Справа №464/1454/21
пр № 2-з/464/17/21
У Х В А Л А

02 березня 2021 року суддя Сихівського районного суду м. Львова Чорна С.З., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 10 153,70 доларів США боргу за договором позики.

Одночасно позивачем подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти ОСОБА_2 в межах суми заборгованості перед ОСОБА_1 за договором позики 10 153,70 доларів США. В обґрунтування заяви покликається на те, що оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики, у встановлений строк , грошові кошти не повернув, що свідчить про небажання останнього виконати зобов`язання за договором позики у добровільному порядку, тому є усі підстави для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки невжиття таких в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Розгляд заяви згідно ст.153 ЦПК України здійснюється судом без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. З огляду на зміст зазначеної норми метою вжиття таких заходів є забезпечення виконання відповідного рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 вищезазначеної Постанови постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Однак, заявником не зазначено доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову, відсутні дані щодо наявного у відповідача нерухомого та рухомого майна.

Матеріали заяви про забезпечення позову не містять жодних доказів необхідності вжиття заходів забезпечення позову, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Отже, у задоволенні заяві необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в :

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Чорна С.З.