Постанова

Іменем України

22 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 705/4831/20

провадження № 61-12771св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Уманське лісове господарство»,

третя особа - Первинна профспілкова організація Державного підприємства «Уманське лісове господарство»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Державного підприємства «Уманське лісове господарство» на постанову Черкаського апеляційного суду від 29 червня 2021 року в складі колегії суддів: Фетісова Т. Л., Сіренко Ю. В., Гончар Н. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Уманське лісове господарство» (далі - ДП «Уманське лісове господарство»)та просив поновити його на посаді інженера лісового господарства в ДП «Уманське лісове господарство», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі на дату ухвалення рішення, а також 16 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, щоз 20 вересня 2017 року він працював у ДП «Уманське лісове господарство» та з 01 лютого 2018 року займав посаду інженера лісового господарства.

15 липня 2020 року йому було вручено повідомлення про заплановане вивільнення, у зв`язку із скороченням чисельності працівників (наказ від 06 липня 2020 року № 32 ОД), а також попереджено про звільнення з посади інженера лісового господарства на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, яке відбудеться 18 вересня 2020 року.

Наказом директора № 170-к від 30 жовтня 2020 року його звільнено з займаної посади в зв`язку із скороченням чисельності працівників ДП «Уманське лісове господарство» на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Зазначав, що наказ про його звільнення є незаконним, оскільки відповідач не врахував, що він має переважне право на залишення на роботі перед іншими працівниками, які залишилися на посадах інженера лісового господарства, так як має науковий ступінь кандидата сільськогосподарських наук за спеціальністю лісові культури та фітомеліорація, а також має авторські корисні моделі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що звільнення позивача відбулося з дотриманням норм трудового законодавства.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Черкаського апеляційного суду від 29 червня 2021 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2021 року скасовано, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді інженера лісового господарства в ДП «Уманське лісове господарство».

Стягнуто з ДП «Уманське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 106 293, 93 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідач не довів, що на підприємстві мало місце скорочення чисельності працівників, оскільки згідно зі штатними розписами фактичної підстави, вказаної в наказі про звільнення позивача (скорочення чисельності працівників) на момент його звільнення не було, так як кількість працівників у відповідача з часу прийняття рішення про звільнення позивача і станом на момент звільнення фактично зросла зі 117, 75 штатних посад до 129, 75 штатних посад.

Окрім цього, відповідач не запропонував позивачу всі наявні вакантні посади на підприємстві, що свідчить про незаконність його звільнення.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

29 липня 2021 року ДП «Уманське лісове господарство» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Черкаського апеляційного суду від 29 червня 2021 року й залишити в силі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2021 року.

Підставами касаційного оскарження зазначає неправильне застосування апеляційний судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

- застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року в справі № 519/160/16-ц, від 06 лютого 2018 року в справі № 696/985/15-ц, від 12 червня 2019 року в справі № 297/868/18, від 07 серпня 2019 року в справі № 367/3870/16-ц та від 02 червня 2020 року в справі № 826/24208/15 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);

- судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що на момент звільнення позивача з роботи у роботодавця не було вільних вакантних посад, які б він міг йому запропонувати, а свій обов`язок щодо повідомлення ОСОБА_1 про можливість переведення на посаду, яку він може займати відповідно до своєї кваліфікації, роботодавець виконав, запропонувавши йому посаду майстра лісозаготівельних робіт, від якої він відмовився.

При цьому зазначають, що ОСОБА_1 займав посаду, яка відносилась до посад в апараті управління, а штатним розписом, який діяв з 27 липня 2020 року, було введено 12 посад майстрів лісу, які є загальногосподарським персоналом, та на які були переведені лісники, посади яких також підлягали скороченню.

Окрім цього вказують, що станом на 01 січня 2020 року облікова кількість штатних працівників підприємства становила 231 особу, а станом на 03 листопада 2020 року - 217 осіб, тобто на момент звільнення позивача з роботи кількість штатних працівників зменшилася, а тому висновок апеляційного суду про збільшення посад на підприємстві є необґрунтованим.

До того ж вважають, що реалізація ДП «Уманський лісгосп» свого права щодо змін в організації роботи підприємства та в структурі й складі персоналу сама по собі не може розглядатися як порушення трудових прав позивача. Позивач не наділений повноваженнями обговорювати питання про доцільність змін в організації праці та штаті працівників підприємтсва, як і суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

26 серпня 2021 року справа № 705/4831/20 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 29 листопада 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, та якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

Установлено, що наказом № 81-к від 19 вересня 2017 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу з 20 вересня 2017 року в апарат управління ДП «Уманське лісове господарство» на посаду інженера з організації та нормування праці.

30 січня 2018 року позивача переведено на посаду інженера лісового господарства з 01 лютого 2018 року.

