Справа № 464/5895/18 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/811/1453/20 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні відповідача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4 , представника Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки і піклування - Петришина О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м.Львова в складі судді Рудакова І.П. від 16 березня 2020 року у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки і піклування про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні дочки та зобов`язання до вчинення дій та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки і піклування про визначення способу участі у вихованні і спілкуванні з дитиною, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 16 березня 2020 року у первісному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки і піклування про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні дочки та зобов`язання до вчинення дій - відмовлено повністю.

У зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки і піклування про визначення способу участі у вихованні і спілкуванні з дитиною - відмовлено повністю.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення в частині відмови в задоволенні його позовної заяви та постановити нове, яким позов задовольнити повністю, а в решті рішення Сихівського районного суду міста Львова від 16.03.2020 року залишити без змін.

Вказує, що він заперечує та не погоджується з рішенням в частині відмови в задоволенні його позовної заяви, а в частині відмови в задоволенні зустрічного позову не заперечує. Звертає увагу, що він намагається бачитися з дитиною та брати участь у її житті, допомагати в лікуванні, яке вона потребує і може дати позитивні результати, але Відповідачка по справі не інформує його стан здоров`я дитини, не повідомляє про необхідність тої чи іншої терапії, лікування, а подає позови до суду із вимогами оплатити вже витрачені кошти на дитячі садки, які не відвідує його донька та терапії, які не проведені в повному об`ємі. Зазначає, що дана ситуація є вкрай важка та неприємна для нього, оскільки вже тривалий час він не бачиться з донькою. Також зазначає, що він, як батько дитини наділений правами та на нього покладено обов`язки, які не може належним чином виконувати попри свої старання та звернення до суду.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції брала участь малолітня ОСОБА_6 . Суд намагався заслухати її думку стосовно питань, що стосуються предмету та підстав позову в присутності та з допомогою психолога ОСОБА_7 . Однак малолітня ОСОБА_6 , через своє захворювання, через яке визнана дитиною-інвалідом, вона не розмовляла. У певний спосіб, жестами реагувала на певні запитання суду, однак вільно та свідомо сформулювати думку не змогла. Жодних жестів та поведінки, яка б свідчила, що їй знайомий позивач ОСОБА_1 чи у неї є певні емоції стосовно нього не проявляла та не демонструвала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника на підтримання апеляційної скарги, відповідачки та її представника - в заперечення скарги, представника Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки і піклування по суті на часткове задоволення позовних вимог первісного позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви осіб, що беруть участь у справі в межах доводів первісної позовної заяви, відзиву на неї, зустрічної позовної заяви, апеляційної скарги, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 141, 157, ч.ч.1,2 ст. 159 Сімейного кодексу України, ч.ч.1,2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 89 ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 141 ЦПК України, п. 9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», та відмовляючи в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_3 , виходив з того, що від шлюбних відносин у сторін народилась дочка ОСОБА_6 , що підтверджено копією свідоцтва про народження. Суд установив, що після розірвання шлюбу між сторонами дитина залишилась проживати із матір`ю. Суд врахував спільну позицію сторін із цього питання. Суд зазначив, що ОСОБА_6 є дитиною-інвалідом до 18 років та перебуває на диспансерному обліку як дитина з інвалідністю, потребує періодичного медичного обстеження та постійного лікування з приводу захворювання, а також постійного догляду з боку матері ОСОБА_3 , що підтверджено копіями довідки № 2145 від 15.05.2015 та листа від 26.01.2018 № 203. Суд встановив, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо участі у вихованні дитини. Суд зазначив, що діючим законодавством визначено порядок вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Рішення органу опіки та піклування з вищезгаданого питання є обов`язковим для батьків, і лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Таким чином, у випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Суд встановив, що 16 вересня 2014 року Сихівському районною адміністрації Львівської міської ради прийнято розпорядження № 346 «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_6 та встановлено з урахуванням зайнятості батьків, віку дитини, час зустрічей ОСОБА_1 із дочкою ОСОБА_6 в присутності матері: субота, неділя почергово з 13.00 год. до 15.00 год.; середа з 13.00 год. до 15.00 год. Матері не чинити перешкоди у зустрічах батька з донькою. У зв`язку із невиконанням зазначеного розпорядження, 18 травня 2015 року рішенням Сихівського районного суду м. Львова у справі № 464/2339/15-ц задоволено позов частково ОСОБА_8 . Визначено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_6 у вигляді систематичних побачень у присутності матері: щосереди з 13.00 год. до 15.00 год., почергово щосуботи та щонеділі з 13.00 год. по 15.00 год. та зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у побаченні з дитиною у визначені дні та години. В решті позову відмовлено. Рішення набрало законної сили 28.05.2015 та підлягає виконанню. Надалі, 17 жовтня 2016 року Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради прийнято розпорядження № 599 «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_6 та встановлено з урахуванням зайнятості батьків, віку дитини, час зустрічей ОСОБА_1 із дочкою ОСОБА_6 в присутності матері: субота, неділя почергово з 16.00 год. до 18.00 год.; понеділок, середа, п`ятниця з 16.00 год. до 18.00 год. Матері не чинити перешкоди у зустрічах батька з донькою. 16 грудня 2019 року Сихівському районною адміністрації Львівської міської ради, на виконання ухвали суду від 30.10.2019, надано висновок № 50 про доцільність визначення часу зустрічей ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_6 в присутності матері: понеділок, середа, четвер з 16.00 год. до 18.00 год., субота, неділя почергово з 16.00 год. до 19.00 год., свята Різдва та Пасхи парні роки з батьком з 16.00 год. до 19.00 год., день народження дитини з 12.00 год. до 15.00 год. спільно з батьком. Суд встановив, що позивач підтверджує вчинення відповідачкою перешкод у вихованні дитиною талоном-повідомленням № 259 від 17.08.2016, яким зафіксовано факт відсутності побачення позивача із дочкою 09.09.2015 та ІНФОРМАЦІЯ_1 . Суд критично оцінив поданий доказ, адже такий стосується виконання рішення суду від 18.05.2015 № 464/2339/15-ц, наслідки невиконання якого передбачено Сімейним кодексом України, а відтак не стосується предмету доказування, а тому не брав його до розгляду у відповідності до ст. 77 ЦПК України. Допитана у судовому засіданні ОСОБА_3 , як свідок, суду надала показання, що не здійснює перешкод у спілкування і вихованні дочки, адже позивач не з`явився у визначені рішенням суду і розпорядженням органу опіки і піклування час зустрічей. Дочка є інвалідом з дитинства, а тому потребує постійного догляду з боку матері, що також узгоджується із поданою довідкою закладу охорони здоров`я від 28.08.2018, адже буде суперечити її інтересам. Не заперечує проти зустрічей батька з дитиною у вільний від заняття дитини час. Таким чином, оцінивши подані докази як окремо кожен, так і в сукупності з іншими, суд не встановив перешкод позивачу в вихованні і вільному спілкування з донькою, про що стверджує у позовній заяві та не довів у відповідності до ст. ст. 77-81 ЦПК України. Разом із тим, суд не встановив невиконання розпорядження органу опіки і піклування від 17 жовтня 2016 року із сторони відповідача, адже наявність саме таких даних є підставою для застосування ч. 1 ст. 159 СК України (вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї). Попри те, із позовної заяви убачається, що позивач просить не змінити спосіб участі у вихованні доньки, а навпаки, просить встановити нові способи участі у вихованні дитини не обґрунтовуючи необхідність цього. