У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2021 року Соломянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.
за участю секретаря- Фареник А.О.
представника заявника- ОСОБА_1
позивача- ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду, суд
В С Т А Н О В И В:
Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року був задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 .
Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 в користуванні власністю 1/3 частиною квартири АДРЕСА_1 .
Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 .
Виділено в користування ОСОБА_2 житлову кімнату розміром 14,6 кв.м.
Виділено в користування ОСОБА_3 житлову кімнату розміром 19,0 кв.м.
Інші приміщення: кухню площею 7,3 кв.м., вбиральню 1,5 кв.м., ванну кімнату 2,1 кв.м., коридори 2,8 кв.м. та 8, 8 кв.м. залишено в спільному користуванні сторін.
Стягнуто з ОСОБА_3 1 681, 60 гр. судового збору на користь держави.
У квітні 2021 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду.
Посилається в заяві на те, що з 30 жовтня 2018 року він проходив військову службу у Збройних Силах України як солдат, водій-санітар медичного пункту гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Строк контракту три роки.
У заочному рішенні зазначено, що ухвала про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви було повернуто суду 08 жовтня 2020 року без вручення йому.
Зазначає, що не мав можливості отримати ухвалу про відкриття провадження у справі, направлені на адресу його реєстрації, через перебування в цей час у підпорядкуванні військової частини, як військовозобов`язаний, та на лікуванні у військовому госпіталі, тому не знав про судовий розгляд справи.
Таким чином, він з об`єктивних причин не міг приймати участь у розгляді справи як відповідач, адже не знав про судовий розгляд, тому причини неподання відзиву на позовну заяву та неприбуття у судове засідання вважає поважними.
Стверджує, що був позбавлений можливості реалізовувати процесуальні права, передбачені ст. 43 ЦПК України, тому заочне рішення від 16 грудня 2020 року у справі не може вважатися обґрунтованим, ухваленим на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, таким що відповідає завданню цивільного судочинства.

Наголошує на тому, що не визнає право власності позивача на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , та вважає, що право позивача, з урахуванням цього, не є порушеним, тому той не потребує судового захисту.
Вважаючи ці підстави достатніми, просить визнати поважними причини пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення та переглянути заочне рішення.
Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав.
Позивач проти перегляду заочного рішення заперечував.
Посилається на те, що відповідачу належить лише частина квартири.
Стверджує, що відповідач навмисно не отримував кореспонденцію, оскільки постійно проживав у спірній квартирі та не впускав і досі не впускає його до квартири, про що свідчать його численні заяви до правоохоронних органів.
Окрім цього, зазначає, що відповідачем пропущено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.
Просить відмовити у задоволенні заяви.
Заявник у судове засідання не з`явився.
Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.
Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Встановлено, що заочне рішення в справі було ухвалене судом 16 грудня 2020 року.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 10 серпня 2020 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов.

08 жовтня 2020 року на адресу суду повернувся конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви, який направлявся відповідачу.
За ініціативою суду справа була призначена до розгляду з викликом сторін.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, у суду були підстави для проведення заочного розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Статтею 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Тобто, скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з`явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки та не подав відзив з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Звертаючись до суду, заявник будь-яких передбачених законом підстав для перегляду заочного рішення в заяві не навів, при цьому доказів перебування квартири в його одноосібній приватній власності не надав.
Будь-яких доказів, як того вимагає ст.288 ЦПК України, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, не наводить.
Та обставина, що заявник не визнає право власності позивача на частку спірної квартири, таким доказом не є, оскільки право власності позивачем набуто у встановленому законом порядку і на даний час не скасовано.
Крім того, суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд.
Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення права.
Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження.
Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Враховуючи ці обставини та викладене вище, встановлену законом обов`язковість судових рішень, рівність сторін перед законом та рівність їх прав, гарантованих Конституцією України та іншими нормативними актами, на захист своїх інтересів державою, відсутності мотивації усіх в сукупності підстав для скасування заочного рішення суду, підстави для задоволення заяви відсутні.
Керуючись ст.ст. 280, 284-288 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
В задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено 28 грудня 2021 року.

Суддя Л.А. Шереметьєва