Номер провадження 2/243/325/2021
Номер справи 243/9874/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 15 » лютого 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Гончарової А.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Симонової В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі № 13 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Слов`янської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Слов`янської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, яка мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна сестра ОСОБА_2 . У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, але постановою нотаріуса від 09.11.2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивач не надав правовстановлюючі документи на квартиру на ім`я спадкодавця.

Просить суд визнати за собою право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач - Слов`янська міська рада, відповідно до наданої заяви просила розглянути справу без участі свого представника, рішення просила ухвалити на розсуд суду.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 02.07.2019 року.

Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_2 .

Частинами 1,2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно з ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до вимог ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 03.07.1989 року, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 01.07.1969 року, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є рідним братом спадкодавця ОСОБА_2 та, відповідно, спадкоємцем другої черги за законом.

З дослідженої копії спадкової справи №252/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , наданої приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Орловою Л.О., встановлено, що з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернувся ОСОБА_1 . Мати спадкодавця, ОСОБА_4 , надала заяву про відмову від своєї частки у спадщині на користь брата спадкодавця - ОСОБА_1 . Заяв про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 від інших спадкоємців не надходило, інформація про інших спадкоємців відсутня.

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_2 увійшла, зокрема, квартира АДРЕСА_2 .

16.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_2 .

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , відмовлено, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.11.2020 року. Дана відмова нотаріуса обґрунтована тим, що спадкоємцем ОСОБА_1 не надано нотаріусу правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_2 на ім`я спадкодавця ОСОБА_2 .

Згідно з п. 4.15 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 (зі змінами та доповненнями), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Вирішуючи питання про можливість визнання права власності на спадкове майно за позивачем, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Відповідно до довідки КП «БТІ» м. Слов`янська від 20.11.2020 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_5 на підставі рішення Слов`янського міського суду від 24.11.1995 року.

23.07.1996 року на товарній біржі «Міжрегіональна агропромислова біржа» було укладено договір міни №232/96, за яким належна ОСОБА_5 однокімнатна квартира АДРЕСА_2 перейшла у власність ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою Відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб від 23.11.2020 року ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 13.11.1996 року до 13.08.2019 року, знята з реєстрації в зв`язку зі смертю.

Згідно з пунктом 4 статті 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст.241 ЦК Української РСР 1963 року за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше.

Згідно з ст.242 ЦК Української РСР 1963 року до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.

Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 45, ст. 47 ЦК Української РСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, чинного на час укладення між сторонами договору купівлі-продажу, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

З біржового договору вбачається, що ОСОБА_5 обміняла, тобто передав у власність, а ОСОБА_2 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_2 . Судом встановлено, що біржовий договір в БТІ не зареєстровано та нотаріально не оформлено.

Відповідно до ст.128 ЦК України (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.153 ЦК України (в редакції 1963 року) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

У відповідності до роз`яснень, викладених у п. п. 5, 6 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», згідно з якими вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

З огляду на викладене, суд вважає біржову угоду дійсною, оскільки вимоги ч.2 ст. 47 ЦК УРСР були виконані, тобто ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було досягнуто всіх умов щодо міни спірної квартири, тому ОСОБА_2 є власником квартири на підставі договору міни, укладеного 23.07.1996 року на товарній біржі «Міжрегіональна агропромислова біржа» за №232/96.

З огляду на те, що внаслідок смерті ОСОБА_2 відповідно до ст. 25 ЦК України її цивільна правоздатність припинена, на теперішній час відсутня можливість державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися у суд з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Відсутність факту державної реєстрації майна перешкоджає позивачу оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини. Однак, за відсутності умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину, він позбавлений можливості оформити свої спадкові права.

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, враховуючи, що позивач є рідним братом спадкодавця, інших спадкоємців немає, спадкодавець є власником вказаної квартири, відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 355, 356 ЦПК України, ст. ст. 328, 1216, 1218, 1220, 1233, 1258, 1259, 1268 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Слов`янської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 31,9 кв.м, житловою площею 16,9 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 25 лютого 2021 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області А.О. Гончарова