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, про відсутність підстав для усунення перешкод у вихованні та вільному спілкування позивача з дитиною, встановлення запропонованих позивачем способів участі його у вихованні доньки, адже такі не підтверджено жодними доказами у відповідності до ст. ст. 77-81 ЦПК України, а відтак суд не встановив, що таке буде відповідати інтересам дитини, а тому у таких вимогах суд відмовив. Щодо позовних вимог про зобов`язання позивача до ряду дій то необхідність таких не підтверджена ані матеріальними нормами Сімейного кодексу України, ані доказами у відповідності у відповідності до ст. 77-81 ЦПК України, а відтак суд прийшов переконання про відмову у таких вимогах за необґрунтованістю та недоведеністю. Таким чином, суд не встановив порушення права позивача на участь у вихованні дитини та визначення способів участі у вихованні дитини, зобов`язання до вчинення ряду дій, а тому у первісному позові суд відмовив повністю. Щодо зустрічної позовної заяви, суд прийшов наступного. До спірних правовідносин за зустрічним позовом, суд застосував аналогічні положення норм права як і при вирішенні первісного позову. Суд зазначив, що ОСОБА_3 просить у зустрічній заяві визначити способи участі у вихованні та спілкування з дитиною у присутності матері у інші дні, аніж визначені рішенням суду та розпорядженням органу опіки і піклування, тобто фактично просить змінити спосіб участі, однак у позовних вимог просить визначити способи участі, обґрунтовуючи необхідність тим, що дитина відвідує садочок, ступенем прихильності дитини до батька, психологічне ставлення дитини до батька. Суд установив, що відповідно до договору про надання освітніх послуг від 18.03.2019 дитина ОСОБА_6 відвідує садочок «Родина Медікавер» у групі «Гарбузи» протягом трьох місяців, тобто діє до 31 травня 2019 року . Зміни та доповнення до даного договору вносяться у письмовій формі у формі додатку до договору ( п. п. 2.1.1., 6.1, 7.1 договору). Будь-яких доказів продовження дії договору суд не встановив. Суд критично оцінив інші наведені обставини у позовній заяві, які є підставою для визначення способу участі батька у вихованні і спілкування з дитиною, адже такі у відповідності до ст. ст. 77-81 ЦПК України не підтверджені доказами. Покликання позивачки за зустрічним позовом на повідомлення Сихівського РВ ЛМУ МВСУ у Львівській області від 10.01.2014 та від 21.08.2014 то такі були оцінені судом при ухваленні рішення від 18.05.2015 у справі № 464/2339/15-ц, яким суд надав оцінку визнавши такими, що не свідчать про доведеність вини відповідача за зустрічним позовом щодо протиправної поведінки відповідача у вчиненні насильства. Таким чином, позивачка фактично просить здійснити переоцінку доказів, які були оцінені судом, а тому суд прийшов переконання про їх відхилення у відповідності до ст. 89 ЦПК України. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що позивачем за зустрічним позовом не доведено у відповідності до норм цивільного процесуального законодавства необхідність визначення способу участі батька у вихованні і спілкуванні дитини у присутності матері у запропоновані дні, які б відповідали вимогам сімейного законодавства України та інтересам дитини, а відтак суд прийшов до висновку, що у зустрічному позові необхідно відмовити повністю. Щодо висновку органу опіки і піклування від 16.12.2019 № 50 наданого на виконання ухвали суду від 30.10.2019, яким запропоновано доцільність визначити час зустрічей ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_6 в присутності матері: понеділок, середа, четвер з 16.00 год. до 18.00 год., субота-неділя почергово з 16.00 год. до 19.00 год., свята Різдва та Пасхи парні роки з батьком з 16.00 год. до 19.00 год., день народження дитини з 12.00 год. до 15.00 год. спільно з батьком, то такий є незрозумілим для суду, яким чином визначення способу участі батька у вихованні дитини сприятиме захисту та відповідатиме інтересам дитини. Суд не погодився із наданим висновком у відповідності до ч. 6 ст. 19 СК України, адже він є недостатньо обґрунтованим, оскільки матеріалами для такого висновку були лише документи долучені до даної справи; інших документів не оцінено третьою особою, а тому суд не міг встановити, що доцільно визначений час зустрічей органом опіки і піклування відповідатиме інтересам дитини. Будь-яких інших фактичних даних та підтвердження їх доказами, що має значення для правильного вирішення справи, суд не встановив. Також суд зазначив, що понесені позивачем за первісним позовом судові витрати необхідно покласти на останнього. Понесені позивачкою за зустрічним позовом судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. суд вирішив покласти на останню. Суд вказав, що позивачка за первісним позовом звільнена від слати судового збору у відповідності до ст. п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому такі суд компенсував за рахунок держави.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції в частині вирішення первісної позовної заяви, не в повній мірі відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, частина обставин, які суд вважав встановленими - не доведені.

