані з оплатою з проведенням судових експертиз та інші.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити частково.

Керуючись ст.10,11,12,13,16,19,76,81,133,141,258,259,263,264,265,268, ЦПК України, ст.11,1166,1187,1194 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 34 422 (тридцять чотири тисячі чотириста двадцять дві) гривні 84 коп. відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 4312,82 гривень витрати по оплаті автотоварознавчої експертизи.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 13 500,00 гривень витрати на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 840,80 гривень витрати по сплаті судового збору.

В частині стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя

17.02.2021