Відповідно до штатного розпису на 2020 рік, затвердженого 26 грудня 2019 року, у відділі лісового та мисливського господарства підприємства (апарат управління) закріплено дві посади інженера лісового господарства, одну з яких займав ОСОБА_1 , а всього кількість штатних посад підприємства складала 119, 75, з них кількість посад апарату управління - 31.

Наказом ДП «Уманське лісове господарство» № 30-ОД від 01 липня 2020 року «Про внесення змін до штатного розпису на 2020 рік» вирішено з 01 липня 2020 року провести зміни в штатному розписі на 2020 рік: вивести з 01 липня 2020 року посаду інженера лісового господарства в кількості однієї штатної одиниці; ввести з 01 липня 2020 року до штатного розпису посаду інженера лісового господарства ІІ категорії в кількості однієї штатної одиниці; затвердити штатний розпис на 2020 рік у кількості 117, 75 штатних одиниць.

Наказом ДП «Уманське лісове господарство» № 32-ОД від 06 липня 2020 року «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників», у зв`язку із зменшенням дохідності підприємства, скороченням витрат на його утримання та необхідністю проведення змін в організації виробництва та праці, і раціоналізацією робочих місць на підприємстві, вирішено скоротити, зокрема посаду інженера лісового господарства.

Пунктом 5 вищевказаного наказу передбачено обов`язок відповідача попередити до 17 липня 2020 року працівників про вивільнення 18 вересня 2020 року протягом двох місяців з дати попередження працівників про скорочення посад, повідомляти про появу вільних посад та пропонувати їх для переведення.

15 липня 2020 року ОСОБА_1 було повідомлено про заплановане вивільнення, що підтверджується повідомленням № 596/04 від 09 липня 2020 року, у якому позивач зазначив, що має переважне право на залишення на посаді, оскільки має більш високу кваліфікацію.

Згідно з витягом з протоколу № 3 засідання профспілкового комітету ДП «Уманський лісгосп» 20 липня 2020 року профспілковим комітетом проведено засідання, на якому розглянуто наказ № 32-ОД від 06 липня 2020 року, посади працівників, що підлягали скороченню та вирішено, зокрема надати згоду на скорочення посад та запропоновано внести зміни до наказу № 32-ОД від 06 липня 2020 року.

25 серпня 2020 року директором ДП «Уманське лісове господарство» видано наказ № 41-ОД, пунктом 2 якого встановлено внести зміни до пункту 5 наказу № 32-ОД від 06 липня 2020 року, а саме змінено строки вивільнення працівників, встановлено нову дату попередження та звільнення працівників, посади яких підлягали скороченню 01 листопада 2020 року.

03 вересня 2020 року позивачу підготовлено повідомлення про день і час розгляду питання скорочення посади, яку він займає, на засіданні профспілкового комітету, проте від отримання цього повідомлення він відмовився, про що складено відповідний акт від 03 вересня 2020 року.

Відповідно до витягу з протоколу № 4 засідання профспілкового комітету ДП «Уманський лісгосп» 08 вересня 2020 року проведено засідання, на якому надано згоду на скорочення посади інженера лісового господарства, яку обіймав позивач.

01 вересня 2020 року ДП «Уманське лісове господарство» оформлено повідомлення позивачу про заплановане вивільнення.

17 вересня 2020 року ОСОБА_1 було запропоновано перейти на посаду майстра лісозаготівельних робіт Потаського лісництва, що підтверджується пропозицією № 841 від 17 вересня 2020 року.

Відповідно до актів від № 64 від 17 вересня 2020 року та № 65 від 18 вересня 2020 року ОСОБА_1 від пропозиції переходу на посаду майстра по лісозаготівельних роботах Полтавського лісництва, від ознайомлення з наказами підприємства та отримання повідомлення про скорочення відмовився.

Наказом ДП «Уманське лісове господарство» № 170-к від 30 жовтня 2020 року «Про припинення трудових відносин» ОСОБА_1 звільнено 02 листопада 2020 року з посади інженера лісового господарства на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП у зв`язку із скороченням чисельності працівників.

Згідно з витягами з протоколів засідань профспілкового комітету ДП «Уманський лісгосп» переважне право на залишення на роботі було надано працівнику ОСОБА_2 , який теж обіймав посаду інженера лісового господарства ІІ категорії, оскільки ОСОБА_1 має недоліки та недопрацювання у своїй роботі, які негативно впливають на робочий процес, яких у своїй роботі ОСОБА_2 не має. Крім того, ОСОБА_2 має більший стаж роботи на підприємстві, працює на підприємстві з 20 жовтня 2011 року. На посаді інженера лісового господарства ІІ категорії працював тривалий період, а саме з 01 квітня 2014 року по 30 січня 2018 року. ОСОБА_2 за час трудової діяльності на підприємстві присвоєно ІІ та І категорію за спеціальністю.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Процедура звільнення працівника у разі скорочення має відбуватися на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, відповідно до якого скорочення чисельності або штату працівників - одна з підстав для розірвання трудового договору.