22.10.2018 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Сихівська РА ЛМР, як орган опіки та піклування, у якому просив:

- зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- визначити наступні способи участі батька у вихованні дочки:

- систематичні побачення, поза межами проживання ОСОБА_3 з донькою за попереднім погодженням із матір`ю дитини та без її присутності на нетривалий час у будні дні: понеділок-п`ятниця на одну-дві години (18.00 год.-20.00 год.), у другу та четверту суботу дві-три години (17.00 год.-20.00 год.) та у другу та четверту неділю місяця п`ять-шість годин (13.00 год.-18.00 год.), а також з ночівлею після досягнення дитиною шістнадцятирічного віку за згодою дитини;

- в день народження доньки та у дні народження родичів (батька, дідуся, бабусі, хрещеного) з 12.00 год. до 16.00 год., поза межами проживання ОСОБА_3 та за попереднім попередженням матері дитини та без її присутності;

- спільний відпочинок - першу половину літніх канікул дитина проводить з батьком (строком 45 днів);

- необмежене спілкування з донькою ОСОБА_6 особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою;

- кожного Різдва та кожного Великодня (Пасха) в перший або другий день свят (за домовленістю із матір`ю), в тому числі з ночівлею (після досягнення дитиною шести років);

- в день побачення батька з донькою, позивач має право забирати дитину з дому/садочка/виховного дошкільного закладу/школи особисто за попереднім телефонним повідомленням ОСОБА_3 ;

- зобов`язати відповідача ставити до відома позивача про виїзд матері дитини з спільною дочкою за межі області та погоджувати ці поїздки з позивачем у письмовій формі та за письмовою його відповіддю;

- зобов`язати відповідача ставити до відома позивача про початок хвороби чи простуди чи інші проблеми із здоров`ям у дочки, або введення їй щеплень чи вакцини та погоджувати із позивачем методи і засоби лікування, або введення їй щеплень чи вакцини у письмовій формі та за письмовою відповіддю позивача;

- призначити місцем передачі дочки від відповідача до позивача: біля входу до під`їзду житлового будинку за адресою - АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову покликався на те, що від шлюбних відносин у сторін народилась дочка, яка є інвалідом від народження. Після припинення шлюбу, дочка залишилась проживати із матір`ю. З цього часу, почались непорозуміння між сторонами щодо участі у вихованні дитини та її відвідуванні. Постійно цікавиться здоров`ям дитини, її життям, потребами, допомагає матеріально. Відповідачка систематично чинить перешкоди у спілкування з дитиною, забороняє побачення, відкладає заплановані зустрічі, не дає бачитись дитині із батьком. Всі ці обставини в подальшому, стали підставою для звернення до третьої особи із заявою про визначення способу участі батька у вихованні дитини та прийнято рішення, однак таке ігнорує відповідачка. Весь час намагається налагодити нормальні відносини із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей, моральний та духовний цінностей. Жодних обставин, які б дали підстави вважати, що спілкування із дитиною спричинить шкоду останній не існує. Створення перешкод відповідачем порушує права батька дитини та суперечить інтересам дитини. У відповідності до ЗУ «Про охорону дитинства», ст. ст. 141, 142, 150, 153, 155, 157, 159 СК України, просить позов задовольнити.

09.04.2019 ОСОБА_3 подано в суд зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , третя особа Сихівська РА ЛМР, як орган опіки та піклування, у якому просила визначити способи участі у вихованні та спілкуванні з донькою, ОСОБА_6 , 2013 р.н., зокрема встановити час зустрічей в присутності матері: субота, неділя почергово - 16.00 год. до 18.00 год.

В обґрунтування зустрічного позову покликалася на те, що необхідно змінити графік зустрічей батька із дитиною встановлений розпорядженням третьої особи, адже дитина відвідує садочок, а тому не може бачитися із дитиною у визначений час. Батько байдуже ставиться до виконання своїх обов`язків по вихованню та права на побачення з дитиною, яку бачив лише, як правило, коли необхідно було дозвіл на виїзд дитини за кордон. Відсутня особиста прихильність дитини до батька, який залишив сім`ю після її народження, а тому відсутні емоційний і психічний зв`язок між батьком і дочкою. Вік та стан здоров`я дитини, яка є інвалідом, викликає постійні періодичні обстеження, лікування і оздоровлення та догляду матері. Зазначає, що спілкування батька з дитиною перешкоджає нормальному розвитку дитини. Просить у первісному позові відмовити, а зустрічний - задовольнити.

Із змісту Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року вбачається таке.

У змісту преамбули вбачається, що держави учасниці Конвенції визнають, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Ч.1 ст. 3 Конвенції вказує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Ч.1 ст. 7 цього ж акту передбачено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно ч.1 ст. 8 Конвенції держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.

Ч.1 ст. 9 ж передбачає, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Ст. 16 вказує, що жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання.

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України:

1. Сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

2. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками.

3. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства.

4. Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя.

5. Учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками.

6. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

7. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

8. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

9. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

10. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 19 СК України:

1. У випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування.

2. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

3. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.

У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.

4. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

5. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

6. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

За ст. 141 цього ж Кодексу, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Крім цього, відповідно до ст.ст. 150-153 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Також, згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Також за ст. 157 СК України:

1. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

2. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

3. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

4. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

5. Той із батьків, з ким за рішенням суду проживає дитина, самостійно вирішує питання щодо тимчасового виїзду дитини за межі України з метою лікування, навчання дитини за кордоном, відпочинку, за наявності довідки, виданої органом державної виконавчої служби, про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби у порядку, встановленому законом.

Також, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

2. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини (ст. 158 СК України).

Стаття ж 159 Кодексу вказує, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

2. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

3. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.

4. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним.

5. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Окрім цього за ст. 171 СК України, Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров`я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов`язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці.

Зважаючи на вказані вимоги закону питання участі у спілкуванні та вихованні дитини одного із батьків, який проживає окремо потребує детального з`ясування, вивчення та поспішність, непослідовність та неповнота з`ясування істотних обставин у вирішенні вказаного питання слід вважати суперечить вказаним вимогам закону та інтересам дитини, що має істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 під часшлюбу сторін у них народилась донька ОСОБА_6 , що підтверджено копією свідоцтва про її народження (Т.1 а.с. 6).

5.11.2014 року рішенням Сихівського районного суду м.Львова шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу між сторонами дитина залишилась проживати із матір`ю та проживає з нею і на даний час.

ОСОБА_6 є дитиною-інвалідом до 18 років та перебуває на диспансерному обліку як дитина з інвалідністю, потребує періодичного медичного обстеження та постійного лікування з приводу захворювання, а також постійного догляду з боку матері ОСОБА_3 , що підтверджено копіями довідки № 2145 від 15.05.2015 та листа від 26.01.2018 № 203 (Т.1 а.с. 56). Вказане ніким із учасників не оспорювалось та не спростовано.

16 вересня 2014 року Сихівському районною адміністрації Львівської міської ради прийнято розпорядження № 346 «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_6 та встановлено з урахуванням зайнятості батьків, віку дитини, час зустрічей ОСОБА_1 із дочкою ОСОБА_6 в присутності матері: субота, неділя почергово з 13.00 год. до 15.00 год.; середа з 13.00 год. до 15.00 год. Матері не чинити перешкоди у зустрічах батька з донькою (Т.1 а.с. 57).

У зв`язку із невиконанням зазначеного розпорядження, 18 травня 2015 року рішенням Сихівського районного суду м. Львова у справі № 464/2339/15-ц задоволено позов частково ОСОБА_1 . Визначено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_6 у вигляді систематичних побачень у присутності матері: щосереди з 13.00 год. до 15.00 год., почергово щосуботи та щонеділі з 13.00 год. по 15.00 год. та зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у побаченні з дитиною у визначені дні та години. В решті позову відмовлено. Рішення набрало законної сили 28.05.2015 та підлягає виконанню (Т.1 а.с. 140, 141).

17 жовтня 2016 року Сихівському районною адміністрації Львівської міської ради прийнято розпорядження № 599 «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_6 та встановлено з урахуванням зайнятості батьків, віку дитини, час зустрічей ОСОБА_1 із дочкою ОСОБА_6 в присутності матері: субота, неділя почергово з 16.00 год. до 18.00 год.; понеділок, середа, п`ятниця з 16.00 год. до 18.00 год. Матері не чинити перешкоди у зустрічах батька з донькою (Т.1 а.с. 21).

16 грудня 2019 року Сихівському районною адміністрації Львівської міської ради, на виконання ухвали суду від 30.10.2019, надано висновок № 50 про доцільність визначення часу зустрічей ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_6 в присутності матері: понеділок, середа, четвер з 16.00 год. до 18.00 год., субота, неділя почергово з 16.00 год. до 19.00 год., свята Різдва та Пасхи парні роки з батьком з 16.00 год. до 19.00 год., день народження дитини з 12.00 год. до 15.00 год. спільно з батьком (Т.1 а.с. 121).

Як також вбачається із даних розпоряджень та матеріалів, на підставі яких такі видані (Т.1 а.с. 210-248) дитина участі у засіданнях комісії не брала.

Із матеріалів справи та пояснень позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, також, вбачається, що позивач наполягає на чиненні відповідачкою перешкод у його спілкуванні з дитиною та його вихованні. Підтверджує це позивач зокрема, талоном-повідомленням № 259 від 17.08.2016, яким зафіксовано факт відсутності побачення позивача із дочкою ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т.1 а.с.7-9).