Розірвання трудового договору за зазначеною підставою відбувається в разі реорганізації підприємства (через злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), зміни його власника, ухвалення власником або уповноваженим ним органом рішення про скорочення чисельності або штату у зв`язку з перепрофілюванням, а також з інших причин, які супроводжуються змінами у складі працівників за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професією.

При виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбувалося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури.

Відповідно до статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Отже, суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

У справі, яка переглядається, установлено, що наказом відповідача № 32-ОД від 06 липня 2020 рокубуло заплановано внесення змін до штатного розпису підприємства, зокрема скорочення посади інженера лісового господарства, яку обіймав позивач.

Згідно зі штатним розписом працівників ДП «Уманське лісове господарство» на 2020 рік (який вводився в дію з 01 січня 2020 року), загальна кількість штатних посад на підприємстві складала 119, 75 одиниць, з них апарат управління - 31 посада (у тому числі 2 посади інженера лісового господарства) та загальногосподарський персонал - 88, 75 посад.

Наказом відповідача № 30-ОД від 01 липня 2020 року затверджено штатний розпис на 2020 рік у кількості 117, 75 штатних одиниць, виведено зі штатного розпису апарату управління 1 посаду інженера лісового господарства.

27 липня 2020 року до штатного розпису (загальногосподарський персонал) були введені 12 посад майстрів лісу. Загальна кількість посад у ДП «Уманське лісове господарство» станом на 27 липня 2020 року складала 129, 75 одиниць.

Відповідно до проєкту штатного розпису працівників ДП «Уманське лісове господарство» (який вводився в дію з 03 листопада 2020 року) загальна кількість штатних посад на підприємстві складає 128 одиниць, з них у апараті управління - 27 (у тому числі 1 посада інженера лісового господарства І категорії).

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки зазначеним вище доказам, не врахував, що позивач обіймав посаду інженера лісового господарства, яка відносилась до посад в апараті управління ДП «Уманське лісове господарство», у якому згідно з наявними в матеріалах справи штатними розписами відбулося скорочення чисельності працівників, право визначати чисельність яких належить винятково відповідачу, а тому дійшов передчасного висновку про те, що фактичної підстави (скорочення чисельності працівників), зазначеної в наказі про звільнення позивача, на момент його звільнення не було.

Окрім цього, колегія суддів вважає передчасним висновок суду апеляційної інстанції про те, що відповідач не запропонував позивачу всі наявні вакантні посади з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи наявна інша робота.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Зазначаючи про порушення відповідачем порядку вивільнення, апеляційний суд виходив з того, що позивачу не були запропоновані посади, які вводилися до штатного розпису наказом ДП «Уманське лісове господарство» № 45-ОД від 02 вересня 2020 року.

Так, наказом ДП «Уманське лісове господарство» № 45-ОД від 02 вересня 2020 року, у зв`язку з виробничою необхідністю та задля якісного виконання робіт на підприємстві, вирішено з 02 вересня 2020 року провести зміни в штатному розпису на 2020 рік, а саме:

- вивести з 02 вересня 2020 року зі штатного розпису підприємства одну посаду інженера (з реалізації продукції) І категорії, одну посаду інженера лісового господарства ІІ категорії, одну посаду економіста та одну посаду мисливствознавця (міськрайонного);

- ввести з 02 вересня 2020 року до штатного розпису підприємства одну посаду провідного інженера (з реалізації продукції), одну посаду інженера лісового господарства І категорії, одну посаду економіста І категорії та одну посаду мисливствознавця (міськрайонного) ІІ категорії.

Тобто, вказані зміни в штатному розписі були проведені відповідачем у зв`язку з прийняттям ним рішення про зміну назви посад (присвоєння відповідних категорій).

Проте суд апеляційної інстанції на наведене уваги не звернув та не з`ясував, чи дійсно посади провідного інженера (з реалізації продукції), інженера лісового господарства І категорії та мисливствознавця ІІ категорії, були вакантними, а тому передчасно вважав, що такі посади повинні були бути запропоновані позивачу та останній за своєю кваліфікацією міг би їх обіймати.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема якщо суд не дослідив зібрані у справі докази та/або встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Згідно з частиною четвертою статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

Враховуючи, що апеляційний суд не встановив фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, постанова апеляційного суду не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час якого суду належить урахувати вищевикладене та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, а передає справу на новий розгляд, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Уманське лісове господарство» задовольнити частково.

Постанову Черкаського апеляційного суду від 29 червня 2021 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:С. Ю. Бурлаков А. Ю. Зайцев В. М. Коротун М. Ю. Тітов