Позиція відповідачки, яка, також, була підтримана в основному її представником у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, фактично підтверджує створення відповідачкою перешкод у спілкуванні позивача із їх спільною дитиною та її вихованні. Так, в судовому засіданні представником відповідачки визнано факт певних суперечностей з приводу участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, спори з приводу сплати позивачем коштів на утримання доньки та інших спірних питань.

Наявність спору між сторонами та різне бачення у сторін питання участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини підтвердив і представник органу опіки та піклування, що, на його думку, проявилося під час засідань органу у 2016 та 2019 роках.

Наявність між сторонами спору та різних бачень у питанні участі позивача у спілкуванні з дитиною та її вихованні також підтверджується і поданням відповідачкою зустрічного позову із своїм баченням способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Вказана спірність, подекуди конфліктність між сторонами у питанні участі позивача у спілкуванні з дитиною та її вихованні; відсутність компромісу; різні позиції з цього питання; невиконання рішень органу опіки та піклування та попереднього рішення суду відповідачкою, яке, також, не може бути на даний час виконане через втрату виконавчого документу позивачем та відмовою суду у виданні його дублікату; фактичне заперечення відповідачкою бажання батька на використання його варіанту участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею; ненадання йому можливості реалізації його бажань стосовно участі у спілкуванні з дитиною (що частково можливо і викликано занадто амбітними планами батька, які не завжди могли узгоджуватися з інтересами матері), тощо - свідчать про перешкоди, що чинить відповідачка ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з їх спільною донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Такі перешкоди слід вважати полягають у ненаданні можливості спілкування та участі у вихованні дитини.

Зважаючи на наведені вище норми закону та обставини, про які йшлося такі перешкоди слід усунути та надати позивачу можливість спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

Однак, враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, режим дня, щоденні інтереси малолітньої дитини, необхідність забезпечення звичного ритму життя дитини, думку сторін, а також наявні у матеріалах справи висновки органу опіки та піклування та попереднє рішення суду щодо визначення способів участі ОСОБА_1 у вихованні дочки ОСОБА_6 , те, що на даний час обставини змінилися що стосується ставлення дитини до її батька, а саме, те, що дитині фактично потрібен певний час для налагодження стосунків з батьком, які слід вважати були майже втрачені через значний період не спілкування, те, що дитина не взмозі буде налагодити стосунки з батьком без участі матері, - колегія суддів вважає що первісний позов є частково підставним.

Так, колегія суддів вважає за доцільне визначити такий спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні доньки, а саме: надання йому можливості зустрічей та проведення часу з донькою за місцем її проживання в присутності матері у такі періоди: середа кожного тижня з 17.00 год. до 19.00 год.; друга та четверта неділя кожного місяця з 13.00 год. до 17.00 год.; другий день свят Різдва Христового та Великодня з 14.00 год. до 17.00 год.

Вказаним колегія фактично встановлює новий спосіб участі батька успілкуванні та вихованні доньки, відмінний від попереднього встановленого рішенням суду та частково відмінного від встановленого органом опіки та піклування. При цьому колегія суддів, на даний час, не вбачає можливості із врахуванням наведених обставин надавати батькові можливість брати участь у вихованні дитини за його місцем проживання, без присутності матері та на тривалі періоди.

Враховуючи вказане, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 березня 2020 року в частині вирішення первісного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити частково у спосіб, про який йшлося вище. В задоволенні решти позву слід відмовити. В решті рішення суду слід залишити без змін, зокрема, в частині вирішення зустрічного позову, оскільки в цій частині рішення суду фактично не оскаржувалось.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 березня 2020 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки і піклування про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні дочки та зобов`язання до вчинення дій - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки і піклування про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні дочки та зобов`язання до вчинення дій - задовольнити частково.

Усунути перешкоди, що чинить ОСОБА_3 - ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та полягають у ненаданні можливості спілкування та участі у вихованні дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 шляхом визначення такого способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме надання йому можливості зустрічей та проведення часу з донькою за місцем її проживання в присутності матері у такі періоди:

- середа кожного тижня з 17.00 год. до 19.00 год.;

- друга та четверта неділя кожного місяця з 13.00 год. до 17.00 год.;

- другий день свят Різдва Христового та Великодня з 14.00 год. до 17.00 год.;

У задоволенні решти позову - відмовити.

В решті рішення суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 03 березня 2021 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра